Справа № 323/2998/21
17.02.2022 м. Оріхів
Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді Н.В.Фісун, за участю секретаря А.О.Мірошниченко, розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микита Андрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказує, що у серпні 2021 року він дізнався про існуюче виконавче провадження, відповідно до якого він є боржником.
Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 08.11.2021 року відкрито позовне провадження за правилами спрощеного позовного провадження, у якій роз`яснено відповідачу, право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відзив від відповідача до суду не надходив.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11.01.2022 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.
У судове засідання позивач не з?явився. До суду надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. На позовних вимогах наполягає.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, судовою повісткою з повідомленням.
Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. у судове засідання повторно не з`явився, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином судовою повісткою з повідомленням.
Третя особа- приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. у судове засідання повторно не з`явився, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином судовою повісткою з повідомленням.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Крім того, 04.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. винесені: постанова про стягнення з боржника ОСОБА_1 основну винагороду в сумі 1989,00 грн., постанова про стягнення з боржника ОСОБА_1 витрат виконавчого провадження в розмірі 500,00грн.
05.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 .
Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог по суті суд враховує наступні норми Закону.
Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно із ч. 1ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5із змінами та доповненнями (надалі - Порядок).
Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
При цьому,ст.50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Згідно пункту 1.1. Глави 16 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Пунктом 1.2. Глави 16 передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.
Відповідно до пункту 3.2 Глави 16, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172.
Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р.№ 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:
«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин
2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.
Для одержання виконавчого напису додаються:
а) оригінал кредитного договору;
б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».
Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, Постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Отже, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17.

З тексту оспорюваного виконавчого напису № 31352 від 07 травня 2021 року встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 р. за № 1172.

Таким чином, приватний нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 07 травня 2021року повинен був врахувати, що станом на 07 травня 2021 року не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, отже, норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, які укладені у простій письмовій формі, є нечинні.

Пункт 2 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів.

Суду не було надано ані відповідачем, ані приватним нотаріусом, ані приватним виконавцем добровільно або на виконання ухвали суду доказів того, що кредитний договір 2989144 від 24.11.2020 року, укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був нотаріально посвідчений, оригінал якого було надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису.

Також суд зазначає, що відповідачем не було надано до суду жодних доказів того, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги за вищевказаним кредитним договором 2989144 від 24.11.2020 року.

Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності необхідних для вчинення такого напису документів.

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач отримував від банку чи його правонаступника письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором, у зв`язку з чим вона була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги стягувача, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.

Таким чином, позивач не отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено отримання такої вимоги позивачем, що унеможливило подання нотаріусу обґрунтованих заперечень, щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди.

Також нотаріус не з`ясував чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту.

Приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню за виконавчим написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по платежу, чим порушив норми статті 87 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання таким, що не підлягає виконанню спірного виконавчого напису, а тому порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання вищенаведеного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. утриману із заробітної плати суму у розмірі 5471,47 грн., суд виходить з наступного.

Предметом спору є вимоги позивача про стягнення грошових коштів. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Враховуючи, що цим рішенням суд визнав оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, між сторонами виникли також спірні правовідносини, які регулюються нормами статті 1212 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до положень ч.ч.1,2 особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

При цьому, набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року в справі №753/15556/15-ц, від 23.01.2020 року в справі №910/3395/19.

Так, суд дійшов висновку, що виконавчий напис №31352, виданий 07.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. щодо звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», заборгованості у розмірі 19890,00 гривень, не підлягає виконанню.

Відповідно до довідки № 262, виданої 03.11.2021 ВСП «Оріхівський фаховий коледж Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного» за місцем роботи ОСОБА_1 , у останнього утримано з заробітної плати суми по виконавчому провадженню № 66363202 за вересень та жовтень 2021 року 5471,47 грн.

Однак, суду не надано позивачем доказів на підтвердження утримання саме такої суми у рахунок погашення заборгованості, яка була перерахована приватним виконавцем на рахунок відповідача, враховуючи, що за постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, постановлено стягнути окрім суми боргу, суму основної винагороди приватного виконавця, суму боргу за виконавчим документом, витрат на проведення виконавчих дій.

Вищевказану довідку, надану позивачем, суд вважає неналежним доказом, так як з неї вбачається тільки утримання грошових коштів в розмірі 5471,47 грн., а інформації щодо підстав та рахунку одержувача вона не містить, тому суд не має можливості встановити факт отримання відповідачем безпідставно набутих грошових коштів, а тому до цих коштів положення ст.1212 ЦК України застосовуватися не можуть.

Так як обов`язок доказування є прерогативою сторони, і саме сторона, яка посилається на обставини, повинна довести свої твердження та надати необхідні докази, а відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи…, тому ця вимога не підлягає задоволенню за недоведеністю, необґрунтованістю та безпідставністю.

Крім того, вимоги позивача в частині стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. утриману із заробітної плати суму у розмірі 5471,47 грн. не є ефективним способом захисту порушеного права.

Оскільки приватний виконавець у цій справі являється третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на виконавця, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом, позовні вимоги до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. позивачем не заявлені, тому позовні вимоги в частині стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. утриманої із заробітної плати суми у розмірі 5471,47 грн. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач сплатив при зверненні до суду судовий збір на загальну суму 1362,00 грн. (908,00 грн судовий збір за подання позовної заяви немайнового характеру та 454,00 грн судовий збір за подання заяви про забезпечення позову), то вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 274- 279, 280-289, 353,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит- Капітал» (вул. Смаль-Стоцького, буд.1 ,корп.28, м. Львів, 79018), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович (вул. Мала Житомирська, буд.6/5, м. Київ, 01001), приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микита Андрійович (майдан Профспілок, буд.5, прим. 220, 224, м. Запоріжжя, 69044) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №31352, виданий 07.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. щодо звернення стягнення з боржника яким є ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», адреса місцезнаходження: 79018, м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, буд.1, корпус 28, заборгованості у розмірі 19890.00 гривень.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», адреса місцезнаходження: 79018, м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, буд.1, корпус 28, на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 судові витрати у розмірі 1362,00 грн (908,00 грн судовий збір за подання позовної заяви немайнового характеру та 454,00 грн судовий збір за подання заяви про забезпечення позову).

В задоволенні інших позовних вимог- відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Повний текст рішення виготовлено 23 лютого 2022 року.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області Н.В.Фісун