Номер провадження: 22-з/813/280/22
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

19.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Одеського апеляційного суду у справі № 522/20976/19

встановив:

В провадженні Одеського апеляційного суду перебувала цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 30 вересня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Одеська міська рада, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та визнання право користування жилим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про виселення та вселення.

Постановою Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Приморського районного суду м.Одеси від 30 вересня 2021 року залишено без змін.

08 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського апеляційного суду із заявою про ухвалення у справі № 522/20976/19 додаткового рішення.

09 грудня 2022 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про роз`яснення постанови Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року.

12 грудня 2022 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід суддів Одеського апеляційного суду Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С. у справі № 522/20976/19, від розгляду поданої ним заяви про ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року визнано необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід суддів Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.

Після проведення автоматизованого розподілу справи та відповідно до частини 8 статті 40 Цивільного процесуального кодексу України питання про відвід вирішується Одеським апеляційним судом у складі судді Лозко Ю.П. без повідомлення учасників справи.

ОСОБА_1 обґрунтовуючи заяву про відвід суддів, зазначає про свою незгоду з ухваленим 15 листопада 2022 року Одеським апеляційним судом у складі: головуючого Колеснікова Г.Я., суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С. судовим рішенням, тому вважає, що ці судді Одеського апеляційного суду не можуть приймати участь у розгляді поданої ним заяви про ухвалення у справі № 522/20976/19 додаткового рішення, оскільки вони позбавлені можливості об`єктивно та неупереджено розглянути цю заяву та ухвалити судове рішення на підставі діючого законодавства України, з урахуванням відповідних постанов Верховного Суду, через систематичне свідоме та навмисне ігнорування і нехтування вимогами законодавства, внесення неправдивих відомостей, ухвалення рішень низької якості, як по суті, так і по орфографії, а також через прояв непрофесіоналізму, систематичне зловживання своїм службовим становищем та порушення присяги. Створення штучної ситуації щодо розгляду справи без його участі призвело до ухвалення на його думку неадекватного судового рішення, хоча вважає ним надані належні, достовірні та достатні докази на підтвердження того, що відповідачі не були повідомлені належним чином про час,дату та місце розгляду вказаної вище справи впродовж усього часу перебування справи у провадженні Одеського апеляційного суду.

Дослідивши доводи заяви ОСОБА_1 про відвід суддів, апеляційний суд бере до уваги таке.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Частина перша статті 129 Конституції України встановлює, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу з підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України.

Положеннями ст. 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

За приписами ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Згідно ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Зміст заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду у складі: головуючого судді Колеснікова Г.Я., суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С., не свідчить про наявність підстав, передбачених ст.36 ЦПК України, а фактично зводиться до незгоди з ухваленим судовим рішенням від 15 листопада 2022 року у вказаній вище справі № 522/20976/19, за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Надаючи оцінку обґрунтованості вказаної вище заяви про відвід суддям, апеляційний суд вважає, що заявником не надано належних, допустимих і достатніх доказів заінтересованості суддів: Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С., у розгляді цієї справи, за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, які б викликали сумніви в їх об`єктивності та неупередженості.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (Білуха проти України, N33949/02, § 49 - 52, від 09 листопада 2006 року).

Отже, сам по собі факт «… категоричної незгоди сторони, зокрема, позивача ОСОБА_1 у справі № 522/20976/19, з позицією колегії суддів в складі: головуючого - Колеснікова Г.Я., суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С. викладеною у судовому рішенні від 15 листопада 2022 року під час перегляду рішення Приморського районного суду м.Одеси від 30 вересня 2021 року …» в силу вимог ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу цих суддів.

Аргументи, якими ОСОБА_1 мотивує свою заяву про відвід суддів Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С., не викликають обґрунтованих сумнівів у їх об`єктивності, оскільки немає жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цих суддів.

З огляду на наведене вважаю слід відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.

Відповідно до ч. 11 ст. 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Одеського апеляційного суду Колеснікова Г.Я., Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С. у справі № 522/20976/19.

Справу № 522/20976/19 передати для продовження розгляду складу колегії суддів, визначеної протоколами автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Ю.П. Лозко