УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 466/9316/21

провадження № 61-11390ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

заявник - Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго»,

боржник - ОСОБА_1 ,

розглянувши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», в інтересах якого діє адвокат Середницький Володимир Михайлович, на ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова

від 18 жовтня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду

від 14 жовтня 2022 року у справі за заявою Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за заявою Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року Приватне акціонерне товариство (далі - ПрАТ) «Львівобленерго» звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Львова від 18 жовтня 2021 року у задоволенні заяви ПрАТ «Львівобленерго» відмовлено.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, Шевченківський районний суд міста Львова виходив з недоведеності ПрАТ «Львівобленерго» поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, тому вважав, що пропущений строк поновленню не підлягає. З огляду на непоновлення вказаного строку, суд першої інстанції також не вбачав правових підстав для задоволення вимоги про видачу дубліката виконавчого документа.

Постановою Львівського апеляційного суду від 14 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ПрАТ «Львівобленерго» залишено без задоволення, ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 18 жовтня 2021 року - без змін.

З висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви суд апеляційної інстанції погодився з огляду на те, що ПрАТ «Львівобленерго» не надано доказів поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Не погоджуючись з ухвалою Шевченківського районного суду міста Львова

від 18 жовтня 2021 року та постановою Львівського апеляційного суду

від 14 жовтня 2022 року, ПрАТ «Львівобленерго», в інтересах якого діє адвокат Середницький В. М., подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені судові рішення і ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 25 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку. Постанова апеляційного суду, прийнята за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, не входить до переліку судових рішень, які можуть бути предметом оскарження у касаційному порядку в контексті положень частини першої статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи викладене, касаційний суд відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заявника на ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 18 жовтня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 жовтня 2022 року в частині відмови у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Щодо касаційного оскарження ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції в частині відмови у видачі дубліката виконавчого документакасаційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень) (частина друга статті 392 ЦПК України).

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Касаційну скаргу ПрАТ «Львівобленерго», в інтересах якого діє адвокат Середницький В. М., обґрунтовує порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права. Вважає, що строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущеноз поважних причин.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник також визначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 2 вересня 2020 року у справі № 569/10120/13-ц (провадження № 61-22446св19)(пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, підставою касаційного оскарження судових рішень заявник вказує відсутність у подібних правовідносинах висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах(пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення

пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Вивчивши зміст касаційної скарги, касаційний суд доходить висновку про відсутність у ній посилання на норму права, щодо якої відсутній висновок, та належного обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, і, відповідно, підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень в частині вирішення вимог заяви щодо видачі дубліката виконавчого документа.

Судами першої та апеляційної інстанцій за матеріалами справи установлено, що 21 лютого 2011 року Шевченківським районним судом міста Львова видано судовий наказ № 2-н-40/11 від 21 лютого 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Львівобленерго» 3 457,83 грн заборгованості за надання житлово-комунальних послуг.

11 квітня 2011 року судовий наказ видано стягувачу для пред`явлення його до виконання протягом трьох років з дня видачі.

11 квітня 2011 року ПрАТ «Львівобленерго» звернулося до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові із заявою про примусове виконання рішення.

18 червня 2013 року ПрАТ «Львівобленерго» звернулося до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові із заявою, у якій зазначило, що на 17 червня 2013 року будь-яка інформація з відділу державної виконавчої служби про хід виконавчого провадження у стягувача відсутня, заборгованість боржником не погашена.

Начальником Шевченківського відділу державної виконавчої служби

у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Савойником Р. П. надано відповідь від 2 липня 2013 року, де вказано, що на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби

у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебував судовий наказ № 2н-40/11, виданий 11 квітня 2011 року Шевченківським районним судом міста Львова. 10 травня 2011 року державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано сторонам виконавчого провадження для відома та виконання.

У ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, що знаходиться на вулиці Олександра Невського,10

у місті Львові і територіально належить до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів).

При перевірці бази даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень встановлено, що судовий наказ № 2н-40/11, виданий 11 квітня 2011 року Шевченківським районним судом міста Львова, прийнято державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) до виконання.

27 липня 2013 року ПрАТ «Львівобленерго» звернулося до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) з клопотанням про надання інформації про хід виконавчого провадження з виконання судового наказу

№ 2н-40/11, виданого 11 квітня 2011 року Шевченківським районним судом міста Львова.

16 березня 2018 року та 3 червня 2021 року ПрАТ «Львівобленерго» зверталося до Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) з аналогічними клопотаннями.

Підпунктом 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України установлено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Видача дубліката виконавчого документа взаємопов`язана з визначеним Законом України «Про виконавче провадження» строком для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Строк звернення до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа спливає зі строком для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого документа. У разі визнання поважними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання стягувачем і поновлення пропущеного строку, суд відповідно задовольняє вимогу про видачу дубліката виконавчого документа.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно вказав, що відсутні правові підстави для задоволення заяви ПрАТ «Львівобленерго» і видачі дубліката виконавчого документа Шевченківського районного суду міста Львова, з огляду на непоновлення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними причини пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання судом не визнані.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень у частині вирішення вимог заяви щодо видачі дубліката виконавчого документа, касаційна скарга ПрАТ «Львівобленерго», в інтересах якого діє адвокат Середницький В. М., на ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 18 жовтня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду

від 14 жовтня 2022 року є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.

Судове рішення касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги ПрАТ «Львівобленерго», в інтересах якого діє адвокат Середницький В. М., не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження в частині вирішення вимог заяви щодо видачі дубліката виконавчого документа.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно встановлення обставин справи і оцінки доказів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77-80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Посилання заявника на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 2 вересня 2020 року у справі № 569/10120/13-ц (провадження № 61-22446св19), відхиляється касаційним судом з огляду на наступне.

У справі № 569/10120/13-ц Верховний Суд зазначив, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого документа у зв'язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого документа, а суд має обов`язково перевірити, чи не виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили. Разом з тим, необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого документа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Оскаржувані ухвала Шевченківського районного суду міста Львова

від 18 жовтня 2021 року та постанова Львівського апеляційного суду

від 14 жовтня 2022 року в частині вирішення вимог заяви щодо видачі дубліката виконавчого документа не суперечать вказаному висновку Верховного Суду.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції»,

пункти 37, 38 рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомесде ла Торре проти Іспанії»).

Оскільки оскаржувані ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні вимог заяви щодо видачі дубліката виконавчого документа є законними і обґрунтованими, ухваленими з додержанням норм процесуального права і підстави для їх скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПрАТ «Львівобленерго», в інтересах якого діє адвокат Середницький В. М., на ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 18 жовтня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 жовтня 2022 року в частині вирішення вимог заяви щодо видачі дубліката виконавчого документасуд відмовляє.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», в інтересах якого діє адвокат Середницький Володимир Михайлович, на ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 18 жовтня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 14 жовтня 2022 року у справі за заявою Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі за заявою Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання житлово-комунальних послуг.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. М. Ігнатенко

В. А. Стрільчук