Справа № 442/2932/21 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/2285/21 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2022 року м.Львів

Справа № 442/2932/21

Провадження № 22ц/811/2285/21

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, ухвалене у м.Дрогобичі 7 травня 2021 року у складі судді Крамара О.В., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

встановив:

13 квітня 2021 року ОСОБА_3 звернулася з цим позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що вона (позивач) перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 10 жовтня 2013 року.Сторони є батьками дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі №442/8159/15-ц вирішено стягувати з відповідача аліменти на дітей в розмірі 600 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 18 грудня 2015 року. 10 лютого 2016 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області видано виконавчий лист №442/8159/15ц, який пред`явлений до примусового виконання в Дрогобицький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.Внаслідок того, що відповідач не в повному обсязі сплачував аліменти на її (позивача) користь, він допустив заборгованість. Вважає, що стягненню підлягає пеня в розмірі 71 203,40 грн.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 7 травня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 пеню за несплачені аліменти по виконавчому листу №442/8159/15-ц, виданому 10 лютого 2016 року Дрогобицьким міськрайонний судом Львівської області, в сумі 71 203,40 грн. за період з 1 лютого 2016 року по 31 березня 2021 року. Проведено розподіл судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, а саме: стягнути з нього на користь позивача 10 181, 70 грн. Вказує, що в період стягнення аліментів він вчасно сплачував аліменти, хоча зазначені суми мали б стягуватися через бухгалтерію підприємства з нарахованої йому роботодавцем заробітної плати. Звертає увагу, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісячно, про що інформувати боржника, зокрема при зміні місячних аліментних платежів у відповідності до чинного законодавства, чого зі сторони виконавця зроблено не було, а тому про збільшення величини аліментних платежів він дізнавався пізніше. Тому вважає, що відсутня його вина у виникненні заборгованості. Зазначає, що із врахуванням його неповної (часткової) винуватості у виникненні зазначеної заборгованості по аліментних платежах (пені), сума до оплати може становити не більше 1/2 нарахованої річної пені, тобто 10 181,70 грн.

13 грудня 2021 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому посилається на те, що рішення прийняте обґрунтовано, згідно чинного законодавства, оскільки суд належно в повній мірі дослідив докази та встановив всі обставини справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін.

В судовому засіданні відповідач та його представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали.

Допитаний апеляційним судом 23 грудня 2020 року у якості свідка ОСОБА_1 додатково пояснив, що після розірвання шлюбу він добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання дітей. Після ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів на дітей виконавчий лист не був направлений за місцем його праці, хоч він повідомив державного виконавця про таке. Він добровільно продовжував сплачувати аліменти по 1200 грн. щомісячно, як визначено судом, та надавав квитанції про сплату державному виконавцеві. Траплялися випадки, що він прострочував сплату аліментів. У такому випадку він сплачував у наступних місяцях аліменти з урахуванням заборгованості повністю з розрахунку 1200 грн. на місяць. Державний виконавець не повідомляв його про заборгованість. Після того, як позивач звернулася із позовом до суду, із матеріалів справи йому стало відомо про заборгованість із наявного в справі розрахунку. Ця заборгованість утворилася внаслідок того, що з вересня 2018 року 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку становило більшу величину, ніж 1200 грн. на місяць. Про цю обставину йому не було відомо і він продовжував сплачувати по 1200 грн. аліментів щомісячно. За рахунок недоплат утворилася заборгованість. Ствердив, що сплачував аліменти і надавав квитанції державному виконавцеві, який не повідомив його про збільшення розміру аліментів та заборгованість. Після того, як йому стало про це відомо із матеріалів цієї справи, він за рахунок кредитних коштів сплатив одноразово 23 000 грн. у квітні 2021 року і продовжує вживати заходи для погашення заборгованості у повному розмірі.

Належним чином повідомлені сторони про час та місце розгляду справи у наступні судові засідання не з`явилася, заяв про відкладення розгляду справи не подали.

Апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність поважних причин неявки сторін в судові засідання та можливість розгляду справи у їх відсутності.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Згідно із частиною першою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі статей 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що сторони перебували в шлюбі і вони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Шлюб між сторонами розірвано 10 жовтня 2013 року. Діти проживають з матір`ю.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 січня 2016 року ухвалено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_7 аліменти на їх дітей у розмірі по 600 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 18 грудня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

10 лютого 2016 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області видано виконавчий лист №442/8159/15-ц, який пред`явлено до примусового виконання в Дрогобицький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

З довідки № 22 від 27 квітня 2021 року ПП «ГАЛМ`ЯСО» вбачається, що ОСОБА_1 працює на цьому підприємстві, серед утримань із його заробітку аліменти не зазначені. Сукупний дохід відповідача за період з березня 2019 року по березень 2021 року становить 141 939,75 грн., після відрахувань податків та обов`язкових платежів сума до виплати складає 114 261,50 грн. (а.с.26).

Із розрахунку заборгованості ОСОБА_1 по аліментах від 4 березня 2021 року, наданого державним виконавцем, вбачається, що виконавчим документом визначено розмір аліментів з березня 2017 року по серпень 2018 року - 1200 грн. щомісячно. Станом на вересень 2018 року заборгованість по аліментах відсутня. З вересня 2018 року до часу звернення позивача з цим позовом щомісячний розмір аліментів нараховано як 50% прожиткового мінімуму і він є більшим, ніж 1200 грн. За період з вересня 2018 року до лютого 2021 року відповідач мав сплатити аліменти в розмірі 108 458 грн., а сплатив 75 000 грн. За вказаний період утворилася заборгованість в розмірі 33 458 грн. (а.с.12).

Розрахунком заборгованості по аліментах від 21 квітня 2021 року В15/09-13 стверджується, що за період з вересня 2018 року до квітня 2021 року відповідач мав сплатити аліменти в розмірі 113 248 грн., сплатив - 98 000 грн., заборгованість становить 15 248 грн. Зокрема, у квітні 2021 року сплачено 23 000 грн. (а.с.27-28).

Оскаржуване рішення мотивоване тим, що з наявним у справі розрахунком пені належить погодитися. Доводи відповідача про те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини - у зв`язку із тим, що збільшився розмір аліментів, суд вважав безпідставними та прийшов до висновку, що заборгованість по аліментах дорівнює 73 374 грн.; оскільки розмір пені не може перевищувати 100% заборгованості, судом вирішено стягнути 71 203,40 грн. пені.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції в повній мірі з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Грошове зобов`язання є зобов`язанням по сплаті грошових коштів. Воно може бути, зокрема: як договірним, так і недоговірним; готівковим і безготівковим та ін. У грошових зобов`язаннях предметом виконання виступає певна грошова сума, що має бути сплачена. Причому сплата коштів може відбуватися як готівкою шляхом передачі коштів, так і в безготівковій формі.

Відповідно до статті 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Згідно із статтею 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

При здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості,- на погашення платежу за поточний місяць.

Відповідно до статті 15 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Згідно із частинами першою і другою статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно із постановою Верховного Суду від 17 листопада 2021 року правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства; учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів.

Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи.

Відповідно до частини першої статті 196 СК України стягнення пені можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. В такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства.

Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ про стягнення періодичних платежів може бути самостійно надісланий стягувачем безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі-підприємцю, фізичній особі, які виплачують боржнику заробітну плату, зокрема. У разі наявності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів або заперечення її розміру боржником стягувач має право пред`явити виконавчий документ до примусового виконання.

Статтею 69 цього Закону передбачено серед іншого порядок відрахування із заробітної плати боржника підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами-підприємцями.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби та у передбачених законом випадках на приватних виконавців Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішення; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавців (статті 2 і 5 цього Закону).

Статтею 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Згідно із частиною другою статті 68 Закону України «Про виконавче провадження» за письмовою заявою стягувача, або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника.

Відповідно до частини четвертої статті 71 цього Закону виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісячно, про що інформувати боржника, зокрема при зміні розміру аліментних платежів у відповідності до чинного законодавства.

Є встановленим, що стягувач не направляла виконавчий лист за місцем праці боржника, а пред`явила його до примусового виконання. Боржник сплачував аліменти самостійно. Державний виконавець не використав можливості звернення стягнення на заробітну плату боржника у порядку, передбаченому розділом ІХ Закону України «Про виконавче провадження». Докази про те, що державний виконавець виконав вимоги частин другої та четвертої статті 71 цього Закону, зокрема, обчислював розмір заборгованості із сплати аліментів щомісячно, про що інформував боржника; при виникненні заборгованості відповідача по аліментах вживав заходів для звернення стягнення на майно боржника. Пояснення відповідача, які він надав як свідок, не спростовані іншими доказами.

Відтак, колегія суддів прийшла до висновку, що боржник довів, що заборгованість по аліментах виникла не тільки з його вини.

Згідно розрахунків заборгованості по аліментах від 4 березня 2021 року та 21 квітня 2021 року заборгованість відповідача по аліментах становила відповідно 33 458 грн. та 15 248 грн.

Згідно з частиною другою статті 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального стану платника аліментів.

Після звернення позивача з цим позовом до суду відповідач вживав заходів для зменшення розміру заборгованості. З довідки про заробітну плату відповідача вбачається, що така становить біля 7 000 грн. Однак він визнає, що допустив заборгованість по аліментах і готовий у зв`язку з цим сплатити 10 181,70 грн. пені.

З урахуванням встановленого, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміну оскаржуваного рішення суду першої інстанції із стягненням з відповідача в користь позивача 12 000 грн. пені.

Заява відповідача про застосування позовної давності до задоволення не підлягає, оскільки відповідно до статті 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім передбачених законом випадків. До таких випадків не відноситься стягнення пені у зв`язку із заборгованістю по аліментах.

Керуючись: ст. ст. 367, п. 2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 7 травня 2021 року змінити в частині розміру пені.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (82150, Львівська область, Дрогобицький район, с.Вороблевичі, ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 12 000 (дванадцять тисяч) грн. пені за несплачені аліменти по виконавчому листу № 442/8159/15-ц, виданому 10 лютого 2016 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 18 лютого 2022 року.

Головуючий

Судді