ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м.Суми

Справа №950/2429/21

Номер провадження 22-ц/816/1005/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

у присутності :

позивача - ОСОБА_1 та її представника - адвоката Жалковського Володимира Юрійовича,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 12 серпня 2022 року у складі судді Бакланова Р.В., ухваленого в м. Лебедин Сумської області,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Лебединської міської ради Сумської області про визнання незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . На території суміжного домоволодіння по АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_3 , власником якого є ОСОБА_2 , протягом останнього часу, приблизно з початку літа 2021 року останньою здійснено реконструкцію даху свого житлового будинку.

Будівництво навісу до житлового будинку проводиться з недотримання вимог пункту 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», а саме відстань від краю виступаючої частини будівлі (покрівлі) до бічної межі земельної ділянки повинна становити не менше 1 м. (одного метру); при цьому повинно бути унеможливлено попадання атмосферних опадів з покрівлі на суміжну земельну ділянку АДРЕСА_1 , що не влаштовано у конструкції.

Крім того, під час проведення за її зверненням уповноваженими особами відділу містобудування та архітектури управління житлово-комунального господарства Лебединської міської ради огляду належного відповідачу домоволодіння, було виявлено порушення у влаштуванні вигрібної ями (септику), розташованої на земельній ділянці АДРЕСА_2 , відносно джерела питного водопостачання - шахтного колодязя, розташованого на земельній ділянці АДРЕСА_1 , на відстані ближче 20 м. (двадцяти метрів) (таблиця 6.7 пункту 6.1.41). Вказана відстань є небільшою за 6 м. (шість метрів). Необхідно зауважити, що вигрібна яма (септик), влаштована на суміжній земельній ділянці, розташована вище за схилом відносно шахтного колодязя питного водопостачання, влаштованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку відмовляється усунути виявлені порушення, просила суд: визнати незаконними дії ОСОБА_2 , що полягає у самочинній забудові конструкції продовження даху у вигляді навісу з порушенням вимог пункту 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» та самочинній забудові вигрібної ями (септику) з порушенням вимог таблиці 6.7 пункту 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» та пункту 2.22. Санітарних норм; зобов`язати ОСОБА_2 знести самочинне будівництво конструкції у вигляді навісу (продовження даху житлового будинку) та ліквідувати вигрібну яму (септик).

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 12 серпня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконними дії ОСОБА_2 , що полягають у самочинній забудові конструкції продовження даху у вигляді навісу з порушенням вимог пункту 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» та самочинній забудові вигрібної ями (септику) з порушенням вимог таблиці 6.7 пункту 6.1.41 ДБН Б. 2.2-12:2019 "Планування і забудова територій" та пункту 2.22 Санітарних норм.

Зобов`язано відповідача - ОСОБА_2 знести самочинне будівництво конструкції у вигляді навісу (продовження даху житлового будинку) та ліквідувати вигрібну яму (септик).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений при зверненні до суду в розмірі 908 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що висновки суду першої інстанції про визнання нею позовних вимог не відповідають дійсності. Для встановлення порушення прав позивача необхідні спеціальні знання в галузі будівництва, проте клопотань про призначення судової будівельно-технічної експертизи не заявлялося.

Звертає увагу на те, що норми чинного законодавства не містять імперативної заборони облаштування водовідведення відходів у вигріб та канави. Належне їй домоволодіння не облаштоване системою централізованого водовідведення, площа земельної ділянки є досить малою - 0,03 га, що не дозволяє створити вигрібну яму відповідно до санітарних вимог та норм. Зазначає, що у 2011 році нею на території домоволодіння замість вигрібної ями встановлено бетонний ізольований резервуар для збирання рідких відходів, він не може завдавати шкоди домогосподарству позивача та порушувати її права. Крім того, вказує на те, що встановлення вказаного резервуару було узгоджене із попереднім власником домоволодіння, а позивач, яка мешкала у житловому будинку АДРЕСА_1 , оглядала його на предмет герметичності і жодних претензій протягом 11 років його використання вона не висловлювала.

Стверджує, що навіс збудовано з додержанням вимог ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова території», так як витримано відстань до межі суміжної земельної ділянки - 1 м.

Крім того, вказує на те, що вона була позбавлена можливості звернутися до суду з клопотанням про виклик свідків та призначення по справі експертизи. Подану позивачем відповідь на відзив вона не отримувала.

Представником ОСОБА_1 - адвокатом Жалковським В.Ю. подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просить його залишити без зміни, а доводи апеляційної скарги - без задоволення, з огляду на їх безпідставність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги позивча ОСОБА_1 та її представника - адвоката Жалковського В.Ю., перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником земельних ділянок площею 0.1 га за кадастровим номером :01:018:0945 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та площею 0,1414 га за кадастровим номером :01:018:0948 для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Домоволодіння під АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_2 за договором купівлі - продажу від 22 березня 2006 року, та ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 31 травня 2008 року по Ѕ частки у кожної (а.с. 9).

Листом виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області від 20 серпня 2021 року повідомлено ОСОБА_1 , що її звернення щодо недотримання вимог чинного законодавства у сфері містобудування при забудові земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_2 було розглянуто з виходом на місце у відділі містобудування та архітектури управління житлово-комунального господарства Лебединської міської ради. За результатами огляду виявлено, що будівництво навісу до житлового будинку за вказаною адресою проводиться з недотриманням вимог пункту 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», а саме відстань від краю виступаючої частини будівлі (покрівлі) до бічної межі земельної ділянки повинна становити не менше 1,0 м. При цьому повинно бути унеможливлено попадання атмосферних опадів із покрівлі будівель і споруд на суміжну земельну ділянку. Вигрібна яма, що розташована на земельній ділянці № НОМЕР_1 розміщена з недотриманням санітарних норм і правил відносно джерела питного водопостачання, розташованого на земельній ділянці по АДРЕСА_1 (відстань від шахтного колодязя до вигрібної ями повинна становити не менше 20 метрів) (а.с. 16).

Крім того, 20 серпня 2021 року виконавчим комітетом Лебединської міської ради Сумської області надіслано лист ОСОБА_2 , в якому зазначено про необхідність приведення у відповідність до вимог ДБН Б2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» наступні питання: влаштування тимчасового навісу до житлового будинку, розташованого на земельній ділянці АДРЕСА_2 (відстань від краю покрівлі до бічної межі земельної ділянки не менше 1,0 м); відведення атмосферних опадів з тимчасового навісу та житлового будинку, розташованого на земельній ділянці АДРЕСА_2 з метою унеможливлення їх попадання на суміжну земельну ділянку № НОМЕР_2 ; влаштування вигрібної ями, розташованій на земельній ділянці АДРЕСА_2 відносно джерела питного водопостачання - шахтного колодязя, розташованого на земельній ділянці АДРЕСА_1 (відстань повинна бути не ближче 20,0 м) (а.с. 17).

Задовольняючи позовні вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з проведеною відповідачем самочинною забудовою конструкції продовження даху у вигляді навісу з порушенням вимог пункту 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» та забудовою вигрібної ями (септику) з порушенням вимог таблиці 6.7 пункту 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» та пункту 2.22. Санітарних норм, право ОСОБА_1 , як власника суміжної земельної ділянки , порушені.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитися не може.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З огляду на зазначені приписи та правила статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Згідно зі ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 також вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказувала на те, що її права, як власника суміжної земельної ділянки, порушуються саме ОСОБА_2 , яка за ствердженнями позивача, здійснила самочинне будівництво навісу та вигрібної ями на земельній ділянці № НОМЕР_1 .

Проте, як вбачається з матеріалів справи, домоволодіння за АДРЕСА_2 перебуває в спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на що не звернув уваги суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення.

Згідно із ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Зі змісту вказаної норми слідує, що право кожного із співвласників пов`язується з часткою у праві спільної власності, і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому.

Доказів на підтвердження того, що домоволодіння АДРЕСА_2 фактично поділене між співвласниками суду надано не булу.

Таким чином, беручи до уваги те, що як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності (по Ѕ частини кожній) належить все домоволодіння в цілому, в тому числі і недобудований навіс до житлового будинку та вигрібна яма, а тому питання їх знесення зачіпає права на інтереси обох співвласників, в тому числі ОСОБА_3 , яка не була залучена до участі в справі.

Незалучення ОСОБА_3 до участі у справі позбавляє її права на вчинення процесуальних дій, які передбачені законом лише для відповідача, зокрема, можливості подання відзиву на позовну заяву, зустрічного позову, заяви про застосування позовної давності тощо.

Враховуючи неналежний склад відповідачів, а саме не залучення співвласника домоволодіння ОСОБА_3 , права якої безпосередньо зачіпаються заявленими позивачем вимогами, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та, у відповідності до пунктів 1) та 4) ч. 1 ст. 376 ЦПК України, ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відмова у задоволенні позовних вимог з зазначених підстав не позбавляє позивача права ще раз звернутися до суду із своїми вимогами, але вже до належних відповідачів.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 1362 грн 00 коп.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 12 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1362 гривні 00 копійок за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 20 грудня 2022 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

С. С. Ткачук