Номер провадження: 22-ц/813/1832/22
Справа № 509/513/20
Головуючий у першій інстанції Бочаров А.І.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Сидоренко А.О.,

розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 серпня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Садівничого об`єднання громадян «Західний» про визнання дій протиправними, скасування протоколу, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви.

03 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до Садівничого об`єднання громадян «ЗАХІДНИЙ» про визнання дій протиправними, скасування протоколу, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначив, що згідно довідки управління соціального захисту населення Овідіопольської РДА від 14.08.2019 року №1199 позивач перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Овідіопольської РДА та внесений до Єдиного державного автоматизованого реєстру пільгових категорій громадян як особа з інвалідністю внаслідок війни І групи за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_1 та має пільги при сплаті за комунальні послуги зі знижкою 100 % відповідно до Закону України від 22.10.1993 року №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Термін дії посвідчення - безтермінове.

Власником земельної ділянки та розташованого на ній садового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є донька позивача - ОСОБА_2 .

26 вересня 2018 року відповідач СОГ «Західний» своїм протоколом № 5 у другому питанні порядку денного щодо відключення позивача від електропостачання у зв`язку із заборгованістю по членським внескам вирішив 27.09.2018 року відключити садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 від електропостачання.

Вважав зазначене рішення правління та загальних зборів садівничого об`єднання громадян «Західний», в частині обмеження прав позивача неправомірними і такими, що не породжують ніяких правових наслідків, та підлягають скасуванню.

З огляду на викладене, з посиланням на ст. 41 Конституції України, ст.ст.23, 1167 ЦК України, ст.ст.1, 12 Закону України «Про громадські об`єднання», ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», він просить суд:

- визнати неправомірним і таким, що не породжує ніяких правових наслідків, та скасувати протокол садівничого об`єднання громадян «Західний» () № 5 від 26.09.2018 року, в частині відключення садового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 від електропостачання;

- зобов`язати відповідача садівниче об`єднання громадян «Західний» () за власний рахунок підключити садовий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 до мережі електропостачання;

- стягнути з відповідача садівничого об`єднання громадян «Західний» () на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 моральну шкоду у розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 серпня 2020 року позов задоволено частково. Визнано неправомірним і таким, що не породжує ніяких правових наслідків, та скасувати протокол садівничого об`єднання громадян «Західний» №5 від 26.09.2018 року, в частині відключення садового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 від електропостачання. Зобов`язано відповідача садівниче об`єднання громадян «Західний» за власний рахунок підключити садовий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 до мережі електропостачання. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині відмови позовних вимог щодо моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги щодо моральної шкоди повністю, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив матеріали справи і дійшов помилкових висновків про відсутність причинно-наслідкового зв`язку із ситуацією та душевними стражданнями, які були у ОСОБА_1 .

Сповіщення сторін.

Про судове засідання, призначене на 09 листопада 2022 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

06 листопада 2022 року від адвоката Твердохліба В.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла заява про розгляд справи за відсутністю сторони позивача.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повне судове рішення виготовлено 21 листопада 2022 року, що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Фактичні обставини справи.

На підставі матеріалів справи встановлено, що згідно довідки управління соціального захисту населення Овідіопольської РДА від 14.08.2019 року №1199 позивач перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Овідіопольської РДА та внесений до Єдиного державного автоматизованого реєстру пільгових категорій громадян як особа з інвалідністю внаслідок війни І групи за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_1 та має пільги при сплаті за комунальні послуги зі знижкою 100 % відповідно до Закону України від 22.10.1993 року №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Термін дії посвідчення - безтермінове.

Власником земельної ділянки та розташованого на ній садового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є донька позивача - ОСОБА_2 .

26.09.2018 року відповідач СОГ «Західний» своїм протоколом № 5 у другому питанні порядку денного щодо відключення позивача від електропостачання у зв`язку із заборгованістю по членським внескам вирішив 27.09.2018 року відключити садовий будинок за адресою: АДРЕСА_1 від електропостачання.

В зазначеному протоколі зазначено, що причина від`єднання садового будинку за адресою: АДРЕСА_1 є заборгованість за електропостачання, починаючи з 2010 року.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у задоволенні моральної шкоди, а тому підлягає перегляду в цій частині.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як зазначено в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 р., відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій «умі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У своєму позові ОСОБА_1 зазначає, що у жовтні 2018 року за відсутності електропостачання він впав з ліжка і зламав ребра, а з 2017 року перебуває під наглядом психіатра, і згідно з довідкою від 26 грудня 2019 року його стан погіршується.

Разом із тим, як вбачається із Висновку ЛКК № 475 від 20 грудня 2018 року, ОСОБА_1 потребує постійного стороннього догляду і тривалого застосування лікарських препаратів.

У наданій до позову копії Виписки від 19 жовтня 2018 року зазначено, що причиною перелому ребер у ОСОБА_1 стало, зі слів його доньки, падіння вдома внаслідок відключення електропостачання.

У даному випадку немає жодних доказів того, що відключення електропостачання від садового будинку, якимось чином вплинуло на стан здоров`я позивача ОСОБА_1 , який мав тяжкі захворювання задовго до жовтня 2018 року і потребує постійного стороннього догляду.

За таких обставин позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між його душевними стражданнями і діями відповідача, що виключає можливість задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги, то колегія суддів зазначає таке.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги.

Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи позивачу у відшкодуванні моральної шкоди, на спричинення якої він посилався, суд першої інстанції, з яким погоджується апеляційний суд, на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів і встановлених на їх підставі обставин, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог, оскільки позивач, в силу покладеного на нього процесуального обов`язку, обумовленого статтею 81 ЦПК України, не надав доказів на підтвердження наявності заподіяної йому моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідача.

Сам по собі факт визнання неправомірним і таким, що не породжує ніяких правових наслідків, та скасування протоколу садівничого об`єднання громадян «Західний» № 5 від 26.09.2018 року, в частині відключення садового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 від електропостачання не є безумовною підставою для відшкодування йому моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено наявності інших складових деліктної відповідальності.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судове рішення виготовлено 21 листопада 2022 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк