Справа № 495/9165/22
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

19 грудня 2022 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі - Бучка В.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровський справу за позовною заявою, згідно заяви про змінення предмету позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання зобов`язання припиненим, шляхом передачі відступного,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся 16 листопада 2022 року до суду з позовною заявою, згідно заяви про змінення предмету позову до ОСОБА_2 про визнання зобов`язання припиненим, шляхом передачі відступного.

Свої позовні вимоги згідно заяви про змінення предмету позову позивач ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що відповідно до боргової розписки від 11.06.2021 року відповідачкою ОСОБА_2 було отримано від нього, ОСОБА_1 , грошові кошти у розмірі 9000,00 (дев`ять тисяч) доларів США.

Згідно зазначеної вище розписки, відповідачка ОСОБА_2 зобов`язалась повернути позивачу грошові кошти у розмірі 9000,00 (дев`ять тисяч) доларів США до 01 жовтня 2021 року. У випадку не повернення зазначених вище грошових коштів, відповідачка ОСОБА_2 зобов`язалась у якості відступного передати позивачу належну їй на праві приватної власності згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №303010381 від 17.06.20222 року квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 56,6 кв.м, житловою площею 41,7 кв.м, яка в цілому складається по літ. А: 1- коридор, площею 6,1 кв.м, 2 туалет, площею 0,8 кв.м, 3 ванна, площею 2,0 кв.м, 4 кухня, площею 5,7 кв.м, 5 житлова, площею 9,9 кв.м, 6 шафа, площею 0,3 кв.м, 7 житлова, площею 18,2 кв.м, 8 - житлова, площею 13,6 кв.м. Станом на теперішній час відповідачка ОСОБА_2 грошові кошти згідно зазначеної вище боргової розписки не повернула, від виконання зобов`язань відмовляється. У зв`язку з вищезазначеним, позивач просить визнати припиненим зобов`язання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , по сплаті на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , грошових коштів у сумі 9000,00 (дев`ять тисяч) доларів США згідно боргової розписки від 11.06.2021 року, шляхом передачі відступного: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 56,6 кв.м, житловою площею 41,7 кв.м, яка в цілому складається по літ. А: 1- коридор, площею 6,1 кв.м, 2 туалет, площею 0,8 кв.м, 3 ванна, площею 2,0 кв.м, 4 кухня, площею 5,7 кв.м, 5 житлова, площею 9,9 кв.м, 6 шафа, площею 0,3 кв.м, 7 житлова, площею 18,2 кв.м, 8 - житлова, площею 13,6 кв.м.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте надав на адресу суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з`явилась, проте її представник за довіреністю ОСОБА_1 надав на адресу суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до боргової розписки від 11.06.2021 року відповідачкою ОСОБА_2 було отримано від позивача ОСОБА_1 , грошові кошти у розмірі 9000,00 (дев`ять тисяч) доларів США.

Згідно зазначеної вище розписки, відповідачка ОСОБА_2 зобов`язалась повернути позивачу грошові кошти у розмірі 9000,00 (дев`ять тисяч) доларів США до 01 жовтня 2021 року. У випадку не повернення зазначених вище грошових коштів, відповідачка ОСОБА_2 зобов`язалась у якості відступного передати позивачу належну їй на праві приватної власності згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №303010381 від 17.06.20222 року квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 56,6 кв.м, житловою площею 41,7 кв.м, яка в цілому складається по літ. А: 1- коридор, площею 6,1 кв.м, 2 туалет, площею 0,8 кв.м, 3 ванна, площею 2,0 кв.м, 4 кухня, площею 5,7 кв.м, 5 житлова, площею 9,9 кв.м, 6 шафа, площею 0,3 кв.м, 7 житлова, площею 18,2 кв.м, 8 - житлова, площею 13,6 кв.м.

Станом на теперішній час відповідачка ОСОБА_2 грошові кошти згідно зазначеної вище боргової розписки не повернула, від виконання зобов`язань відмовляється.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Зазначені принципи сформульовано і в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу.

Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. А, відповідно до ст.600 ЦК України зобов`язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами.

Відповідно до гл. 50 Цивільного кодексу України припинення зобов`язань може здійснюватися повністю або частково на підставах, передбачених законом або договором.

Письмовими доказами у справі підтверджений факт того, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору позики від 11.06.2021 року (ціна, передача у власність належної відповідачці ОСОБА_2 квартири позивачу ОСОБА_1 ).

Суд виходить з того, що наявність вищенаведених характеристик відступного, як способу припинення зобов`язання, що прямо було передбачено сторонами договором позики від 11.06.2021 року, дозволяє визнати припиненим зобов`язання відповідачки ОСОБА_2 зі сплати перед позивачем ОСОБА_1 боргу у розмірі 9000,00 доларів США згідно зазначеного вище договору позики шляхом передачі відступного, про що сторонами було прямо передбачено у договорі.

Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29).

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч.1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На підставі ст.ст.600, 1046, 1047, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст.1-5, 10, 76-82, 95, 141, 258-259, 262-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги, згідно заяви про змінення предмету позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання зобов`язання припиненим, шляхом передачі відступного задовольнити.

Визнати припиненим зобов`язання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , по сплаті на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , грошових коштів у сумі 9000,00 (дев`ять тисяч) доларів США згідно боргової розписки від 11.06.2021 року, шляхом передачі відступного: квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 56,6 кв.м, житловою площею 41,7 кв.м, яка в цілому складається по літ. А: 1- коридор, площею 6,1 кв.м, 2 туалет, площею 0,8 кв.м, 3 ванна, площею 2,0 кв.м, 4 кухня, площею 5,7 кв.м, 5 житлова, площею 9,9 кв.м, 6 шафа, площею 0,3 кв.м, 7 житлова, площею 18,2 кв.м, 8 - житлова, площею 13,6 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 56,6 кв.м, житловою площею 41,7 кв.м, яка в цілому складається по літ. А: 1- коридор, площею 6,1 кв.м, 2 туалет, площею 0,8 кв.м, 3 ванна, площею 2,0 кв.м, 4 кухня, площею 5,7 кв.м, 5 житлова, площею 9,9 кв.м, 6 шафа, площею 0,3 кв.м, 7 житлова, площею 18,2 кв.м, 8 - житлова, площею 13,6 кв.м.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.11.2022 року у цивільній справі №495/9165/22 шляхом скасування арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 56,6 кв.м, житловою площею 41,7 кв.м, яка в цілому складається по літ. А: 1- коридор, площею 6,1 кв.м, 2 туалет, площею 0,8 кв.м, 3 ванна, площею 2,0 кв.м, 4 кухня, площею 5,7 кв.м, 5 житлова, площею 9,9 кв.м, 6 шафа, площею 0,3 кв.м, 7 житлова, площею 18,2 кв.м, 8 - житлова, площею 13,6 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХIII Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20.12.2022 року.

Суддя: