ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/7166/21
Провадження № 2/210/636/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 серпня 2022 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Скотар Р.Є.,

за участі секретаря судового засідання: Хмельницької Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання та реєстрацію місця проживання дітей без згоди батька,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

Позивач ОСОБА_1 19 червня 2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем. За час шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені 25 жовтня 2021 року у зв`язку із конфліктами. Крім того, відповідач не забезпечує сім`ю, не приймає участі в її утриманні. Сторони проживають окремо, у них різний побут, бюджет, тощо. Діти проживають разом із позивачем та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач не бере участі у вихованні дітей, тому позивач звернулася до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу із заявою про стягнення аліментів на утримання дітей.

Діти проживали разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , однак зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач має намір змінити адресу реєстрації місця проживання дітей та зареєструватися разом із дітьми за адресою: АДРЕСА_3 . Зазначене житло належить на праві власності бабусі дітей ОСОБА_5 . Власник житла не заперечує щодо проживання та реєстрації позивача та малолітніх дітей за вказаною адресою. Тому просить суду надати дозвіл на зняття з реєстрації малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 без згоди батька - ОСОБА_2 та надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 без згоди батька - ОСОБА_2 .

Рух по справі

Ухвалою судді 15 лютого 2022 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 17).

Ухвалою судді 27 червня 2022 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено (а.с. 78).

Аргументи учасників справи

В судовому засіданні, призначеному на 01.08.2022 року представник позивача присутній не був. 27 червня 2022 року надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. 01 серпня 2022 року від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що він перебуває у відрядженні.

Суд не бере до уваги клопотання представника позивача страх В.О. від 01.08.2022 року про відкладення справи, оскільки справа розглядається у спрощеному позовному провадженні та присутність представника позивача не є обов`язковою, тому справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

В судовому засіданні призначеному на 01.08.2022 року відповідач присутній не був, надав до суду додаткові пояснення по справі та заяву про розгляд справи за його відсутності, позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі із мотивів, які викладені у відзиві та додаткових поясненнях до позову.

08 квітня 2022 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , в обґрунтування зазначив, що позивач виїхала з місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 до своїх батьків за адресою: АДРЕСА_1 без його відома. Відповідач завжди підтримував дружину та дітей. 29.10.2021 року дружина подала до суду заяву про стягнення аліментів на утримання дітей. Вказаний судовий наказ повністю виконується відповідачем, отже твердження позивача з приводу того, що відповідач не забезпечує дітей не недоведеними. Крім того, позивач не надала до суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про порушення прав дітей у зв`язку з їх реєстрацією за місцем реєстрації та проживання відповідача. Також, зазначив, що діти зареєстровані в квартирі, яка повністю належить відповідачу, де створені належні побутові умови. Також квартира відповідача за площею більша за квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

29 липня 2022 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду зауваження на позов, в яких зазначив, що дружина відповідача і діти ніколи не проживали, не проживають і не планують проживати за адресою: АДРЕСА_3 . Квартира, в якій ОСОБА_1 хотіла зареєструвати дітей їй не належить, а належить іншій особі - кругляк Ларисі і юридичної згоди останньої на прописку у квартирі дітей надано не було. Квартира де наразі зареєстровані діти по АДРЕСА_2 є майже вдвічі більшою за площею ніж та, в якій ОСОБА_1 хоче зареєструвати дітей, що у випадку задоволення позову погіршить житлові умови дітей. Крім того, 03 березня 2022 року сини відповідача були вивезені за межі України, про що свідчать документи про постановку дітей на консульський облік та присвоєння їх номерів Piesel у Польші.

Від третьої особи головного спеціаліста служби у справах дітей Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради Козачук Л.В. надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги ОСОБА_1 не підтримала, оскільки діти зареєстровані в квартирі, яка є власністю відповідача. Квартира за адресою: АДРЕСА_3 не є власністю позивача.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

19 червня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб, після реєстрації шлюбу позивач взяла прізвище « ОСОБА_7 », про що Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис № 215, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 19.06.2010 року (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , про що Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 29 березня 2011 року зроблено відповідний актовий запис №148, батьками дитини зазначені: батько: ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 29.03.2011 року (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 24 грудня 2019 року зроблено відповідний актовий запис №327, батьками дитини зазначені: батько: ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 24.12.2019 року (а.с.7).

Відповідно до Акту складеного 02 грудня 2021 року, з 24 жовтня 2021 року по сьогоднішній день за адресою: АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Діти перебувають на утриманні матері. Вказані обставини підтверджено підписами сусідів по АДРЕСА_1 , а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та засвідчено печаткою квартального комітету №44 02.12.2021 року (а.с. 8).

Згідно договору купівлі-продажу від 09.11.2021 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О. квартира за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 (а.с.10-12).

Як вбачається з матеріалів справи 07 грудня 2021 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини заробітку до досягнення дітьми повноліття (а.с.36).

Згідно Свідоцтва про право власності на житло № Дз-1076 від 18.11.1999 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів, та технічного паспорту на квартиру за реєстровим № 27642640 від 18.09.2009 року, квартира за адресою: АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_2 (а.с. 47-57).

Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 21.12.2021 року № 1701, який було складено на підставі звернення ОСОБА_2 , обстеженням квартири за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що ОСОБА_2 створено умови для проживання та перебування малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.58).

Згідно листа, складеного 23.02.2022 року Виконавчим комітетом Саксаганської районної у місті ради, ОСОБА_1 разом із дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 не проживає (а.с. 68).

Згідно листів, складених 27.07.2022 року Виконавчим комітетом Центрально-Міської районної у місті ради, ОСОБА_1 разом із дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешкають на території Республіки Польща, на законних підставах та перебувають на консульському обліку в Генеральному консульстві України в Кракові (а.с.84-85, 92-94).

Відповідно до Довідки, складеної Металургійним відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 35715 від 18.07.2022 року за період з 01 січня 2022 року по 01 липня 2022 року стягувачу ОСОБА_1 перераховано 22133,00 грн., в рахунок стягнення аліментів на утримання дітей (а.с.86).

Як вбачається з характеристики, складеної головою ОСББ «Муравейник-4» Ройко А.А. зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , характеризується позитивно, за час проживання з дружиною та дітьми постійно виховував дітей, водив старшого до школи та на гуртки, ставився до них та до дружини з повагою і піклуванням (а.с.95).

Мотивувальна частина

Позиція суду та застосовані норми права

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Згідно зі ст.ст. 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до вимог ст.ст.160, 161 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батька. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її для самостійного життя та праці.

Відповідно до вимог ч.3 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Відповідно до Постанови КМУ № 207 від 02.03.2016 року «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», визначено порядок реєстрації місця проживання і порядок зняття з реєстрації місяця проживання дітей, які не досягли 14 років.

Так, п.18 вказаного Порядку встановлено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Також, п. 26 встановлено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Відповідно до ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч.2 ст.3 ЦПК України, якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Статтею третьою Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою ВР України від 27.02.1991р. №789-XII, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

На суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п.18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. №207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Пунктом 3.3 Порядку передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за однією адресою при знятті з реєстрації одного з батьків разом з дитиною/дітьми до 14 років другий з батьків надає письмову згоду на зняття дитини/дітей з реєстрації місця проживання.

Як вказує позивач, після припинення сімейних стосунків малолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач у добровільному порядку не бажає надати згоду для зняття з реєстрації малолітніх дітей з його квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 для реєстрації їх за адресою: АДРЕСА_3 .

Квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , однак матеріали справи не містять дозволу останньої на реєстрацію в ній місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 та її малолітні діти не проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 та на даний час проживають у Республіці Польща.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства, матеріалів справи, враховуючи, що місце проживання позивача не зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , зазначена квартира не належить їй на праві власності, однак місце проживання малолітніх дітей визначене за адресою відповідача та квартира знаходиться в його особистій приватній власності, в ній створені всі умови для проживання малолітніх дітей суд вважає доводи відповідача, які викладені у відзиві та додаткових поясненнях обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Пунктом 11 Правил реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. № 207 та статтею 9 Закону, передбачено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років.

Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 зверталась до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради з заявами про реєстрацію місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та їй було відмовлено в реєстрації місця проживання у зв`язку з відсутністю згоди батька.

Згідно ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України

Згідно ч. 1 та 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд звертає увагу на те, що жодних доказів порушення прав малолітніх дітей перебуванням на реєстраційному обліку у квартирі, що належить їх батьку, позивач суду не надала.

Крім того, позивач не довів та не обгрунтував у позові поліпшення становища малолітніх дітей у випадку їх реєстрації в квартирі АДРЕСА_4 , яка належить матері позивача за відсутності її письмової згоди на реєстрацію двох малолітніх дітей.

Оцінивши усі докази наявні у справі в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача не є обґрунтованими та доведеними, в розумінні вказаних норм, тому не підлягають задоволенню.

Що стосується розподілу судових витрат.

Пунктом 2 частини 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, ст.ст. 7, 155 СК України, Правилами реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207, ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 353 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання та реєстрацію місця проживання дітей без згоди батька - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з пп. 15.5 п. 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складено 01 серпня 2022 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 ( АДРЕСА_5 );

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_5 ( АДРЕСА_6 );

- третя особа: Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради (50069, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Миру, 42).

Суддя: Р. Є. Скотар