Дата документу 05.12.2022
Справа № 501/3894/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді - Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача ОСОБА_2

предмет та підстави позову: про стягнення додаткових витрат на утримання дитини

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - адвокат Рева Д.С.,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

1. Виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 20.10.2021 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, згідно якого просить суд стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 23893,50 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 29.10.2010 між сторонами укладено шлюб, який розірвано рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16.09.2020. У шлюбі у сторін народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачкою.

На підставі судового наказу від 26.03.2021, виданого Іллічівським міським судом Одеської області на утримання доньки відповідач сплачує аліменти у розмірі ј частини від доходу (заробітку) відповідача до повноліття дитини.

Позивач стверджує в позові, що у липні 2021 у доньки діагностували порушення осанки спини та рекомендовано регулярно проходити курси лікувально-фізичної терапії корекції осанки та хребта.

З 2020 у доньки виявилось бажання та здібності навчатись та розвивати себе у сфері програмування у спеціальній школі «Логіка», що потребує додаткових витрат на обладнання, а саме покупці ноутбуку та програмування до нього. Ураховуючи вік доньки, зросла затратна частина на придбання одежі та взуття. Позивач стверджує, що понесені нею витрати складаються в період з 2020 по вересень 2021 року на загальну суму у розмірі 47 787 грн., які складаються з:

- витрат у галузі розвитку дитини - 14040 грн.;

- витрат на обладнання для розвитку дитини - 24338 грн.;

- витрат на підтримку здоров`я доньки - 2200 грн.;

- витрат на сезонний одяг - 7209 грн.

У зв`язку з цим позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Відповідач 12.09.2022 надав до суду відзив на позов (а.с.73-78), просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що витрати вказані в позові не можуть відноситись до додаткових витрат на утримання дитини, матеріали справи не містить доказів того, що дитина потребує додаткового лікування та відповідних витрат на таке лікування, тощо.

В судовому засіданні позивач просила суд задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що витрати вказані в позові не можуть відноситись до додаткових витрат на утримання дитини, матеріали справи не містять доказів того, що дитина потребує додаткового лікування та відповідних витрат на таке лікування.

ІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 29.10.2010 між сторонами укладено шлюб, який розірвано рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16.09.2020, що підитверджується копією рішення (а.с.6).

У шлюбі у сторін народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7).

Дитина проживає разом з позивачкою.

На підставі судового наказу від 26.03.2021, виданого Іллічівським міським судом Одеської області на утримання доньки відповідач сплачує аліменти у розмірі ј частини від доходу (заробітку) відповідача, починаючи з 19.03.2020 і до повноліття дитини до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Відповідно до копій договорів на надання послуг №16/10/20 від 16.10.2020 (а.с.15), від 19.08.2021 (а.с.16), укладених між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , яка є законним представником Бікерські Віолети вбачається, що ОСОБА_6 навчається у області програмування в використанням веб-платформи « Алгоритміка ».

Вартість навчання за період з 04.10.2020 по 23.07.2021 склала 14040 грн., що підтверджується копіями платіжних квитанцій (а.с.10, 13).

Позивачем придбано одежу на загальну суму 6480 грн., що підтверджується копіями накладних (а.с.11-12).

Також, позивачем придбано ноутбук ACER та комп`ютерне програмування на загальну суму 24338 грн., що підтверджується копією чеків від 20.01.2021 (а.с.14).

ІІІ. Оцінка Суду.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду.

Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (розвиток здібностей), що потребує додаткових матеріальних витрат. Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини.

Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

У постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17 зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть сплачуватися наперед, або вони покриваються після їх фактичного понесення. Конкретна форма залежить від наявних документів чеків, квитанцій, актів виконаних робіт, рекомендацій чи діагнозів тощо. При цьому стягнення грошових коштів може відбуватися разово, з певною періодичністю або постійно (до досягнення дитиною повноліття). Спосіб участі батька в додаткових витратах визначається, наприклад, таким чином, якщо мова йде про відвідування дитячого садку, фінансування здійснюється періодично. Коли дитина захворіла, оплата її лікування зазвичай відбувається на протязі певного часу, згідно рекомендації лікаря. При цьому, наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

В даному випадку позивач зазначає про здібність дитини до області програмування.

Судом встановлено, що відповідно до копій договорів на надання послуг №16/10/20 від 16.10.2020 (а.с.15), від 19.08.2021 (а.с.16), укладених між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , яка є законним представником Бікерські Віолети вбачається, що ОСОБА_6 навчається в області програмування в використанням веб-платформи « Алгоритміка ».

Вартість навчання за період з 04.10.2020 по 23.07.2021 склала 14040 грн., що підтверджується копіями платіжних квитанцій (а.с.10, 13).

Бікерські Віолета сама написала, розробила компютерну гру Нова гра «Long survival», що підтверджується витягом з інтернет ресурсу (а.с.93).

На підставі викладеного, суд доходить до висновку, що витрати у розмірі 14040 грн., на сплату навчання в області програмування в використанням веб-платформи «Алгоритміка» є додатковими витратами, тому в вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Разом з цим, витрати позивача на придбання сезонного одягу на загальну суму 6480 грн., що підтверджується копіями накладних (а.с.11-12), не є додатковими витратами на дитину, оскільки це не викликано особливими обставинами у розумінні ст.185 СК України, а відноситься до звичайних витрат для забезпечення нормальних умов життя дитини, що передбачені стягненням аліментів з батька дитини, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.

В частині задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на придбання ноутбуку ACER та компютерне програмування на загальну суму 24338 грн., що підтверджується копією чеків від 20.01.2021 (а.с.14), суд керується наступним.

Позивач в обгрунтування даної вимог посилається на те, що з 2020 у доньки виявилось бажання та здібності навчатись та розвивати себе у сфері програмування у спеціальній школі «Логіка», що потребує додаткових витрат на обладнання, а саме покупці ноутбуку та програмування до нього. Також, позивач посилається на те, що на час подання позову до суду донька навчалась в школі, через коронавірус усі уроки було переведено у он-лайн режим, для навчання, пролуховування уроків, перебування на уроці, перегляд презентацій вчителів. Підготовки матеріалів та уроків необхідно було придбати ноутбук.

Враховуючи, що 30.01.2020 Всесвітня організація охорони здоровя оголосила спалах на коронавірусну інфекцію COVID-19 надзвичайною ситуацією а галузі охорони здоровя, а 11 березня - пандемією, суд доходить до висновку ця обставина є загальновідомою, а тому не потребує окремого доказування.

Отже, додаткові витрати на придбання ноутбуку та програмного забезпечення до нього, зумовлені введенням в Україні дистанційної форми навчання у зв`язку із карантинними обмеженнями, тому вимоги позову в цій частині є обгрунтованимим та підлягають задоволенню.

Таким чином, виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, закріпленому в ст.141 СК України, та з урахуванням наданих позивачем доказів, суд приходить до переконання, що частина понесених нею додаткових витрат, які складаються із освітніх послуг у розмірі 14040 грн. та витрат на обладнання для розвитку дитини у розмірі 24338 грн., підлягає стягненню з відповідача.

За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню та сума додаткових витрат, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 19189 грн. (14040 грн. + 24338 грн. = 19189 грн).

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

ІV. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, у зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору за вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, відповідно до вимог ст.5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідача у розмірі 908 грн.

Керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263-265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 одноразово у сумі 19189,00 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко