Справа № 161/8107/22 Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М.
Провадження № 22-ц/802/928/22 Категорія: 53 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,

секретар Черняк О. В.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок ДТП за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 подану його представником ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 серпня 2022 року,-

встановив:

У червні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом покликаючись на такі обставини.

Внаслідок автопригоди, яка сталася 21.01.2021 в с. Забороль Луцького р-ну по вул. Луцька відбулася ДТП за участі транспортного засобу VOLKSWAGEN Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 , та належного позивачеві транспортного засобу I-VAN А07А-22, д.н.з. НОМЕР_2 (далі - ДТП), транспортний засіб I-VAN А07А-22 отримав значні механічні ушкодження.

Постановою Локачинського районного суду Волинської області від 16.07.2021 ОСОБА_3 було визнано винним у порушенні правил дорожнього руху.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , як власника транспортного засобу VOLKSWAGEN Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі Поліса № ЕР.122837169.

Позивач 22.01.2021 звернувся до відповідача із заявою про здійснення страхового відшкодування, йому нараховано та виплачено 8923,87 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. Виплата проведена з урахуванням франшизи в розмірі 2600 грн. Однак, із сумою страхового відшкодування він не погодився, а тому повторно звертався до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявj., до якої долучив Звіт про оцінку транспортного засобу № 21/4224, яким визначено, що вартість відновлювальних робіт належного йому транспортного засобу складає 75131,44 грн. Однак, своїм листом від 31.08.2021 № 2548-31 відповідач відмовив йому в проведенні доплати по страховому випадку. Станом на серпень 2021 року ним було повністю відремонтовано пошкоджений у ДТП транспортний засіб I-VAN А07А-22, д.н.з. НОМЕР_2 , вартість реальних збитків склала 88461,56 грн., які включають в себе вартість послуг по перевезенню пошкодженого автобуса, послуги ТСЦ по дублюванню VIN номеру, експертних послуг, послуг з оцінки та вартості відновлювального ремонт транспортного засобу. Надалі, 30.09.2021, він вкотре звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про перерахунок страхового відшкодування та надав копії первинних документів, які підтверджують вартість ремонту автобуса. Проте, у відповідності до Страхового Акту № 1885/2 позивачу було донараховано та виплачено лише 1367,27 грн. Таким чином, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виплатила йому страхове відшкодування в загальному розмірі 10291,14 грн.

Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 15.04.2022 з ОСОБА_4 на його користь було стягнуто 2600 грн. на відшкодування майнової шкоди (сума франшизи) та 4000 грн. на відшкодування моральної шкоди, які були завдані внаслідок ДТП. Даним судовим рішенням констатовано, що різниця між фактично завданою йому матеріальною шкодою та здійсненим страховим відшкодуванням повинна відшкодовуватися в межах страхового ліміту відповідальності страховика. Вказує, що внаслідок ДТП, йому також було завдано моральної шкоди, яка полягає у емоційному стресі, дискомфорті, схвильованості у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, моральними переживаннями, пов`язаними із пошкодженням власного майна, порушенні звичайного життєвого ритму та необхідністю докладати додаткових зусиль, щоб належно використовувати транспортний засіб за призначенням у господарській діяльності.

Просив суд стягнути з ПрАТ «СК «ПЗ Україна» на свою користь 72970,42 грн, що становить різницю витрат повного відновлення належного йому транспортного засобу після ДТП та отриманим страховими відшкодуванням з франшизою, 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 18 серпня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким стягнути на його користь 72970 грн. 42 коп. різниці витрат на відновлення транспортного засобу унаслідок ДТП.

Із змісту апеляційної скарги вбачається, що позивач оскаржує рішення в частині відмови в позові про стягнення матеріальних збитків, рішення суду в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди не оскаржується, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо не оскаржуваної частини рішення ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «СК «ПЗ Україна» просить рішення залишити без змін. Вказує, що суд вирішив спір правильно та врахував висновки Верховного Суду, висловлені при розгляді аналогічних справ.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції в оскарженій частині належить скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.01.2021 о 20:30, в с. Забороль Луцького р-ну, по вул. Луцька, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , допустив зіткнення із пасажирським рейсовим автобусом I-VAN А07А-22, д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Транспортний засіб (автобуса) I-VAN А07А-22, д.н.з. НОМЕР_2 належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 18.06.2021.

Постановою Локачинського районного суду Волинської області від 16.07.2021 за наслідками розгляду матеріалів про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 21.01.2021 о 20:30, в с. Забороль Луцького р-ну, по вул. Луцька, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України.

Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП, як власника транспортного засобу VOLKSWAGEN Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі Поліса № ЕР.122837169. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну потерпілого становить 130000 грн., а розмір франшизи складає 2600 грн.

Рішенням Локачинського районного суду від 15.04.2022 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2600 грн. на відшкодування шкоди , заподіяної унаслідок ДТП (франшизу) та 4000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до виготовленого на замовлення страхової компанії Звіту № 018_SOS_-85 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу, з урахуванням коефіцієнту його зносу, становить 12891,14 грн. Відповідно до страхових актів № 1885/1 та №1885/2 ОСОБА_1 було нараховано та виплачено страхове відшкодування у розмірі 8923,87 грн. та 1367,27 грн., за мінусом франшизи - 2600 грн.

Із сумою страхової виплати позивач не погодився та звертався до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявами від 13.08.2021 та від 18.08.2021 про перерахунок розміру страхового відшкодування, надавши страховій компанії Звіт № 21/4224 від 31.05.2021 року про оцінку транспортного засобу, складений на його замовлення експертом - ФОП ОСОБА_5 , згідно з яким вартість відновлювального ремонту складає 75131.44 грн.

Листом від 31.08.2021 за № 2548-31 відповідач ПрАТ СК«ПЗУ Україна» відмовила позивачу у перегляді рішення та проведенні доплати по страховій справі № 1885.

На час звернення до суду з позовом позивач автомобіль відремонтував.

На підтвердження розміру заподіяного матеріального збитку позивач надав квитанції про понесені витрати , пов`язані з відновленням транспортного засобу та ремонтними роботами, з евакуацією транспортного засобу на суму 85461,56 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно з статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

У пункті 86 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 відзначено, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Апеляційним судом встановлено, що після ДТП транспортний засіб , належний ОСОБА_1 був евакуйований із місця ДТП на стоянку в місті Луцьку, після цього транспортувався по місту Луцьку до місця проведення ремонтних робіт, тому вимоги позивача про стягнення із страхової компанії витрат у розмірі 3000 грн. на транспортування транспортного ґрунтуються на приписах статті 29 Закону № 1961 IV, згідно з якими, до розміру шкоди включаються витрати пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Вимоги позивача про стягнення із страхової компанії витрат у розмірі 3000 грн. на проведення експертної оцінки не підлягають до задоволення, оскільки такі витрати не відносяться до шкоди, яка відшкодовується страховою компанією, в розумінні статті 29 Закону № 1961 IV .

Випадки, у яких страхова компанія зобов`язана відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи передбачено приписами статті 34 Закону № 1961 IV), згідно з якими, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

У даній справі проведення експертизи позивачем не пов`язано з обставинами, передбаченими зазначеними нормами.

Оскільки ліміт відповідальності страховика становить 130000 грн., з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені витрати, пов`язані з відновленням транспортного засобу унаслідок ДТП у розмірі 69970.42 грн, з урахуванням виплаченого страхового відшкодування у розмірі 12891.14 грн, та коштів у розмірі 2600 грн, стягнутих з винуватця ДТП на підставі рішення суду.

При вирішенні позовних вимог апеляційний суд враховує ту обставину, що відповідач при зверненні ОСОБА_1 за виплатою страхового відшкодування діяв усупереч вимогам статті 36 Закону № 1961 IV, якою врегульовано порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати.

Згідно з пунктом 36.2 цієї статті, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

З матеріалів справи вбачається, що після проведення першої виплати страхового відшкодування у розмірі 8923.87грн, позивач ОСОБА_1 не погодився з таким розміром та звернувся до страхової компанії про перегляд розміру страхового відшкодування, наполягав на проведенні оцінки, на спростування правильності розрахунку проведеної страхової виплати надав страховій компанії Звіт 21/4224 про оцінку транспортного засобу, яким визначено значно вищий розмір збитку у порівнянні з тим, що визначено страховою компанією.

Незважаючи на те, що між позивачем, як потерпілим, та страховиком не було досягнуто згоди про розмір страхового відшкодування, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», усупереч вимог Закону не ініціювало призначення експертизи, а обмежилось здійсненням незначної доплати у розмірі 1367.27 грн.

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Під час розгляду справи судом, відповідач не подав доказів на спростування доводів позивача про розмір заподіяної шкоди унаслідок ДТП , не заявляв клопотань про проведення експертизи на предмет визначення заподіяної позивачеві шкоди, яка підлягає відшкодуванню страховою компанією, обмежившись посиланням на відсутність у позивача права на страхове відшкодування у більшому розмірі, в порівнянні із уже проведеними страховою компанією виплатами.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача обґрунтовує правильність висновків суду першої інстанції та посилається на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 02 грудня 2015 року у справі N 6-691цс15 та інших постановах з аналогічними по суті висновками. Однак у справі N 6-691цс15 предметом спору була вимога потерпілої особи про відшкодування шкоди винуватцем ДТП, у той час як у даній справі позивач звернувся з позовом до страхової компанії, а тому правовідносини у даній справі є відмінним від тих, що були предметом розгляду Верховного Суду.

Суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та дійшов помилкового висновку про відмову у позові, тому на підставі статті 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати в оскарженій частині та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 367, 374, 376 382, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 подану його представником ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 серпня 2022 року в даній справі скасувати та постановити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 69970 (шістдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят ) грн. 42 коп. на відшкодування шкоди.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді