Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2022 р.

м. Київ

справа № 755/1138/22

провадження № 2/755/1895/22

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Проценко Н.А.,

учасники справи:

представник позивача - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 , звертаючись з позовом до суду, просить позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно малолітньої донь ки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мотивуючи свої вимоги тим, що від зареєстрованого 19.12.2015 року шлюбу сторони мають спільну малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 08.12.2017 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/15734/17 шлюб між сторонами розірвано. 19.01.2018 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/16956/17 ухвалено стягнення з відповідача на утримання дитини 2 000,00 грн. щомісячно до повноліття дитини. Позивач припинила спільне проживання з відповідачем з липня 2016 року через насильницькі дії з боку відповідача. Дитину позивач народила в м. Шостка, та з самого народження дитини відповідач участі у піклуванні про дитину не брав, дитини ніколи не бачив, коштів на утримання дитини не надавав, аліменти сплачує нерегулярно. Відповідач життям доньки не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання не надає, з моменту народження дитини та по день звернення з даним позовом до суду відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, піклування про дитину, не виявляє батьківських почуттів у достатньому для дитини обсязі, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення, що свідчить про самоухилення відповідача від виховання доньки, тому позивач вимушена звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року справу прийнято до провадження суддею Галаганом В.І.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 грудня 2022 року підготовче засідання по справі закрито та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні по суті вимог.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви та зміст письмової відповіді на відзив, долучений до матеріалів справи. (Том 1 а.с. 142-145)

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, однак надала до суду заяву, відповідно до якої в лютому 2022 року вона разом із дитиною ОСОБА_5 евакуювалися в Республіку Болгарія, де 18.05.2022 року отримала тимчасовий захист з визначеним місцем проживання. Донька прийнята на навчання і Британській школі за кордоном, оплата навчання проведена в повному обсязі. Позивачем наголошено на отриманні нею регулярного доходу та можливості повного матеріального утримання дитини. (Том 1 а.с. 182-183)

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила в повному обсязі з підстав, що містить письмовий відзив на позовну заяву, долучений до матеріалів справи (Том 1 а.с. 45-51), пояснила, що твердження позивача про вчинення відносно неї насильницьких дій з боку відповідача не відповідає дійсності, сторони перший рік життя дитини проживали разом, потім прийняли рішення розірвати шлюб. Відповідач проживав неподалік від позивача, бачився та спілкувався з дитиною, також з онукою бачилась та спілкувалась мати відповідача. Крім того, позивач стверджує, що народила доньку в м. Шостка, однак даний факт не відповідає дійсності, оскільки згідно свідоцтва про народження дитини, остання народилась в м. Києві. Протягом 2018-2022 років відповідач на виконання рішення суду регулярно сплачує аліменти на утримання дитини, постійно здійснює свій обов`язок щодо її утримання, проте позивач намагається всіляко обмежити спілкування відповідача з дитиною. Через воєнну агресію Росії проти України позивач з дитиною виїхала за межі України, однак батькові дитини не повідомляє про місце перебування дочки, проте ініціювала численні судові процеси проти відповідача. Відповідач вважає, що такі дії позивача спрямовані на отримання матеріальної вигоди для неї, а не для дитини, та на вчинення тиску на відповідача через судові інстанції, будь-які спроби спілкування позивач ігнорує.

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації - в судове засідання не з`явився, про день та час засідання повідомлений заздалегідь та належним чином, однак надав до суду висновок про недоцільність позбавлення відповідача ОСОБА_4 батьківських прав.

Вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , надавши оцінку показанням свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Батьки несуть відповідальність за виховання своїх дітей. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Згідно положення статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно частини першої та другої ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З огляду на викладене батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них.

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є батьком, а ОСОБА_3 є матір`ю малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Києва, що підтверджено свідоцтвом про народження, виданим Шосткинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 07.09.2016 року, актовий запис № 403. (Том 1 а.с. 6)

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2017 року у справі № 755/15724/17 шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 19 грудня 2015 року (актовий запис №3027) - розірвано. (Том 1 а.с. 249-250)

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.01.2018 року у справі № 755/16956/17 стягнуто з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. щомісяця, починаючи з 08 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. (Том 2 а.с. 9-12)

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.01.2022 року у справі № 755/11909/21, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 21.07.2022 року, змінено спосіб стягнення аліментів, що стягуються за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 січня 2018 року, з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн., визначивши у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно і до досягнення повноліття. (Том 2 а.с. 4-9)

Крім того, стороною відповідача долучено до матеріалів справи квитанції про регулярну сплату відповідачем ОСОБА_4 на картковий рахунок позивача ОСОБА_3 аліментів за період з квітня 2018 року пол. червень 2022 року. (Том 1 а.с. 52-113)

18.05.2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , отримано реєстраційну карту іноземця Республіки Болгарія, строком дії до 23.02.2023 року; дитина ОСОБА_5 влаштована до Британської школи за кордоном м. Софія, навчання підлягає оплаті. (Том 1 а.с. 184-204)

Крім того, до матеріалів справи долучено відомості про суми нарахованого доходу ОСОБА_3 , податкові декларації. квитанції за 2021-2022 роки. (Том 1 а.с. 205-214)

14.09.2022 року на підставі заяви стягувача головним державним виконавцем Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 755/11909/21, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 12.08.2022 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зміненому рішенням суду розмірі. (Том 1 а.с. 215-216)

За даними Довідки-розрахунку заборгованості по аліментах, складеної головним державним виконавцем Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) від 14.09.2022 року, заборгованість становить 147 703,00 грн. Згідно постанови про повернення виконавчого листа у ВП № 56164329 заборгованість станом на 14.05.2019 року відсутня. (Том 1 а.с. 217-218)

Постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) від 14.11.2022 року знято арешт з усіх рахунків боржника ОСОБА_4 з огляду на сплату аліментної заборгованості в повному обсязі. (Том 2 а.с. 16-17)

09.12.2022 року за № 105/01-900 Печерською районною в м. Києві державною адміністрацією складено Висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 щодо малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . (Том 2 а.с. 13-14, 20-21)

Згідно змісту Висновку, встановлено, що на засіданні Комісії від імені батьків були присутніми їх уповноважені представники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Батько дитини ОСОБА_4 надав письмові пояснення, відповідно до яких заперечив щодо позбавлення його батьківських прав та надав копію розрахунку із сплати аліментів та фотоматеріали його зустрічей із дитиною. Обстежити умови проживання та провести бесіду із дитиною не виявилось можливим, так як дитина з матір`ю перебувають за кордоном. У 2020 році батько ОСОБА_4 виїхав працювати за кордон через пандемію, не мав можливості приїхати до України та мати дитини заблокувала його номер телефону і усі соціальні мережі, він не має змоги спілкуватись з дитиною, навіть відеозв`язком. Службою у справах дітей Дніпровської РДА в м. Києві надано акт обстеження житлових умов проживання за місцем проживання батька. Враховуючи роз`яснення Верховного Суду, відповідно до яких позбавлення батьківських прав є крайньою мірою впливу на батьків, взявши до уваги письмові пояснення батька, позовні вимоги матері дитини, враховуючи позиції комісії з питань захисту прав дитини від 06.12.2022 року, керуючись статтею 164 Сімейного кодексу України та діючи в інтересах дитини, Печерська районна в м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування вважає, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як такого, що ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню, догляду та утриманню своєї дитини - підстав немає.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 Цивільного процесуального кодексу України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 показала, що вона є матір`ю позивача ОСОБА_3 ,відповідача давно не бачила. З початку одруження відносини у сторін були напруженими, у відповідача було агресивне ставлення до позивача. Дитина народилась в м. Києві, сторони ще перебували на той час у шлюбі, батько дитини був присутнім при виписці позивача з пологового будинку, фотографувався, однак позивача з дитиною з пологового будинку забрала свідок. Після народження дитини сторони намагались жити разом, однак свідок з ними не бачилась. З лютого 2017 року позивач разом із дитиною переїхала жити до свідка в м. Шостку, відповідач жодного разу не приїжджав, дитину не відвідував. На день народження дитини у серпня 2018 року відповідач приходив разом із своєю бабусею, бачився з дитиною, привітав, однак до святкування не приєднувався. Наразі позивач живе з іншим чоловіком, який гарно ставиться також і до дитини та має намір її удочерити.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 показав, що він є другом позивача близько 8-10 років, зустрічався з позивачем до її одруження, після чого продовжували дружні стосунки, проводили разом багато часу. Відповідача свідок ніколи не бачив та не знайомий з ним особисто. Свідок допомагав позивачу під час її переїзду на проживання в м. Києві, підшукував їй житло. На днях народженнях дитини свідок відповідача ніколи не бачив. Свідок не обізнаний про місце роботи позивача, припускає, що вона займалась перекладами.

Згідно положення пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, серед іншого, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 166 Сімейного кодексу України, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини.

Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для позбавлення відповідача ОСОБА_4 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - оскільки в матеріалах справи наявні докази наявності у батька дитини бажання брати участь у вихованні, спілкуванні та у догляді за дитиною, відповідач регулярно сплачує аліменти на картковий рахунок позивача, аліментна заборгованість відсутня; відповідач надав органу опіки та піклування письмові пояснення, відповідно до яких заперечив щодо позбавлення його батьківських прав та надав копію розрахунку із сплати аліментів та фотоматеріали його зустрічей із дитиною; відповідач зазначив, що у 2020 році він виїхав працювати за кордон через пандемію, не мав можливості приїхати до України та позивач заблокувала його номер телефону і усі соціальні мережі, він не має змоги спілкуватись з дитиною, навіть відеозв`язком, вказував на те, що позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Докази самоусунення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків в матеріалах справи відсутні та вказаний факт не підтверджено показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, які особисто не були свідками відносин сторін спору та не зазначили про факти винної поведінки відповідача по відношенню до своєї дитини за наявності напружених стосунків між сторонами спірних правовідносин.

Таким чином, врахувавши бажання відповідача ОСОБА_4 продовжувати спілкування з донькою та приймати участь у її вихованні, співставляючи інтереси окремої особи, у право якої здійснюється втручання, враховуючи суспільні інтереси та інтереси дитини, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача не буде кращим заходом для дитини, оскільки позбавлення батьківських прав не вплине ні на обставини щодо виховання і розвитку дитини, не створить додаткових умов щодо її безпечного виховання, захисту її здоров`я, не сприятиме захисту її прав взагалі, а навпаки невжиття такого заходу має створити умови дитині і батькові для належного їх спілкування і розвитку дитини, особливо в тій ситуації, коли батько виявляє таке бажання, що, відповідно, створить умови для додаткових гарантій дитини. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що відсутність спілкування батька з донькою і неприйняття ним участі у її вихованні викликано кількома причинами, основною з яких є складні відносини, що склалися між сторонами на ґрунті взаємних образ і звинувачень, та судом не встановлено переконливих доказів винної поведінки відповідача щодо нехтування ним своїми батьківськими обов`язками.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.

В порядку ч. 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з огляду на повну відмову у задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 150, 164, 165, 167-169 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року із змінами від 19.12.2008 року, ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 20 грудня 2022 року.

Суддя: В.І. Галаган