Справа № 210/2343/22
Провадження № 2/210/1388/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 грудня 2022 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Літвіненко Н.А.,

за участю секретаря судового засідання: Таранущенко В. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Криворізької міської територіальної громади в особі виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про визнання права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду до Криворізької міської територіальної громади в особі виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про визнання права на спадкування.

В обґрунтування позову зазначив, що він, ОСОБА_1 , у 1998 році познайомився із ОСОБА_2 , яка проживала за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 , в травні 2000 року, у зв`язку із значним погіршенням стану здоров`я запропонувала йому переїхати до її квартири, за адресою АДРЕСА_1 , для постійного проживання разом із його сім`єю. При цьому, вона мала на меті укладення в подальшому договору довічного утримання. Право користування зазначеною вище квартирою було набуто нею на підставі ордеру на житлове приміщення № 325 від 27.05.1992 року. 04 серпня 2005 року ОСОБА_3 звернулась із заявою до КЖП № 8 про реєстрацію його місця проживання в її квартирі АДРЕСА_2 , як члена сім`ї. Зазначена обставина підтверджується заявою від 04.08.2005 року з резолюцією директора КЖП № 8 про проведення реєстрації. 13 серпня 2005 року ОСОБА_3 видала від свого імені його дружині, ОСОБА_4 , довіреність на представлення її інтересів щодо отримання правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_2 , після її приватизації. Такі документи було отримано.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, єдиний спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_3 - її син ОСОБА_6 , помер раніше, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших спадкоємців, в тому числі і по праву представлення після смерті сина, у померлої ОСОБА_3 не було і немає, спадщину ніхто не приймав.

Зазначає, що від часу вселення у 2000 році, до самої смерті ОСОБА_3 , він та його сім`я надавали їй матеріальну і фізичну допомогу, фактично проживали однією сім`єю. У них був загальний бюджет, вони вели спільне господарство, він оплачував всі комунальні послуги, забезпечував продуктами, ліками, оскільки вона була людиною похилого віку, мала численні хронічні захворювання та потребувала сторонньої допомоги, а після смерті ОСОБА_3 , саме ним було проведено її поховання.

Встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 необхідний для встановлення права на спадкування та подальшого звернення до органів нотаріату, як спадкоємця четвертої черги, із заявою про видачу мені свідоцтва про право на спадщину, оскільки відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Просить ???визнати за ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на спадкування, як спадкоємцем четвертої черги, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Представник відповідача до судового засідання не з`явилася, однак надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить розглянути справу за наявними в матеріалах справи документами. Крім того, отримавши копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. Так, у відзиві, поданому в строки та за встановленими правилами, представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача зазначає, що 13 серпня 2005 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Терещенко М.С. було посвідчено довіреність від імені ОСОБА_3 , 1925 року народження, на ім`я ОСОБА_4 , що мешкала за адресою: с. Кочубеївка Високопільського району Херсонської області. Довіреність була зареєстрована в реєстрі за № 2761. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується актовим записом про смерть від 18.08.2005 року за № 846, зробленим Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. 22 серпня 2005 року ОСОБА_4 , після смерті ОСОБА_3 , звернулась від її імені з заявою про приватизацію квартири АДРЕСА_2 . При цьому до заяви про приватизацію квартири була надана нотаріально посвідчена 21.08.2005 копія довіреності, тобто копія довіреності була посвідчена після смерті довірителя. Розпорядженням органу приватизації Дз 361 від 31.08.2005 року зазначена вище квартира була приватизована на ім`я ОСОБА_3 і 16.09.2005 року було видано свідоцтво про право власності на житло № Дз 425 , яке в подальшому було зареєстровано в електронному реєстрі прав власності 19.09.2005 року. Відповідно до положень ст. 248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність. Таким чином, викликає сумніви законність приватизації квартири АДРЕСА_2 та отримання свідоцтва про право власності на зазначену квартиру. 3 приводу перевірки законності приватизації квартири та отримання свідоцтва про право власності на неї виконкомом Металургійної районної у місті ради 16.09.2022 за вихідним № 14/29-1927 було направлено листа до Криворізької південної окружної прокуратури. За таких обставин, вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог і просить відмовити у позові в повному обсязі

Позивач до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Крім того, скористався процесуальним правом подачі відповіді на відзив на позовну заяву. Так, у відповіді на відзив позивач зазначає, що відзив подано від імені особи, яка не є учасником справи та стороною у справі. Вказує, що ним було подано позов до Криворізької міської територіальної громади в особі виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради. Натомість, відзив складено та направлено від імені виконкому Дзержинської районної у м. Кривому Розі ради, тобто особи, яка участі у справі не бере. У місті Кривому Розі не існує Дзержинської районної у місті ради, оскільки у 2016 році Дзержинський район міста Кривого Рогу було перейменовано на Металургійний район міста Кривого Рогу. Окрім того, у отриманому ним відзиві зазначено, що відзив подається у справі № 210/2102343/22, якої не існує. Крім того, зміст поданого до суду документу, який названо «відзив на позовну заяву» не відповідає предмету позову та змісту позовної заяви та не відповідає вимогам ст. 178 ЦПК України.

У запереченні на відповідь на відзив представник відповідача вказала, що 11 жовтня 2022 до канцелярії виконкому поштою надійшла відповідь на відзив від позивача ОСОБА_1 . Згідно трекінгу відправлень Укрпошти, поштове відправлення № 114 (відзив на позовну заяву) було отримано позивачем 27.09.2022 р. Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 12 серпня 2022 року було встановлено 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Подана позивачем відповідь на відзив не підписана ані позивачем, ані його представником, не датована. За номером поштового відправлення з сайту Укрпошити вбачасться, що надіслана відповідь була 08 жовтня 2022 року, тобто з порушенням 5 - денного строку на подачу. Таким чином, формально, відповідь на відзив не може бути прийнята. Але вважає за необхідне зазначити, що у відзиві на позовну заяву дійсно було допущено описку в найменуванні відповідача і номері справи. На підставі викладеного, просить не брати до уваги відповідь на відзив позивача, оскільки він поданий з пропуском встановленого строку та не відповідає вимогам ст. 179 ЦПК України, а в позові позивачу просить відмовити.

Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.

Суд, взявши до уваги заяви сторін, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис 18.08.2005 р. за № 846, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 18.08.2005 р. Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. (а.с. 13).

Спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_3 - її син ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, від 02.08.2005 року.

Відповідною до довідки Третьої криворізької державної нотаріальної контори від 19.11.2022 р. за вих. № 1912/0116, спадкова справа в нотаріальній конторі після смерті ОСОБА_3 не заводилася.

Відповідно до ордеру на житлове приміщення №325, виданого 27.05.1992 р. Виконавчим комітетом Дзержинської Ради народних депутатів Кривого Рогу, виданого на ім`я ОСОБА_3 на сім'ю з двох людей на право зайняття житлового приміщення жилою площею 41,83 кв.м., яка складається з 3-х кімнат ізольованої квартири за адресою АДРЕСА_1 , на підставі рішення РСЕК № 161 від 06.05.1992 р., ОСОБА_3 (а.с. 7).

13 серпня 2005 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Терещенко М.С. було посвідчено довіреність від імені ОСОБА_3 , 1925 року народження, на ім`я ОСОБА_4 , що мешкає за адресою: с. Кочубеївка Високопільського району Херсонської області. Довіреність була зареєстрована в реєстрі за № 2761. (а.с. 28)

Як вбачається з заяви, з 22 серпня 2005 року ОСОБА_4 , звернулась від імені ОСОБА_3 із заявою про приватизацію квартири АДРЕСА_2 . При цьому до заяви про приватизацію квартири була надана нотаріально посвідчена 21.08.2005 копія довіреності, тобто копія довіреності була посвідчена після смерті довірителя, так як ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Розпорядженням органу приватизації Дз 361 від 31.08.2005 року зазначена вище квартира була приватизована на ім`я ОСОБА_2 і 16.09.2005 року було видано свідоцтво про право власності на житло № Дз 425 , яке в подальшому було зареєстровано в електронному реєстрі прав власності 19.09.2005 року.

Отже всі ці дії були проведені - 22.08.2022 р., 31.08.2005 р. та 16.09.2005 р. вже після смерті власника квартири - довірителя ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так, відповідно до положень ст. 248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність.

3 приводу перевірки законності приватизації квартири та отримання свідоцтва про право власності на неї виконкомом Металургійної районної у місті ради 16.09.2022 за вихідним № 14/29-1927 було направлено листа до Криворізької південної окружної прокуратури. (а.с. 26) .

Як вбачається з витягу з ЄРДР КП № 0000126, Відділенням поліції № 2 Криворізького районного управління поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000126 від 31.10.2022, за ознаками кримінальних правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України. Фабула: «Невстановлені особи намагаються заволодіти квартирою АДРЕСА_2 шляхом обману.» (а.с. 50).

Позивач наводить аргументи про те, що належить до четвертої черги спадкоємців, адже проживав зі спадкодавцем однією сім`єю, опікувався, матеріально забезпечував, сплачував комунальні послуги, забезпечував ліками, надавав іншу допомогу спадкодавцеві, а відтак у відповідності до ст. 1259 ЦК України має право на спадкування.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до правової позиції викладеної у п. 21 постанови Пленуму Пунктом Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судовому практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (постанова Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі № 202/5003/16-ц (провадження № 61-44809св18).

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач наводить аргументи про те, що спільно проживали із померлою в одній квартирі, вели спільне господарство, за життя постійно опікувався ОСОБА_3 , утримував квартиру, купував ліки та харчі, сплачував комунальні послуги, проте вищевказані доводи не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

В якості доказів до позову позивач додав копію заяви для реєстрації місця проживання, відповідно до якої він мав бажання зареєструватися за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, додано копію акту від 24.06.2021 р., який підписали жильці будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та завірив підписи начальник дільниці №4 «СІТІСЕВІС-КР» ОСОБА_13 та майстер ОСОБА_10 , який підтверджує те , що ОСОБА_1 дійсно мешкає за адресою АДРЕСА_1 без реєстрації з сім`єю з 2000 року. Крім того, позивачем в якості доказів додано копію квитанції квитанцію № 003986 від 18.05.2005 р., виданої СПД ОСОБА_11 про купівлю ритуальної атрибутики.

Суд оцінює критично вищевказані письмові докази в сукупності із іншими дослідженими у справі доказами та прийшов до переконання про те, що обставини наведені в позивачем не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки наявні в матеріалах справи докази даних обставин не підтверджують, а вказують лише на те, що позивач проживав в квартирі з померлою тривалий час, допомагав їй, оскільки вона була людиною похилого віку.

Разом із тим, позивачем не доведено доказами реальності сімейних відносин, наявності спільного бюджету з померлою, їх спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, надання взаємної допомоги, домовленостей про порядок користування житловим приміщенням.

Щодо твердження позивача про погіршення стану здоров`я ОСОБА_3 , в зв`язку з чим остання попросила переїхати проживати до її квартири позивача, та те, що вона мала на меті укладення договору довічного утримання з ним, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); матеріальне забезпечення спадкодавця; надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; тривалий час здійснення зазначених вище дій; безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Таким чином, для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

У пункті 6 Постанови №17 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз`яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд установив, що медичних документів, які б підтверджували безпорадний стан померлої, надання померлій медичної допомоги, здійснення за нею нагляду суду не подано.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Належних та допустимих доказів на спростовання наведеного позивачем надано не було, клопотань щодо проведення будь-яких експертиз не заявлялося.

Відтак, суд прийшов до переконання про те, що позивачем не подано належних та допутимих доказів у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України дійсного перебування у сімейних відносинах із спадкодавцем, який знаходився у безпорадному стані та потребував опікування, постійного проживання з померлою за однією адресою з 2000 року, а відтак у позові про визнання права на спадкування в четвертій черзі спадкоємців необхідно відмовити за недоведеністю.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, а відтак сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду необхідно покласти на останнього.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 81, 141, 259, 265, 273, 354, пунктом 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Криворізької міської територіальної громади в особі виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради про визнання права на спадкування - відмовити повністю.

Судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: Н. А. Літвіненко