КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

12.12.22 справа 133/2499/22

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Пєтухова Н.О., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

До Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно положень п. 1 ч. 2, ч. 3 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема, у порядку наказного провадження. Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року N 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до п. 4, 5 частини 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення аліментів:

- у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину …

- на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана і встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу, викладені у ст. 163 ЦПК України.

Відповідно до п. 4, п. 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до частини 5 статті 183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Так, в заяві заявник вказує, що вона із боржником перебувала в цивільному шлюбі, від спільного проживання в якому у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підтвердження заявник надала копію свідоцтва про народження, видане державою Ізраїль з відповідним перекладом та скріплене Апостелем зазначеної держави. Однак із вказаного свідоцтва про народження дитини не можливо достеменно встановити хто є матір`ю ОСОБА_3 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки таких відомостей свідоцтво про народження не містить, а будь-яких інших документів на підтвердження даного факту суду не надано. Так, у свідоцтві не зазначено імені, по-батькові, прізвища матері, а лише прізвище батьків матері.

Із вказаного свідоцтва про народження дитини також не можливо встановити, хто є батьком дитини, оскільки вказано лише ім`я батька ОСОБА_4 , однак не вказано його прізвища та по-батькові.

Пунктом 1 частини 1 статті 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 ЦПК України.

Тож, враховуючи наведе вище, суддя прийшла до висновку, що оскільки судовий наказ є особливою формою судового рішення, із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, однак, до заяви про видачу судового наказу заявником не додано належних і необхідних доказів того, що вона є матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , то дана заява подана з порушенням вимог ст.163 ЦПК України.

Також, з огляду на те, що не вбачається за можливе встановити особу батька дитини, є недоведеною безспірність вимоги про стягнення аліментів, а тому, за сукупності вказаних обставин, необхідно відмовити у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.1ст.166 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви з підстави, передбаченої п. 9 ч.1 ст.165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.58, 62, 163, 165, 166, 260 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у прийнятті заяви з підстави, передбаченої п.п. 1, 2, 8, 9 ч.1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 12.12.2022