ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1502/22 Справа № 175/2478/18 Суддя у 1-й інстанції - Бойко О. М. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА
23 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого Куценко Т.Р.,
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу
на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
У червні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 08 листопада 2011 року ОСОБА_1 звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву без номеру. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт у розмірі 2 200 грн. ОСОБА_1 від належного виконання своїх зобов`язань ухиляється та станом на 29 травня 2018 року допустила заборгованість у загальному розмірі 26 853, 01 грн, з яких: 1 850, 97 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1 007, 23 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 22 239, 90 грн - заборгованість за пенею, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1 254, 91 грн - штраф (процентна ставка), а тому просило суд стягнути з відповідача виниклу заборгованість та судовий збір.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2021 року позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитним договором від 08 листопада 2011 року у розмірі 5 613, 11 грн, що складається з: заборгованості за тілом кредиту 1 850, 97 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом 1 007, 23 грн; заборгованості за пенею 1 000 грн; штрафу (фіксована частина) 500 грн; штрафу (процентна складова) 1 254, 91 грн. Вирішено питання стосовно судових витрат (а.с.172-174).
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог банку.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції частково задовольнив позов та стягнув з неї заборгованість безпідставно. Позивачем заявлені позовні вимоги не доведені. Наполягала на тому, що кредитний договір вона не укладала та кредитні кошти не отримувала, а анкета-заява не свідчить про укладання кредитного договору з визначеними умовами (а.с.176-177).
Позивач своїм правом передбаченим ст.360 ЦПК України не скористався.
Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
Зважаючи на те, що ціна позову становить 26 853, 01 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.
Проте, у повній мірі зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.
Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
Судом першої інстанції встановлено, що 08 листопада 2011 року відповідач отримала кредит у АТ КБ "ПриватБанк" у сумі 2 200 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцем терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку в будь який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника та Умов і правил надання банківських послуг.
Відповідач зобов`язалася повернути кредит та плату за його користування не пізніше закінчення строку дії Картки, однак в добровільному порядку кредитні кошти не повернуті, чим відповідач порушила прийняті на себе договірні зобов`язання.
З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 29 травня 2018 року рахується заборгованість у загальному розмірі 26 853, 01 грн, яка складається з: 1 850, 97 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1 007, 23 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 22 239, 90 грн - заборгованість за пенею, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1 254, 91 грн - штраф (процентна ставка) (а.с. 9, 10-11).
Частково задовольняючи позовні вимоги АТ КБ ПриватБанк, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності. ОСОБА_1 не надано жодного обґрунтованого доказу на підтвердження того, що її підписи на документах, що містяться в кредитній справі, є підробленими та зроблені іншою особою, та жодних експертиз з даного приводу нею, в рамках даної справи, не заявлялися, а наявність відкритого в органах поліції кримінального провадження за її заявою, не є підставою для можливості стверджувати, що вона не отримувала даний кредит.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розуміла відповідач ОСОБА_1 ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ "ПриватБанк".
Також, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16 цс 15 і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Колегія суддів вважає, що у цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" у період з часу виникнення спірних правовідносин (08 листопада 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (21 червня 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які надав банк, відповідач розуміла, ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.
Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131 цс 19.
Колегія суддів наголошує на тому, що позивачем не доведеного того, що підписуючи анкету-заяву відповідач ознайомилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, а отже виявила згоду на укладення кредитного договору, проте Умови та Правила надання банківських послуг, витяг з тарифів банку, не містять підпису ОСОБА_1 тому відсутні підстави вважати, що остання була ознайомлена з ними.
Колегія суддів звертає увагу, що в даній анкеті-заяві відсутні відомості про отримання відповідачем кредитної картки, її номеру, розміру кредитного ліміту, строк дії, а містяться лише анкетні данні (а.с.12).
Відповідні графи з відмітками стосовно типу картки, бажаного кредитного ліміту є пустими.
Звертаючись з позовом позивач зазначає, що відповідач для користування кредитним картковим рахунком отримала кредитну картку. Однак, матеріали справи не містять будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження цього.
На підтвердження факту отримання відповідачем кредитної картки позивачем було надано розрахунок заборгованості, але наданий позивачем розрахунок заборгованості неможливо вважати доказом надання відповідачу кредитних коштів, оскільки розрахунок сум заборгованості за кредитом, відсотків, штрафів не є підтвердженням руху коштів на картковому рахунку.
Розрахунок заборгованості не є первинними бухгалтерським документом, та не доводить факту отримання кредитної картки з встановленим кредитним лімітом та факту користування кредитної краткою.
Виписку про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 за договором б/н від 08 листопада 2011 року банком не надано.
Будь-яких інших доказів на підтвердження кредитних зобов`язань відповідача перед банком суду надано не було.
Крім того, позивач вказує, що правовідносини між банком та позичальником виникли 08 листопада 2011 року, а розрахунок заборгованості надає за період з 10 вересня 2013 року.
Банк вказуючи, що відповідач отримала кредитну картку з встановленим кредитним лімітом згідно анкети-заяви від 08 листопада 2011 року, не надає довідку про видачу кредитної картки. Інформація стосовно видачі кредитної картки відсутня й у самій анкеті-заяві від 08 листопада 2011 року.
Виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що АТ КБ "ПриватБанк" не доведено факту отримання відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 08 листопада 2011 року, кредитної картки зі встановленим кредитним лімітом. Докази, що відповідають вимогам ст.ст. 76-80 ЦПК України, суду не надані.
Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи заборгованість за тілом кредиту, відсотками, пенею та штрафами суд першої інстанції виходив з їх доведеності, однак, судом не було враховано вищевказані обставини та не надано належної оцінки доказам наявним в матеріалах справи, у зв`язку з чим суд дійшов до хибних висновків, а тому, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом відмовити, у зв`язку з їх недоведеністю.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно з ч.ч.1,13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З врахування того, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2021 року апелянта було звільнено від сплати судового збору у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 643 грн на користь Держави слід стягнути з позивача АТ КБ "ПриватБанк".
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь Держави судовий збір у розмірі 2 643 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров