ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/54/22Головуючий по 1 інстанції
Справа №691/86/21 Категорія: 304090000 Черненко В. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Вініченка Б.Б., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк»;

відповідач ОСОБА_1 ;

особа, що подала апеляційну скаргу представник позивача адвокат Омельченко Євген Володимирович;

розглянувши у порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 15 листопада 2019 року приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» з метою укладення кредитного договору № б/н та отримання кредитної картки.

На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом 44,4 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

Всі основні умови кредитування доведені відповідачеві, про що свідчить його підпис в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».

АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому відповідно до умов договору. Проте, відповідач належним чином договір не виконував, у зв`язку з чим, станом на 11 грудня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 19822,9 грн., з яких: 14489,44 грн. - заборгованість за кредитом; 5333,46 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. - штрафи.

На підставі викладеного, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договору № б/н від 15 листопада 2019 року у розмірі 19822,9 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент - Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 11603,11 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент - Банк» судові витрати у розмірі 1230,38 грн.

Суд першої інстанції прийшов до висновку щодо доведення позивачем позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача боргу за тілом кредиту у розмірі 11603,11 грн. Водночас, суд мотивуючи тим, що позивач не довів правомірності своїх вимог в частині відповідальності відповідача у вигляді заборгованості за простроченим тілом кредиту та відсотками відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник Акціонерного товариства «Акцент-Банк» адвокат Омельченко Є. В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2021 року в частині відмовлених позовних вимог та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У апеляційній скарзі вказує, щосвоїм підписом в анкеті-заяві відповідач підтвердив свою згоду, що він в повному обсязі приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Банком на час укладання договору надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору.

Зазначає, що у випадку не врахування судом розміру процентів, визначених Тарифами та Умовами і Правилами, суд повинен був стягнути з відповідача на користь позивача проценти у розмірі облікової ставки НБУ відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

Звертає увагу, що судом першої інстанції стягнуто лише непрострочену частину тіла кредиту в розмірі 11603,11 грн, однак, відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 14489,44 грн, тому вважає, що до стягнення підлягає вся сума кредиту.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не повністю відповідає зазначеним вище вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 листопада 2019 року між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит, шляхом підписання анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку.

У заяві зазначено, що відповідач погоджується з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.

Даних про те, який кредитний ліміт встановлено, тип картки, розмір відсотків за користування кредитом, погоджений сторонами, тощо в анкеті-заяві не зазначено, також не вказано строк дії договору (строк дії картки).

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг ПАТ «Акцент-Банк» Тарифи користування кредитною карткою «Зелена», розрахунок заборгованості.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 11 грудня 2020 року становить 19822,9 грн., з яких: 14489,44 грн. - заборгованість за кредитом, при цьому з них - 11603, 11 грн.- залишок заборгованості за тілом кредиту, 2886, 33 грн.- залишок заборгованості за тілом кредиту (прострочений); 5333,46 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Акцент-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У анкеті-заяві позичальника, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення розміру процентів за користування кредитними коштами.

Витяг з Тарифі обслуговування кредитної картки «Зелена» не містить підпису відповідача, тому його також не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви.

Банк, пред`являючи вимоги про стягнення тіла кредиту і відсотків, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, окрім розрахунку кредитної заборгованості посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку.

Зазначеним документом, що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: строки, умови та порядок повернення витраченої частини кредитного ліміту, строк дії договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг А-Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили такі умови.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, порядку повернення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за простроченим тілом кредиту.

При здійсненні розрахунку АТ «Акцент-Банк» було розділено загальну заборгованість по тілу кредиту на поточну (строк сплати якої не настав), та прострочену (строк сплати якої настав). Визначена в розрахунку заборгованості сума заборгованість за простроченим тілом кредиту 2886,33 грн. є складовою заборгованості за тілом кредиту.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування наданих позивачем розрахунків та на підтвердження виконання ним зобов`язань за договором щодо повернення кредиту.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги банку в частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Щодо тверджень скаржника про необхідність стягнення судом з відповідача на користь позивача процентів відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, то такі вимоги позивач не пред`являв під час подання позовної заяви та розгляду справи судом першої інстанції, а навпаки посилався на розмір процентної ставки, визначеної банком у Тарифах. Отже у зв`язку з тим, що позивачем не заявлялись вимоги про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтею 1048 ЦК України, у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування положень вказаної норми закону.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Статтею 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене при неповному з?ясуванні обставин справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, тому апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду скасувати в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та ухвалити в цій частині нове рішення, стягнувши з відповідача заборгованість за тілом кредиту в сумі 14489,44 грн. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 141 ЦПК України.

АТ «Акцент-Банк» сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2270 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 3405 грн.

Позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» задоволено на 73,09 % (14489,44 грн *100 % / 19822,9 грн), а апеляційні вимоги АТ «Акцент-Банк» задоволено на 35,11 % (2886,33 грн * 100 % / 8219,79 грн). Отже з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2854,64 грн ((2270 грн * 73,09 % / 100%) + (3405 грн * 35,11 % / 100 %)).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 08 грудня 2021 року в частині часткового задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за тілом кредиту в сумі 14489 гривень 44 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2854 гривні 64 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді