Справа №705/1879/21
2/705/620/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2022 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі судового засідання Прокопенко І.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Уманської міської рали про стягнення коштів по листках непрацездатності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення коштів по листках непрацездатності, в обґрунтування зазначивши наступне.

Вона працювала на посаді зубного лікаря Уманської міської госпрозрахункової поліклініки відповідно до наказу № 16/кл від 08 липня 1998 року.

Засновником вказаного підприємства була Уманська міська рада, а в 2010 році на сесії Уманської міської ради було прийнято рішення «Про ліквідацію комунального підприємства Уманської госпрозрахункової поліклініки» і виконання рішення сесії Уманської міської ради було покладено на відділ охорони здоров`я в м. Умані.

На підставі вказаного рішення Уманським міським відділом охорони здоров`я було видано наказ № 103 від 21.07.2010 Про ліквідацію КП Уманської міської госпрозрахункової поліклініки, яким було створено та затверджено склад ліквідаційної комісії. На час ліквідації цього підприємства вона перебувала у декретній відпустці і питання про її звільнення чи переведення в інший медичний заклад не було виршено відповідно до вимог ст. 184 КЗпП України.

Процес ліквідації КП Уманська міська госпрозрахункова поліклініка завершено 03 липня 2018 року. Правонаступника немає. Її звільнено з посади зубного лікаря КП Уманська міська госпрозрахункова поліклініка, 03.07.2018 року розпорядженням Уманської міської ради від 28.02.2020 № 45-р, яке було прийнято на підставі постанови Черкаського апеляційного суду від 26.09.2019.

В період проведення процедури, щодо ліквідації підприємства вона перебувала у декретній відпустці, що підтверджується листами непрацездатності, виданими 02 серпня 2010 року по вагітності та родах з 02 серпня 2010 по 05 грудня 2010, термін відпустки 126 днів, але цей лікарняний лист їй ніхто не оплатив, також не був оплачений і листок непрацездатності відпустки по вагітності та родах від 06 листопада 2014 року та від 30 січня 2015 року, термін відпустки визначено 140 днів. На протязі цих років вона неодноразово зверталася до засновника підприємства де працювала, Уманської міської ради, голови ліквідаційної комісії, але їй було відмовлено у прийнятті та оплаті цих листів непрацездатності, що підтверджується рішенням Уманського міського суду від 02 березня 2011 року, яким було зобов`язано ліквідаційну комісію надати їй довідку про середньомісячну заробітну плату, для нарахування допомоги, але кошти по листках непрацездатності так і не були їй виплачені. При зверненні до Фонду соціального страхування (Уманське відділення) вона також отримала відмову, так як КП Уманська міська госпрозрахункова поліклініка не сплачувало внески, а тому листки непрацездатності повинні подаватися до оплати за місцем основної роботи. На час ліквідації підприємства вона не була звільнена з роботи, а тому вважалася особою, яка працює. Звільнили її відповідно до постанови Черкаського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року. Згідно вказаного рішення суду Уманську міську раду визнано відповідачем та зобов`язано звільнити її з роботи з виплатою грошової компенсації. Постанова Черкаського апеляційного суду була виконана відповідачем, після касаційного оскарження в лютому 2020 року, а тому вона знову звернулася до Уманської міської ради щодо оплати їй листів непрацездатності по вагітності та пологам, але отримала відмову з посиланням на те, що треба було подавати такий позов разом з позовом про звільнення її з роботи та скерували її до Фонду соціального страхування, посилаючись на те, що вони сплатили при виплаті заробітної плати по рішенню суду всі податки. 15 квітня 2021 року від Фонду вона отримала відмову з посиланням на ту обставину, що нарахування по листам непрацездатності проводиться за місцем роботи, а на час отримання листів непрацездатності вона не була звільнена.

Призначення допомоги по вагітності та пологах відбувається на підставі листка непрацездатності, виданого відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 № 455. Виплата допомоги здійснюється за місцем роботи в розмірі 100 % від середньої заробітної плати і надається відразу за весь період відпустки, у зв`язку з вагітністю та пологами.

У відповідності до вимог чинного законодавства, для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. Вважає, що на цей час виплатити їй таку допомогу має Уманська міська рада, оскільки відповідно до листів управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Черкаській області, КП Уманська міська госпрозрахункова поліклініка не сплачувала внески до Фонду на загальнообов`язкове державне страхування з 4 кварталу 2008 року. При цьому, листом від 03 березня 2021 року Уманська міська рада її повідомила, що вона проводити оплату по листках непрацездатності за 2010 та 2014 роки не буде. Позивач також вказує, що враховуючи, що надані нею докази підтверджують, що вона своєчасно зверталася із заявами про оплату по листках непрацездатності, а тому строк звернення до суду з цим позовом нею не пропущено.

Просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати Уманське міську раду Черкаської області нарахувати та виплатити їй, ОСОБА_1 , допомогу по вагітності та родах на підставі листів непрацездатності від 02 серпня 2010 року серія АБВ №633083, від 06 листопада 2014 року серія АГО №597617 та від 30 січня 2015 року серії АГМ №821277, виданими Уманським пологовим будинком (жіноча консультація).

Від Уманської міської ради на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на наступне.

На їх думку, Уманська міська рада у вказаній справі є неналежним відповідачем. Так, у відповідності до вимог законодавства, ліквідація юридичної особи здійснюється без переходу прав і обов`язків підприємства, що ліквідується до інших осіб, тобто без правонаступництва. При ліквідації підприємства його права і обов`язки припиняються. Після реєстрації у Єдиному реєстрі факту ліквідації, створена ліквідаційна комісія (ліквідатор), зобов`язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи.

На виконання вказаної норми ЦК України Уманською міською радою 27.07.2010 року наказом № 103 Про ліквідацію КП Уманська міська госпрозрахункова поліклініка було створено та затверджено склад ліквідаційної комісії вказаного підприємства, таким чином, до повноважень вказаної комісії перейшло питання фактичного розподілу коштів, вивільнення працівників та погашення будь якого виду заборгованості.

Уманська міська рада не є правонаступником КП Уманська міська госпрозрахункова поліклініка, оскільки остання припинила своє існування шляхом ліквідації, що підтверджується відомостями з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У разі ліквідації (реорганізації) підприємства, установи, організації матеріальне забезпечення за страховими випадками, які настали до їх ліквідації (реорганізації), виплачується застрахованим особам їх правонаступником, а в разі відсутності правонаступника робочим органом Фонду за місцем здійснення обліку ліквідаційного підприємства, установи, організації як страхувальника.

Постановою Правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності затверджено Порядок надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності застрахованим особам у разі ліквідації (реорганізації) підприємства, установи, організації, припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця, що має найманих працівників від 03.04.2012 р. № 16.

Таким чином, у разі настання у застрахованої особи страхового випадку до ліквідації (реорганізації) підприємства, установи, організації та у разі відсутності правонаступника у підприємства, що ліквідовано (реорганізовано), для отримання матеріального забезпечення по тимчасові працездатності, по вагітності та пологах застрахована особа подає до робочого органу Фонду ряд документів.

Зауважують, якщо підприємство, установа, організація перебуває у стані припинення, про що свідчать дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в такому разі ліквідатор зобов`язаний звернутися до робочого органу Фонду соціального страхування із заявою-розрахунком для отримання фінансування з метою надання матеріального забезпечення за страховими випадками, які настали у застрахованих осіб. У цьому випадку матеріальне забезпечення за листками непрацездатності надається застрахованим особам на загальних підставах відповідно до ст. 34 Закону № 1105, тобто, на думку представника відповідача, належним відповідачем у цій справі має виступати Уманське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, а тому суд має замінити первісного відповідача належним відповідачем.

Щодо нарахування та оплати листків непрацездатності зазначають наступне. Виплата та нарахування по листках непрацездатності від 02.08.2010 р. та від 06.11.2014 року регулювалась Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», який втратив чинність 01.01.2015 року. У відповідності до цього Закону найманий працівник, тобто застрахована особа, має сплачувати страхові внески на випадок настання страхової події, але позивач не була найманим працівником Уманської міської ради, відповідно обов`язку зі сплати страхових внесків Уманська міська рада не несла, і підстав для нарахування і виплат по листках непрацездатності не має. Крім того, сама позивач зазначає, що вона мала трудові відносини з КП «Уманська міська госпрозрахункова поліклініка».

У матеріалах справи є підтвердження, що заробітна плата працівникам не нараховувалася і внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не сплачувались до Уманського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області з 4-го кварталу 2008 року.

Отже, позивач не була застрахованою особою з 4-го кварталу 2008 року та не мала права на матеріальне забезпечення за рахунок коштів Уманського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, оскільки КП «Уманська міська госпрозрахункова поліклініка» не була страхувальником.

В період з 2015 року по цього часу виплата та нарахування лікарняних листів регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у відповідності до вимог якого матеріальне забезпечення виплачується у разі, якщо звернення за його призначенням надійшло не пізніше дванадцяти календарних місяців з дня відновлення працездатності, встановлення інвалідності, закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, смерті застрахованої особи або члена сім`ї, який перебував на її утриманні. Тобто кінцевий термін пред`явлення позивачем листка непрацездатності від 30.01.2015 року є березень 2016 року.

Вказують, що Уманська міська рада як окрема юридична особа (орган місцевого самоврядування) не є правонаступником та набувачем прав і обов`язків КП «Уманська госпрозрахункова поліклініка», оскільки остання припинила своє існування шляхом ліквідації. Крім того, листи непрацездатності були подані з порушенням положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та втратами, зумовленими похованням» № 2240-ІІІ, чинного на дату виникнення правовідносин, та Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» чинного на цей час.

Таким чином, на їх думку, Уманська міська рада не має законних підстав та механізмів для оплати позивачу вищезазначених листів непрацездатності, тому і просять суд відмовити у задоволенні позову.

Позивачем на адресу суду направлено відповідь на відзив, у якому просить суд задовольнити її позовні вимоги та не брати до уваги посилання представника відповідача у відзиві, оскільки у судовому порядку було встановлено, що саме з вини засновника підприємства де вона працювала, а саме Уманської міської ради, вона не могла тривалий час отримати виплати по листкам непрацездатності.

У період проведення процедури ліквідації підприємства вона перебувала у декретній відпустці і листки непрацездатності неодноразово направляла як до Уманської міської ради, так і до Фонду соціального страхування. У цьому відзиві підтверджується, що КП «Уманська міська госпрозрахункова поліклініка» страхові внески не сплачувала, тому вона не має можливості отримати вказані кошти від Фонду.

Кожна жінка, яка готується стати матір`ю має право на отримання допомоги по вагітності та пологах, але порядок їх отримання та розмір, залежить від статусу жінки. На час отримання лікарняних листів вона вважалася працюючою, оскільки при ліквідації підприємства вона не була звільнена, а тому допомогу по вагітності та пологах мали виплатити їй за місцем роботи, але у неї листи непрацездатності не прийняли та допомогу не виплатили.

Позивач зазначає, що відповідач у відзиві, крім коментарів Закону, який діяв на час отримання лікарняних листів та Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», який діє на сьогоднішній день, іншого обґрунтування, щодо невизнання позову відповідач не зазначає.

Посилання відповідача, що він є неналежним відповідачем, також на її думку є безпідставним, оскільки при вирішенні питання про її звільнення із займаної посади КП «Уманська міська госпрозрахункова поліклініка» відповідач також не визнав себе належним відповідачем, але як по рішенню суду першої інстанції, так і у постанові апеляційної інстанції чітко визначено, що Уманська міська рада, як засновник цього підприємства, після його ліквідації є належним відповідачем і на Уманську міську раду було покладено обов`язок звільнити її із займаної посади та виплатити заробітну плату за час проведення розрахунку. Після отримання постанови Черкаського апеляційного суду вона звернулася до Уманської міської ради щодо виплати і коштів по лікарняним листам але отримала відмову, а тому має право звернутися до суду за захистом порушених прав.

Уманською міською радою до суду направлено заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначають, що обставини, викладені позивачем у відповіді на відзив не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 зверталася до суду із позовом про звільнення з роботи та виплати їй компенсації, а питання щодо виплати коштів по листкам непрацездатності нею не ставилося. Крім того, в мотивувальній частині постанови від 26.09.2019 колегія суддів вважає можливим здійснити розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а не виплати заробітної плати за час не проведення розрахунку.

Вказана обставина свідчить про необхідність при вирішенні таких спорів поряд зі спеціальними нормами застосовувати і норми трудового законодавства КЗпП України.

Постанова Черкаського апеляційного суду Уманською міською радою була виконана, зокрема, в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.07.2018 по 26.09.2019. в той же час, нарахування та виплата за листками непрацездатності в період 2010-2014 років регулювалися Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованнями», в період з 2015 року по теперішній час, при нарахуванні та виплаті за листами непрацездатності застосовується Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Уманська міська рада не була роботодавцем позивача, не зобов`язана була сплачувати виплати за листками непрацездатності, не є правонаступником та не повинна нести обов`язки ліквідованої юридичної особи КП «Уманська міська госпрозрахункова поліклініка», тому і просять суд відмовити у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та факти, викладені у позові та відповіді на відзив. Пояснила, що пішла у декретну відпустку коли працювала в Уманській міській госпрозрахунковій поліклініці. Під час перебування у декреті поліклініка була ліквідована, але питання про її звільнення при цьому вирішено не було, тому вона зверталася до суду за захистом своїх прав. Судом апеляційної інстанції було прийнято рішення, яким зобов`язано Уманську міську раду звільнити її з роботи та виплатити їй середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Листки непрацездатності по пологах та вагітності нею отримані були, але їх до виконання, а саме виплати по ним коштів, ніхто не приймав. Вона неодноразово зверталася, як до Фонду соціального страхування, так і до Уманської міської ради, оскільки вони є засновниками КП Уманська міська госпрозрахункова поліклініка, але ці листки ніхто не хотів брати. Так, Фонд їй повідомив, що вона не є застрахованою особою, оскільки поліклінікою не здійснювалися відповідні внески починаючи з 2008 року, а Уманська міська рада взагалі не брала, посилаючись на те, що вони не є правонаступником ліквідованої поліклініки. У зв`язку із зазначеним, вважає, що строк звернення з лікарняними листами та строк звернення до суду, у зв`язку із невиплатою по лікарняним листам, нею не пропущено, тому і не ставить питання про його поновлення. Вважає, оскільки в судовому порядку було встановлено, що обов`язок її звільнення, після ліквідації поліклініки, та нарахування і виплати певних матеріальних зобов`язань, покладено на Уманську міську раду, саме вона є належним відповідачем у цій справі, що і не потребує доказуванню. Зазначає, що невиплата їй коштів по листках непрацездатності по вагітності та родах порушує її права, тому просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та підтримала факти, викладені у відзиві, тому просила суд відмовити у задоволенні позову. Пояснила, що Уманська міська рада не є правонаступником ліквідованого Комунального підприємства Уманська міська госпрозрахункова поліклініка, але не заперечувала проти того, що саме Уманська міська рада є її засновником. Крім того, ОСОБА_1 не була застрахованою особою, оскільки з 2008 року не сплачувалися страхові внески, а також не була найманим працівником Уманської міської ради. При цьому вважає, що позивачем пропущено строк пред`явлення листків непрацездатності. У зв`язку із зазначеним Уманська міська рада вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Суд, вислухавши позивача та представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного.

Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.07.1998 року була прийнята на посаду зубного лікаря Уманської міської госпрозрахункової поліклініки, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці НОМЕР_1 від 08.07.1998 року. У вказаній трудовій книжці також наявний запис секретаря Уманської міської ради про те, що 03.07.2018 року ОСОБА_1 на підставі розпорядження № 45-р від 28.02.2020 р. звільнено з посади зубного лікаря комунального підприємства «Уманська міська госпрозрахункова поліклініка», у зв`язку з ліквідацією підприємства п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Такий запис про звільнення було зроблено секретарем Уманської міської ради на виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 26.09.2019 року, яким було зобов`язано Уманську міську раду Черкаської області звільнити ОСОБА_1 із займаної посади зубного лікаря комунального підприємства «Уманська міська госпрозрахункова поліклініка» з 03.07.2018 року. Вказаною постановою судом апеляційної інстанції також було зобов`язано Уманську міську раду Черкаської області зробити у трудовій книжці ОСОБА_1 запис про її звільнення та стягнуто з Уманської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення в сумі 57 706,50 грн. з відрахуванням обов`язкових платежів та зборів, передбачених чинним законодавством України.

В ході розгляду справи Черкаським апеляційним судом було встановлено, що оскільки засновником ліквідованого підприємства КП «Уманська міська госпрозрахункова поліклініка» є Уманська міська рада, саме її рішенням ліквідоване вказане підприємство, тому вона є належним відповідачем та несене відповідальність за борговими зобов`язаннями, при цьому Черкаським апеляційним судом при прийнятті саме такого рішення була взята до уваги позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 03.07.2019 у справі № 576/1821/16-ц.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційність (від лат. praejudicialis те, що стосується попереднього судового рішення) у процесуальному праві обов`язок суду, який розглядає справу, прийняти без перевірки та доказування факти, які були встановлені рішенням суду в будь-якій іншій справі, яке набрало законної сили. Преюдиційність дозволяє уникнути ухвалення суперечливих судових актів щодо одного й того ж питання та вирішувати справи з найменшими витратами часу та засобів. встановленні процедурно іншим судом

Верховний Суд вже неодноразово у своїх постановах зазначав про особливості застосування інституту преюдиції.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу. Тобто факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ (постанова КГС ВС від 26.11.2019 по справі № 922/643/19).

Правило про преюдицію сприяє додержанню процесуальної економії і спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії (постанова КГС ВС від 10.12.2019по справі № 910/6356/19).

Отже, дана норма визначає преюдиційні підстави звільнення осіб, які беруть участь у справі, від доказування обставин з метою досягнення процесуальної економії за наявності цих підстав у суду не буде необхідності досліджувати докази для встановлення певних обставин (постанова КАС ВС від 15.10.2019 по справі №813/8801/14).

Суть преюдиції полягає в неприпустимості ставлення під сумнів судовго рішення, яке набрало законної сили, а також повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

У зв`язку із зазначеним, суд вважає, що посилання представника відповідача щодо того, що Уманська міська рада є неналежним відповідачем, є безпідставним та необґрунтованим, тому не приймає його до уваги.

На ім`я ОСОБА_1 , у зв`язку з вагітністю та пологами, було видано листки непрацездатності серії АВБ № 633083 від 02.08.2010, серії АГО № 597617 від 06.11.2014 та серії АГМ № 821277 від 30.01.2015.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». У свою чергу правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. За змістом частин 1, 5 ст. 32 вказаного Закону документи для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах розглядаються не пізніше десяти днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні допомоги із зазначенням причин відмови та порядку оскарження видається або надсилається заявникові не пізніше п`яти днів після винесення відповідного рішення. Допомога по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах виплачується: 1) застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), інших підставах, передбачених законом, - у найближчий після дня призначення допомоги строк, установлений для виплати заробітної плати; 2) добровільно застрахованим особам, застрахованим особам, які працюють на умовах цивільно-правового договору, здійснюють підприємницьку чи іншу діяльність, - протягом десяти днів після призначення допомоги. Матеріальне забезпечення, передбачене цим Законом, виплачується у разі, якщо звернення за його призначенням надійшло не пізніше дванадцяти календарних місяців з дня відновлення працездатності.

При цьому, у відповідності до ст. 7 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» введеного в дію Постановою ВР № 2812-ХІІ від 21.11.92 з послідуючими змінами, станом на час виходу позивача ОСОБА_1 у декретну відпустку Право на державну допомогу у зв`язку вагітністю та пологами мають за цим Законом всі жінки, які не застраховані в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У відповідності до вимог ст. 8 вказаного Закону підставою для призначення жінкам допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами є видана в установленому порядку довідка лікувального закладу встановленого зразка та довідка: з основного місця роботи (служби, навчання); ліквідаційної комісії для жінок, звільнених з роботи у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи, організації; державної служби зайнятості для жінок, зареєстрованих у державній службі зайнятості як безробітні; з місця проживання для непрацюючих жінок про те, що вони не працюють (не служать, не навчаються).

Допомога у зв`язку з вагітністю та пологами призначається, якщо звернення за нею надійшло не пізніше шести місяців з дня закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, і виплачується жінкам за весь період відпустки, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 70) календарних днів після пологів.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Європейський Суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine), рішення від 10.02.2010 року).

Із листком непрацездатності від 02.08.2010 року позивач зверталася до ліквідаційної комісії Уманської міської госпрозрахункової поліклініки і згідно повідомлення останніх, ОСОБА_1 було роз`яснено, що у відповідності до рішення сесії Уманської міської ради від 25.06.2010 року № 2.23-58/5 «Про ліквідацію комунального підприємства Уманської міської госпрозрахункової поліклініки» та затвердженого наказу № 103 від 21.07.2010 року, Уманська міська госпрозрахункова поліклініка перебуває в стадії ліквідації.

При подачі адміністрацією Уманської міської госпрозрахункової поліклініки звіту вивільнених працівників в Уманській міський Центр зайнятості, вона не була включена у вказаний звіт, чим було допущено порушення вимоги п. 5 ст. 39 КЗпП України. В Цей період і виникла заборгованість по оплаті їй лікарняного листа по вагітності і пологам. Так як заборгованість по оплаті лікарняного листа по вагітності і пологам дійсно існує, комунальне підприємство Уманська міська госпрозрахункова поліклініка не заперечує проти проведення її виплати, у разі узгодження процедури виплати із вищестоящим керівництвом.

Також ОСОБА_1 зверталася до Уманської міської ради і 24.02.2012 року відділом охорони здоров`я м. Умань Черкаської області Мараловій В.Ф. було надано відповідь, згідно якої останню проінформовано про те, що станом на 01.01.2012 року майно госпрозрахункової поліклініки відсутнє, як і кошти на банківському рахунку. У зв`язку з цим оплата кредиторами ліквідаційною комісією проводитись не може. Така ситуація виникла в зв`язку з порушенням головним лікарем госпрозрахункової поліклініки ОСОБА_3 порядку вивільнення працівників при ліквідації установи.

Крім того, позивач ОСОБА_1 систематично у період з 2011 року до 2021 року зверталася із заявами до Уманської міської ради (міських голів м. Умань) з проханням виплатити їй таку допомогу (а.с. 17-22), але отримувала відповіді про неможливість таких виплат, у зв`язку із ліквідацією підприємства у якому вона працювала, ненаданням Уманською міською госпрозрахункової поліклінікою заяви-розрахунку по листках непрацездатності та зазначених листків непрацездатності тощо. Також їй було роз`яснено, оскільки підприємство ліквідоване, їй необхідно звернутися до Фонду соціального страхування для отримання таких виплат.

Згідно повідомлення Уманського відділення управління виконавчої дирекції Фонду у Черкаській області Фонду соціального страхування України, направленого на ім`я ОСОБА_1 , страхувальником, Уманською міською госпрозрахунковою поліклінікою, заяви-розрахунки по листках непрацездатності: серії АВБ № 633083, серія АГО № 597617, серія АГМ № 821277, для фінансування до Уманського відділення не надавалися.

Страхувальником, комунальним підприємством Уманська міська госпрозрахункова поліклініка, згідно наданих звітів Ф-4 ФСС ТВП, додатку 1 до порядку формування та надання страхувальниками звітності по коштах загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, заробітна плата працівникам не нараховувалася і внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не сплачувалися до Фонду із 4 кварталу 2008 року.

Враховуючи вищезазначене, працівники підприємства не були застрахованими особами з 4 кварталу 2008 року, тому комунальне підприємство Уманська міська госпрозрахункова поліклініка не було страхувальником, а його працівники застрахованими особами та не мали право на матеріальне забезпечення за рахунок коштів Фонду.

На думку суду, враховуючи вищезазначене, позивач ОСОБА_1 із заявами про виплату їй матеріальної допомоги та відповідних нарахувань у відповідності до листків непрацездатності по вагітності та пологам звернулася своєчасно, у визначений законом строк. При цьому, суд вважає, що відмова у виплаті їй коштів по лікарняних листках по вагітності та пологах у зв`язку із неналежним виконанням керівництвом комунального підприємства Уманська міська госпрозрахункова поліклініка своїх фінансових зобов`язань, є порушенням прав ОСОБА_1 , а тому такі кошти їй зобов`язані виплатити, оскільки навіть у разі, якби позивач і не була застрахованою особою, кошти по пологах та вагітності вона мала б отримати, що відповідатиме вимогам, як законодавства, що діяло на час отримання листків непрацездатності, так і діючого законодавства станом на час розгляду справи судом.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ст. 179 КЗпП України на підставі медичного висновку жінкам надається оплачувана відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами тривалістю 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів - 70) календарних днів після пологів, починаючи з дня пологів.

Тривалість відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами обчислюється сумарно і становить 126 календарних днів (140 календарних днів у разі народження двох і більше дітей та у разі ускладнення пологів). Вона надається жінкам повністю незалежно від кількості днів, фактично використаних до пологів.

У відповідності до ст. 238 КЗпП України при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком.

Враховуючи, що наданими позивачем доказами, дослідженими у судовому засіданні, підтверджується факт виходу позивача ОСОБА_1 у декретну відпустку під час перебування у трудових відносинах із комунальним підприємством Уманська міська госпрозрахункова поліклініка, яка в подальшому була ліквідована і засновником якої є відповідач у справі Уманська міська рада, позивач має право на отримання коштів по листках непрацездатності по вагітності та пологах, з якими вона протягом тривалого часу неодноразово зверталася у відповідні установи, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп., оскільки позивач при зверненні до суду з вказаним позовом звільнена від сплати судового збору.

Керуючись Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», ст. ст. 179, 184, 232, 233, 238 КЗпП України, ст. ст. 7, 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Уманської міської рали про стягнення коштів по листках непрацездатності задовольнити.

Зобов`язати Уманську міську раду () нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , допомогу по вагітності та родах на підставі листів непрацездатності від 02 серпня 2010 року серія АВБ № 633083; від 06 листопада 2014 року серія АГО № 597617 та від 30 січня 2015 року серії АГМ № 821277, виданими Уманським пологовим будинком (жіноча консультація).

Стягнути з Уманської міської ради () на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Черкаського апеляційного суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25.11.2022 року.

Суддя: Р. В. Піньковський