Справа № 302/597/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 грудня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів БИСАГИ Т.Ю., ФАЗИКОШ Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу № 302/597/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду від 26 липня 2022 року, повний текст якого складено 26 липня 2022 року, головуючий суддя Кривка В.П., -

встановив:

07.06.2022 ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи таким.

Сторони з 27.08.2009 перебували у шлюбі та мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб розірвано рішенням Міжгірського районного суду від 31.10.2019 у справі № 302/1182/19, що набрало законної сили 02.12.2019. Після розірвання шлюбу діти проживають із позивачем.

Рішенням Міжгірського районного суду від 31.10.2019 (справа № 302/1197/19) з відповідачки стягнуто на користь позивача на утримання дітей аліменти у твердій грошовій сумі по 2000,00 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 26.02.2020 розмір аліментів зменшено до 1150,00 грн на кожну дитину.

Відповідачка аліменти належним чином не сплачувала та спричинила заборгованість станом на 02.06.2020 у розмірі 16100,00 грн, внаслідок чого рішенням Міжгірського районного суду від 03.09.2020 у справі № 302/433/20 з відповідачки на користь позивача було стягнуто пеню в сумі 5589,00 грн.

У подальшому рішенням Міжгірського районного суду від 22.03.2021 у справі № 302/165/21 розмір аліментів, визначений постановою Закарпатського апеляційного суду від 26.02.2020 у справі № 302/1197/19, був збільшений до 2000,00 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак, рішенням Міжгірського районного суду від 11.04.2022 у справі № 302/246/22 за позовом ОСОБА_2 розмір аліментів був зменшений до 1309,00 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.02.2022 і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 ч.ч. 1-3, ст. 192 ч. 1, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним, залежно від обставин (зміна сімейного стану, матеріального становища платника або одержувача аліментів, зміна їхнього стану здоров`я тощо) сторони можуть ставити питання як про зміну розміру стягуваних аліментів, так і про зміну способу їх стягнення, що тягне і зміну розміру аліментів.

При цьому, врахуванню підлягають передусім інтереси дитини, необхідність забезпечення їй належного рівня життя, можливостей для розвитку і т.ін., право дитини отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів є безумовним.

Виходячи з цього, зважаючи на рівень середньої заробітної плати працівника підприємства, установи, організації у Закарпатській області (12115,00 грн на місяць у січні 2022 року) та посилаючись на те, що відповідачка є працездатною, фізично здоровою особою, яка у змозі забезпечувати належний рівень утримання як себе, так і неповнолітнього сина, позивач ОСОБА_1 просив:

змінити спосіб стягнення аліментів визначений постановою Закарпатського апеляційного суду від 26.02.2020 у справі № 302/1197/19 та рішеннями Міжгірського районного суду від 22.03.2021 у справі № 302/165/21 і від 11.04.2022 у справі № 302/246/22 та

стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Міжгірського районного суду від 26.07.2022 у позові відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із його необґрунтованості та недоведеності, в тому числі, з того, що останнім чинним рішенням Міжгірського районного суду від 11.04.2022 у справі № 302/246/22 питання про стягнення аліментів щойно вирішене і позивач не надав жодних доказів, які б у розумінні закону слугували підставою для зміни розміру стягуваних аліментів шляхом зміни способу їх стягнення.

Позивач ОСОБА_2 оскаржив рішення суду як незаконне, на обґрунтування скарги наводить загалом ті самі доводи, якими мотивував позов. Крім того, зазначає таке.

Оскільки той із батьків, із яким проживає дитина має право звернутися до суду по видачу судового наказу про стягнення аліментів на одну дитину в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника, законодавцем визначено, що стягнення аліментів на одну дитину в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника є безспірним мінімумом.

Суд першої інстанції безпідставно ототожнив заявлену вимогу про зміну способу стягнення аліментів з вимогою про збільшення розміру аліментів, тому необґрунтовано вказав на недоведеність обставин, що пов`язуються зі збільшенням розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України).

Позов був спрямований на захист інтересів сина сторін, який навчався в Ліцеї цивільного захисту Львівського держуніверситету безпеки життєдіяльності (м. Вінниця), а цього року вступив до Вищого професійного училища зазначеного університету. Син потребує матеріальної допомоги та підтримки обох батьків, на його навчання та утримання витрачаються значні додаткові кошти, потреба в яких лише зростає.

Саме тому аліменти в твердій грошовій сумі 1309,00 грн є явно недостатніми для покриття реальних витрат на утримання сина.

Вимога про стягнення аліментів у частці від заробітку мала також стимулювати відповідачку до працевлаштування та отримання офіційного заробітку, з якого можливо було б стягувати аліменти.

Ситуація, коли на старшого сина аліменти за рішенням суду стягуються в розмірі 2000,00 грн, на молодшого сина стягуються в сумі 1309,00 грн, несправедлива, оскільки вікова різниця між дітьми незначна, вони обоє продовжують навчання та мають фактично рівноцінні потреби.

Не були враховані судом і висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11.03.2020 у справі № 759/10277/18, про те, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Сторона просить рішення суду скасувати, позові задовольнити.

У відзиві на апеляцію відповідачка ОСОБА_2 вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, зокрема, що підстав для збільшення розміру стягуваних аліментів позивач не довів, він зловживає своїм правом на пред`явлення позовів щодо стягнення аліментів, а відсутність підстав для фактичного збільшення розміру аліментів підтверджується й останнім чинним ухваленим у спорах між сторонами рішенням Міжгірського районного суду від 11.04.2022 у справі № 302/246/22, яке підлягає врахуванню.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Із урахуванням положень ЦПК України щодо диспозитивності судового процесу, суд першої інстанції розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог, з наведених ним підстав, на підставі доказів, поданих учасниками справи; апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; апеляційним судом не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а також не приймаються докази, що не були подані в суді першої інстанції за відсутності для того об`єктивних перешкод (ст. 13 ч. 1, ст. 367 ч.ч. 1, 3, 6 ЦПК України).

Спірні правовідносини регулюються нормами СК України щодо обов`язку батьків утримувати дітей та його виконання.

Встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 27.08.2009 перебували у шлюбі, що його було розірвано рішенням Міжгірського районного суду від 31.10.2019 у справі № 302/1182/19 (а.с. 8, посилання в мережі Internet на Єдиний державний реєстр судових рішень https://reyestr.court.gov.ua/Review/85529184).

Сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу проживають із батьком (а.с. 7, вищевказане та інші рішення суду, інші матеріали справи).

На час пред`явлення позову, що розглядається, син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг повноліття, позов стосується стягнення аліментів на утримання сина сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Міжгірського районного суду від 31.10.2019 у справі № 302/1197/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей стягнуто з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 2000,00 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% чинного до застосування у відповідний період прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01.10.2019 і до досягнення кожною дитиною повноліття (а.с. 9-10, https://reyestr.court.gov.ua/Review/85529415).

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 26.02.2020 рішення Міжгірського районного суду від 31.01.2019 у справі № 302/1197/19 змінено в частині визначеного судом першої інстанції розміру стягуваних аліментів з ОСОБА_2 , розмір аліментів на кожну дитину зменшено до суми 1150,00 грн щомісячно (а.с. 11-12, https://reyestr.court.gov.ua/Review/88538333).

Рішенням Міжгірського районного суду від 03.09.2020 у справі № 302/433/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості і пені в зобов`язаннях по сплаті аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за несвоєчасне виконання постанови Закарпатського апеляційного суду від 26.02.2020 в справі № 302/119/19 щодо стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в сумі 5589,00 грн (а.с. 13-14, https://reyestr.court.gov.ua/Review/91516376).

Рішенням Міжгірського районного суду від 22.03.2021 у справі № 302/165/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів збільшено розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, визначених рішенням Закарпатського апеляційного суду у справі № 302/1197/19, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 2000,00 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% чинного до застосування у відповідний період прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16.02.2021 і до досягнення кожною дитиною повноліття (а.с. 15, https://reyestr.court.gov.ua/Review/95887493).

Рішенням Міжгірського районного суду від 11.04.2022 у справі № 302/246/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина, встановлених рішенням суду, зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Міжгірського районного суду від 22.03.2021 у справі № 302/165/21 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми 2000,00 грн щомісячно на тверду грошову суму 1309,00 грн, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.02.2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16-18, https://reyestr.court.gov.ua/Review/103941917).

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 08.06.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду від 11.04.2022 у справі № 302/246/22 повернуто апелянту (https://reyestr.court.gov.ua/Review/104671686).

Рішенням Міжгірського районного суду від 11.04.2022 у справі № 302/246/22 встановлено, зокрема, що матеріальне становище платника аліментів ОСОБА_2 погіршилося, умови її проживання скрутні, вона не працює, має суттєву заборгованість зі сплати аліментів, натомість матеріальне становище отримувача аліментів ОСОБА_1 покращилося, зокрема, він у 2020 році став власником однокімнатної квартири в Києві, має іншу нерухомість, у ході розгляду справи знайшли своє підтвердження підстави визначені ст. 192 СК України щодо зміни способу стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Міжгірського районного суду від 22.03.2021 в справі № 302/115/21 на утримання меншого сина сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, на час пред`явлення позову, що розглядається, та вирішення справи судами першої і апеляційної інстанцій аліменти стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Міжгірського районного суду від 11.04.2022 у справі № 302/246/22 у твердій грошовій сумі 1309,00 грн, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач ОСОБА_2 поставив питання про зміну способу стягнення аліментів, визначеного постановою Закарпатського апеляційного суду від 26.02.2020 у справі № 302/1197/19 та рішеннями Міжгірського районного суду від 22.03.2021 у справі № 302/165/21 і від 11.04.2022 у справі № 302/246/22, та про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на його користь аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення даного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Право вимагати зміни способу стягнення аліментів, зміни розміру стягуваних аліментів шляхом зміни способу їх стягнення не може заперечуватися, адже можливість вибору способу стягнення аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, може не обмежуватися разовим здійсненням права на стягнення аліментів.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України (ст. 192 ч. 1 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я, матеріальне становище дитини, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України).

Слід враховувати, що зміна способу стягнення аліментів (ст. 181 ч. 3 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані, зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

Зі змісту правової позиції позивача ОСОБА_2 у справі безспірно випливає, що саме зміну (збільшення) розміру раніше стягнутих аліментів через зміну способу їх стягнення він мав на увазі пред`являючи позов та оскаржуючи рішення суду про відмову в його задоволенні. Підставами позову слугували обставини, які, на думку позивача, тягнуть через зміну способу стягнення аліментів із відповідачки (з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу)) збільшення розміру аліментів, відповідна мета позову обумовлювалася цими підставами.

Відтак, право стягувача аліментів на пред`явлення вимоги про зміну способу стягнення аліментів і збільшення розміру аліментів унаслідок такої зміни не заперечується як таке. Зазначене, втім, не звільняє позивача від обов`язку діяти у межах, наданих йому актами цивільного законодавства, від обов`язку належного пред`явлення позову та належного, коректного формулювання його вимог, що не допускають різного їх тлумачення, належного обґрунтування та доказування позову, зокрема, підстав і умов, необхідних як для зміни способу стягнення аліментів, так і для збільшення їх розміру, яке не може ґрунтуватися на припущеннях, своїми цивільними і процесуальними правами позивач у змагальному цивільному процесі розпоряджається, а право на судовий захист і обов`язок доказування позову здійснює на власний розсуд (ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81 ЦПК України).

Поставивши перед судом питання про зміну способу стягнення раніше присуджених аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітної плати (доходу) платника та про фактичне збільшення розміру стягуваних аліментів позивачу належало доводити передусім наявність у платника відповідного доходу як підставу для задоволення вимоги, для визначення розміру аліментів як частки відповідного доходу, а також належало доводити реальні підстави, що виникли для збільшення розміру аліментів. Зважаючи на пред`явлення такого позову з метою збільшення розміру стягуваних аліментів, належало доводити й інші обставини, які мають значення в спорі та передбачені, зокрема, частиною 1 статті 182 СК України.

Позивач вищенаведеного не врахував та пред`явив позов, що його не довів і законних підстав для задоволення якого суд першої інстанції не мав.

Передусім позивач ОСОБА_2 визначив предмет позову некоректно, оскільки поставив недопустиму вимогу про зміну способу стягнення аліментів, визначеного постановою Закарпатського апеляційного суду від 26.02.2020 у справі № 302/1197/19 та рішеннями Міжгірського районного суду від 22.03.2021 у справі № 302/165/21 і від 11.04.2022 у справі № 302/246/22 (трьома судовими рішеннями), тоді як з урахуванням хронології ухвалених судами рішень про стягнення аліментів і відповідних їм змін у стягненні аліментів управі був ставити вимогу про зміну способу стягнення аліментів, визначених тільки рішенням Міжгірського районного суду від 11.04.2022 у справі № 302/246/22.

Позов, що розглядається, ОСОБА_2 пред`явив уже через два місяці після ухвалення Міжгірським районним судом 11.04.2022 рішення у справі № 302/246/22, у період, коли оскаржував це рішення. Тобто, з дня ухвалення рішення в справі № 302/246/22 по суті не пройшов час, за який обставини, які мають значення відповідно до положень ст. 192 ч. 1 СК України для вирішення питання про зміну способу стягнення аліментів та збільшення їх розміру змінилися б у такий спосіб, що давав би підстави для задоволення позову, і протилежного в справі не встановлено, а позивачем не доведено. Саме це є істотним у справі, в якій позивачу слід обґрунтувати та довести в належний процесуальний спосіб у конкретному взаємозв`язку реальні підстави для зміни способу стягнення аліментів та для фактичного збільшення їх розміру, в тому числі, ті, що пов`язуються зі зміною матеріального становища платника та/або отримувача аліментів. Такі дії позивача є фактичною спробою ревізії щойно ухваленого рішення суду щодо стягнення аліментів.

У цьому зв`язку обґрунтованим є застосування положень ст. 82 ч. 4 ЦПК України, позаяк щойно перед пред`явленням нового позову рішенням суду у справі № 302/246/22 встановлені обставини щодо об`єктивної спроможності відповідачки ОСОБА_2 на відповідний час сплачувати аліменти у певному розмірі.

Міркування позивача в апеляційній скарзі про те, що зважаючи на встановлені процесуальним законом правила видачі судового наказу за вимогами про стягнення аліментів законодавцем визначено, що стягнення аліментів на одну дитину в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника є безспірним мінімумом, безпідставні та суперечать смислу закону.

Закон встановлює правила, за якими:

той із батьків дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 184 ч. 3 СК України);

особа має право звернутися до суду в наказному або спрощеному позовному провадженні з вимогами про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, та про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ці вимоги не пов`язані з встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ст. 161 ч. 1 п.п. 4, 5, ч. 2).

Тобто, закон встановлює право такого звернення по стягнення аліментів та можливість стягнення відповідних аліментів у разі відсутності спору щодо їх розміру, що, однак, не означає абсолютно безспірного права на отримання (присудження) таких аліментів, позаяк у разі спору щодо розміру аліментів, в тому числі, спору щодо частки заробітку (доходу) платника аліментів, належних до стягнення, судовий наказ може бути переглянутий за нововиявленими обставинами за заявою платника аліментів, а останній може також подати позов про зменшення розміру аліментів, за яким відповідний спір вирішується встановленим порядком у позовному провадженні (ст. 170 ч.ч. 7, 8, ст. 184 та інші норми ЦПК України).

Доводи апеляції, що пов`язуються з необхідністю утримання сина сторін, який навчався та навчається в навчальних закладах Львівського держуніверситету безпеки життєдіяльності (м. Вінниця), не слугували підставами позову, відповідні обставини не були предметом дослідження в суді першої інстанції та не можуть бути предметом для цього в суді апеляційної інстанції. Надані позивачем разом із апеляційною скаргою певні документи щодо вказаних обставин не підлягають оцінці на стадії апеляційного розгляду справи, оскільки позивач ініціювавши процес, беручи в ньому участь не виконав вимог, передбачених ст. 43 ч. 2 п.п. 4, 7, ст. 83 ч.ч. 1, 2, ст. 177 ч. 5 та іншими нормами ЦПК України, не подала їх до суду першої інстанції та не обґрунтував неможливість їх подання, тому підстав для застосування положень, зокрема, ст. 83 ч. 8, ст. 367 ч. 3 ЦПК України немає.

Поза тим, сторони не позбавлені права та можливості врегулювати за наявності для того підстав питання утримання дітей, які продовжують навчання, питання інших витрат на неповнолітню та повнолітню дитину за правилами, передбаченими ст.ст. 185, 189, 199 СК України, а в разі недосягнення згоди судовим порядком.

Твердження позивача ОСОБА_2 про неврахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 11.03.2020 у справі № 759/10277/18, про те, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів безпідставне в контексті встановленого у справі. По-перше, позиція про пріоритетність інтересів дитини у правовідносинах, що пов`язуються з її утриманням батьками, зі стягнення аліментів тощо загальнозрозуміла, багаторазово підтверджена законодавчими нормами та судовою практикою і жодних сумнівів чи різночитань не викликає. По-друге, постанова суду касаційної інстанції, на яку послався позивач нерелевантна в справі, що розглядається, по суті, оскільки стосується передусім питань застосування матеріального права та цивільного процесуального закону щодо способу захисту права та меж судового розгляду.

Виходячи з наведеного, беручи до уваги результат виконання сторонами обов`язку доказування обставин, що мають значення в справі, на підставі ст. 375 ЦПК України апеляцію позивача, яка правильності по суті, законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції не спростовує, слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 367 ч.ч. 1, 3, 6, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Міжгірського районного суду від 26 липня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, який є днем складення повного судового рішення, але протягом тридцяти днів може бути оскаржена до Верховного Суду.

Судді