Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2022 Справа №607/6424/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Безручко Т.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, у якому, із врахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог, просить провести поділ спільного сумісного майна подружжя, стягнувши із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошові кошти: в розмірі, що дорівнює вартості 1/2 частки гаража № НОМЕР_1 , що розташований в гаражному кооперативі «Ветеран» в м. Тернополі, Тернопільської області 92 686 грн. 50 коп.; в розмірі, що дорівнює вартості 1/2 частки автомобіля марки BMW модель 420 і Gran Coupe, 2017 року випуску, в рахунок компенсації за його продаж, а саме 511 795 грн.; в розмірі, що дорівнює 1/2 частки грошових коштів які були на депозитному рахунку в AT «Райффайзен Банк Аваль» за № НОМЕР_2 на момент їх зняття ОСОБА_2 із вказаного рахунку, у розмірі 1 098 268 грн 10 коп; визнати спільним майном ОСОБА_4 та ОСОБА_2 грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку № НОМЕР_3 в ПАТ «Державний експортно- імпортний банк України» за договором №218198, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі, що дорівнює 1/2 їх частки в розмірі 15 368,09 євро. Також, просить стягнути із позивача на користь відповідача судові витрати у розмірі 10 510 грн. судового збору за подання позовної заяви, 420 грн. 40 коп. судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову, 675 грн 36 коп. витрат на проведення судової експертизи та 20 000 грн. на надання професійної правничої допомоги.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що із 10 вересня 2006 року вона перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який 25 травня 2020 року розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Також вказала, що з 03 березня 2020 року вона не проживає разом із відповідачем, не веде спільного господарства, звернувшись до суду із позовом про розірвання шлюбу. За час перебування у шлюбі було відкрито депозитні рахунки, на яких розміщено спільні кошти подружжя. Так, відповідачем було відкрито вкладний рахунок в АТ «УкрСиббанк» за № НОМЕР_4 , залишок грошових коштів за рахунком, станом на 31.12.2017 р., склав 21 199,70 доларів США; вкладний рахунок в АТ «Райффайзен Банк Аваль» за № НОМЕР_5 , на якому залишок коштів становив 2 113 989 грн.; вкладний рахунок в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» за № НОМЕР_3 , який був відкритий 30.05.2019 р., на якому сума первинного банківського вкладу становила 30 000 євро. Окрім того, за спільні кошти подружжя був придбаний гараж № НОМЕР_1 , площею 49,5 кв.м., що розташований в гаражному кооперативі «Ветеран» в м. Тернополі, вартість якого на момент купівлі становила 29 426, 00 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу гаража від 26.05.2011 р., посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Козар В.І. У власності відповідача, ОСОБА_2 , також перебував легковий автомобіль марки BMW модель «420і Gran Coupe», 2017 року випуску, який відповідач набув у власність 26.03.2018 р., вартість якого на дату набуття становила 1 298 500 грн., що підтверджується даними щорічної декларації ОСОБА_2 за 2019 рік. Зазначене позивачем майно належить їм на праві спільної сумісної власності, сторонами не досягнуто згоди щодо поділу спільно придбаного майна, а тому позивач просить провести даний розподіл в судовому порядку, задовольнивши його позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 подав суду відзив на позовну заяву, у якому позов не визнав та вказав, що позивач, на його думку, належним чином не обґрунтувала та не надала суду доказів, які підтверджують наявність грошових коштів на рахунках у банківських установах. Також вважає, що позивачем не доведено підстав визнання спірних грошових коштів спільною сумісною власністю. Крім того, зазначив, що батьки позивача подарували йому грошові кошти: на кухонні меблі 1 000 доларів США; тюль 500 доларів США; на перший автомобіль 15 000 грн.; на придбання коліс до автомобіля 8 000 грн.;на купівлю автомобіля 2 000 Євро; внесення суми депозиту в АТ «Укрексімбанк» - 7 000 Євро. До укладення шлюбу відповідач мав власні (особисті) фінансові заощадження, які було розміщено на депозитному рахунку в АТ КБ «Приватбанк» у сумі 1 310 Євро. На даний час, відповідач також потребує додаткового медичного спостереження, з огляду на розумове, фізичне та моральне навантаження на роботі, враховуючи стан його здоров`я. Зазначив, що позивач за час перебування в шлюбі, не мала доходів, що, в силу вимог ст. 60 СК України, не дає їй підстав претендувати на будь-яке майно, придбане за час шлюбу. У своїх позовних вимогах позивачка просить визнати спільним майном грошові кошти та банківські вклади, та стягнути з відповідача в її користь Ѕ їх частину, однак не внесла вартості цієї частки на депозитних рахунок суду. Також зазначає, що відповідач є політичною фігурою, на яку поширюється статус публічної особи, а сама посада віднесена до особливо відповідальних, що впливає на характер доходів ОСОБА_2 . Вся отримана ним винагорода за перебування на посаді члена Ради НБ України, доплати за наукову ступінь, вважає особистою винагородою, одержаною ОСОБА_2 за особливі заслуги. Позивач жодних чином не сприяла роботі відповідача, не допомагала у підготовці наукової праці, а тому не може претендувати на майно, куплене за гроші відповідача та грошові кошти, які були отримані відповідачем особисто. Просить врахувати, що відповідач був постійно працевлаштований, працював над великим об`ємом наукових та науково-методичних праць (публікацій). За наукові досягнення відповідача, ОСОБА_5 забезпечив ОСОБА_2 квартирою, з умовою передачі відповідачем в дарунок однокімнатної квартири, яка не була спільним майном подружжя. Також зазначає, що чотирьох кімнатна квартира надана відповідачу за кошти вказаного університету. Вказав, що незважаючи на те, що вказана квартира не є предметом поділу майна, сам факт її наявності є наслідком того, що відповідач поступився майном своєю однокімнатною квартирою, яка була його особистим майном. Також, зазначив, що компанія «DenTer», яку було заcновано у вигляді ФОП ОСОБА_6 , у якій найманим працівником працює позивач, займається імпортом, посередницькою діяльністю щодо продажу стоматологічного обладнання та розхідних матеріалів. Під час перебування позивача закордоном, ведення сімейного господарства та догляду за дитиною відповідачу допомагала його мати ОСОБА_7 . Також, відповідач вважає, що надані позивачем документи про вартість спірного майна, на даний час є неактуальними. Також, у відзиві на подану заяву позивача про збільшення позовних вимог, відповідач зазначив, що депозитний рахунок, відкритий ОСОБА_2 в АТ «Райфайзен банк Аваль» 17.04.2020 року було закрито та таке його закриття ще відбулось під час перебування сторін у шлюбі. Також, не погоджується із висновком експерта від 04.08.2022 року №111/22, яке було проведене на замовлення представника позивача щодо визначення вартості легкового автомобіля марки BMW модель «420і Gran Coupe», 2017 року випуску, подавши рецензію на нього.

Позивач ОСОБА_4 та його представник відповіді на відзив не подавала.

07 листопада 2022 року у даній справі за наслідками проведеного підготовчого судового засідання закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 20.05.2021 року у даній справі було призначено судову будівельно-технічну та авто технічну експертизи, провадження у справі зупинено.

13 грудня 2021 року провадження у даній справі поновлено.

Представник позивача ОСОБА_4 адвокат Дячук С.І. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала повністю, з мотивів, викладених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача адвокат Майка М.Б. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просять відмовити у їх задоволенні з підстав наведених у поданому відзиві та позов, а також на заяву позивача про збільшення позовних вимог. Відповідач ОСОБА_2 пояснив, що на момент одруження позивач не мала особистих заощаджень, однак у нього був відкритий депозитний рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк» на суму 1310 євро, які він в подальшому вклав у депозитний рахунок, відкритий в ПАТ «Укрексімбанк». Також, просить врахувати, що у його власності до укладення шлюбу із позивачем перебувала квартира АДРЕСА_1 , яку в подальшому ним в рахунок отримання від Тернопільського Національного економічного університету чотирьохкімнатної квартири була подарована зазначеному університету. Спірний транспортний засіб марки BMW відповідач придбавав за кошти, які були виручені від реалізації попереднього автомобіля в якій була частка коштів його батьків. Крім цього, зазначив, що його батьки надавали йому кошти у валюті, які були покладені ним на депозитний рахунок, відкритий в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України». Також, пояснив, що ним було надано позивачу 7200 доларів США для ведення підприємницької діяльності.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступні обставини.

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 10 вересня 2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 травня 2020 року, розірвано, цивільна справа №607/6428/20).

У даному шлюбі народилася донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 , видане 15 березня 2017 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.).

Як вбачається із копії трудовій книжці НОМЕР_7 Козюка ОСОБА_9 , відповідач упродовж 2006 - 2020 роках працював та працює на даний час в Тернопільському Національному Економічному Університеті.

Відповідно до довідок №№ 2312, 2313, 2314 від 19.05.2020 року наданих відповідачем, ОСОБА_2 у 2018-2020 роках працював завідувачем кафедри Тернопільського Національного Економічного Університету та його дохід за 2018 рік становив 246 104 грн. 45 коп., за 2019 рік 249 116,93 грн.; за січень квітень 2020 року - 74 742 грн. 06 коп.

Як вбачається із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків №856 від 04.03.2019 року, №397 від 28.02.2020 року, ОСОБА_2 у 2019 році отримував доходи у вигляді заробітної плати із Національного Банку України, Тернопільського Національного Економічного Університету, Київської школи економіки, ТзОВ «Видавництво «Астон».

Позивач ОСОБА_4 під перебування сторін у шлюбі працювала у ФОП ОСОБА_6 та отримувала доходи, що визнається відповідачем.

Судом з`ясовано, що на виконання умов додаткової угоди від 29 серпня 2008 року, 04 лютого 2009 року, між ОСОБА_2 та Тернопільським Національним Економічним Університетом укладено договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Білецькою Н.А., зареєстровано в реєстрі за №366, згідно якого ОСОБА_2 подарував ТНЕУ однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно акту приймання-передачі робіт від 05 червня 2020 р., укладеного та підписаного ПП ОСОБА_10 та ОСОБА_2 , останній оплатив вартість виконання інжинірингових (дизайнерських) робіт на об`єкті, за адресою: АДРЕСА_2 , 300 000 грн. 00 коп.

Як вбачається із довідки №19K17L7094DOREGM від 21.05.2020 р., на депозитному рахунку № НОМЕР_8 Козюка ОСОБА_11 у АТ КБ «Приватбанк», станом на 22.09.2006 року, сума грошових коштів складала 1 310 EUR.

Згідно довідки №52-3-05/147, виданої 06.05.2019 р., в АТ «УкрСиббанк» клієнту ОСОБА_2 відкрито вкладний рахунок за № НОМЕР_4 , залишок грошових коштів станом на 31.12.2017 р. складає 21 199, 70 доларів США.

Відповідно до інформації викладеній у листі АТ «Укрсиббанк» №59-3/10-БТ від 22.04.2021 р., рахунок відкритий у валюті ОСОБА_2 закритий 30.08.2019 року, залишок коштів складає нуль гривень.

Як вбачається із копії щорічної декларації ОСОБА_2 за 2019 рік наданої позивачем, останній зазначив про наявність рахунку відкритого в АТ «Райффайзен Банк Аваль» за № НОМЕР_5 , залишок коштів на якому склала 2 113 989 грн.

Згідно інформації викладеній у листі АТ «Райффайзен Банк Аваль» №81-15-9/8749-БТ від 12.11.2020 р., на поточному рахунку ОСОБА_2 UA3084589 (№ НОМЕР_5 ), (дата відкриття 16.12.2016 р./дата закриття 17.04.2020 р.), залишок коштів станом на 17.04.2020 р. був перерахований на депозитний рахунок, після чого рахунок було закрито.

АТ «Райффайзен Банк Аваль» на вимогу суду надав виписку про рух коштів по рахунку НОМЕР_2 в паперовому та електронному вигляді (на аудіо диску), який належить ОСОБА_2 за період із дати відкриття (16.12.2016 р.) по дату закриття (17.04.2020 р.), згідно якої залишок коштів на рахунку, станом на 02.04.2020 року становив 2 196 536, 19 грн.

Також, судом встановлено, що 30.05.2019 року на ім`я ОСОБА_2 в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» було відкрито вкладний рахунок за № НОМЕР_3 , що підтверджується копією договору банківського вкладу «Накопичувальний строковий» №218198 від 30.05.2019 р. Сума первинного банківського вкладу становила 30 000 євро.

Згідно інформації викладеній у листі Філії Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Тернополі №066-10/700 від 09 листопада 2020 року, ОСОБА_2 у зазначеній філії відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_3 (IBAN НОМЕР_9 ) залишок коштів на якому, станом на 07.08.2020 р., становив 30 736,18 EUR.

Також судом з`ясовано, що ОСОБА_2 набув у власність 26.03.2018 року легковий автомобіль марки BMW модель 420 і Gran Coupe, 2017 року випуску, який в подальшому було ним відчужено, що також підтверджується даними річної декларації ОСОБА_2 за 2019 рік.

Як вбачається із інформації висвітленої Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Тернопільській області №31/19-Б-42аз від 12.08.2020 р. станом на 12.08.2020 року за ОСОБА_2 03.04.2018 року був зареєстрований автомобіль BMW 420 І, 2017 року випуску, об`єм двигуна 1988 см.куб, який 23.05.2020 року на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрований за ОСОБА_12 .

Відповідно до копії договору транспортного засобу від 23.05.2020 року, укладеного між ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_12 (Покупець), Продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві транспортний засіб марки «BMW» 420 І, 2017 року випуску, номер кузова НОМЕР_10 , номерний знак НОМЕР_11 . За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 450 000 грн.

Як вбачається із Витягу з Державного реєстру правочинів №9934009 від 26.05.2011 року, між ОСОБА_13 та ОСОБА_2 укладено Договір купівлі-продажу від 26.05.2011 р., посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області Козар В.І. та зареєстровано в реєстрі за №1078, згідно якого ОСОБА_2 придбав гараж № НОМЕР_1 , що розташований в гаражному кооперативі «Ветеран» в м. Тернополі.

На підставі даного договору, 14.06.2011 року за ОСОБА_2 на праві приватної власності зареєстрований гараж № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Ветеран», площею 49,5 кв.м. (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №285953755 від 22.11.2021 р.)

На виконання ухвали суду від 20 травня 2021 року Тернопільським НДЕКЦ МВС України складено висновок експерта від 30.11.2021 року №КСЕ-19/120-21/8144 за результатами комплексної судової оціночно-будівельної та авто- товарознавчої експертизи, згідно якого: дати відповідь на поставлене запитання: «Яка ринкова вартість автомобіля марки «BMW» 420 І, Gran Coupe, 2017 року випуску, номер кузова НОМЕР_10 , станом на 23 травня 2020 року», не виявляється можливим; ринкова вартість гаражу № НОМЕР_1 в г/к «Ветеран» по вул. С.Будного в м. Тернопіль, станом на момент проведення експертизи, а саме на 30.11.2021 р., становить 185 373 грн.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи згідно заяви-звернення від адвоката Дячук С.І. від 04.08.2022 року №111/22, середня ринкова ціна колісного транспортного засобу марки «BMW» 420 І, Gran Coupe, 2017 року випуску, номер кузова НОМЕР_10 станом на час проведення експертизи, виходячи із наданих вихідних даних приймається рівною 1 023 590 грн.

Як вбачається із рецензії на зазначений висновок експерта за результатами проведення товаро-транспортної експертизи №111/22 від 04.08.2022 року складеної 02.09.2022 року рецензентом ТОВ «Експерт оцінка майнових прав», у висновку експерта не наведено розрахунки вартості об`єкту оцінки, не наведено аналіз ринку подібних колісних транспортних засобів та не вказано діапазон цін на дату оцінки, не викладена уся необхідна інформація про виконання експертизи, зібраних вихідних даних та іншої інформації не достатньо для проведення оцінки майна, через брак такої інформації недостатній опис технічних характеристик та стану колісного транспортного засобу. Під час проведення оцінки методичні підходи, методи та оціночні процедури застосовано не у відповідності до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а також не відповідають умовам Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМ України від 10.09.2003 року №1440 і «Методики оцінки майна», затвердженої постановою КМ України від 10.12.2003 року №1891.

Відповідно до звітів про оцінку колісного транспортного засобу марки «BMW» моделі 420 ІХ, Gran Coupe, 2017 року випуску, номер кузова НОМЕР_10 , синього кольору, складених оцінювачами ТзОВ «Експертна оцінка майнових прав», визначених порівняльним підходом, ринкова вартість оцінюваного колісного транспортного засобу станом на 23.05.2020 року складає 471 000 грн., станом на 01 вересня 2022 року складає 475 000 грн.

Згідно із копією консультативного висновку про вартість транспортного засобу, складеного суб`єктом оціночної діяльності приватним консультантом ОСОБА_14 від 26.08.2022 року, станом на 23.05.2020 року ринкова вартість об`єкту транспортного засобу марки «BMW» моделі 420 І, Gran Coupe, 2017 року випуску може складати із врахуванням заокруглень без урахування податку на додану вартість 450 000 грн. Станом на час складання даного висновку може складати з врахуванням заокруглень та без врахування ПДВ 450 000 грн.

Згідно із висновком експерта №522/22 судової транспортно-товарознавчої експертизи, складеного 24.08.2022 року, згідно заяви ОСОБА_2 середня ринкова ціна автомобіля «BMW» 420і, Gran Coupe, 2017 року випуску, без врахування особливостей його фактичного стану, умов експлуатації та пробігу, на 23.05.2020 р., становить 699 300, 00 грн.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , та ОСОБА_2 , суд пояснили, що вони постійно надавали матеріальну допомогу відповідачу. Зокрема, ними було надано 1000 євро для купівлі кухонної меблі, 500 доларів для купівлі штор, 8000 грн. для купівлі коліс для автомобіля, 2000 євро на купівлю попереднього автомобіля марки «Мазда», а також 7000 євро у 2008 року для спрямування їх на депозитний рахунок. Також зазначили, що позивач працювала, отримувала дохід та не перебувала на утриманні відповідача.

Статтями ч.1 ст. 60, 63, ч.1 ст. 69, ч.1 ст.70 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 3 статті 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо; вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Крім того, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного, сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі (п. 30 Постанови).

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній, власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Відповідно до частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази надані сторонами, а також заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя слід задовольнити частково. Провести поділ спільного майна подружжя гаражу № НОМЕР_1 , який розташований в гаражному кооперативі «Ветеран» по вул..Степана Будного в місті Тернополі, визнавши за сторонами право власності на Ѕ ідеальну частку у вказаному нерухомому майні, за кожним. Також, суд вважає, що слід визнати спільним майном подружжя - грошові кошти, які знаходились на депозитному рахунку відкритому в АТ «Райффайзенбанк Аваль» № НОМЕР_2 у розмірі 2 196 536 грн. 19 коп. станом на 02.04.2020 року та в порядку його поділу, стягнути із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_4 Ѕ їх частки у розмірі 1 098 268 грн.. 10 коп. Крім цього, суд вважає, що слід визнати спільним майном подружжя - грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку № НОМЕР_3 відкритому в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» за договором №218198 у розмірі 30 736 євро 18 євроцентів та у порядку його поділу, визнати право власності за сторонами колишнім подружжям на Ѕ їх частку, тобто по 15 368 євро 09 євроцентів, за кожним. Також, в порядку поділу майна подружжя, стягнути із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 349 650 грн., як компенсацію вартості однієї другої частини автомобіля марки «BMW», модель «420 Gran Coupe», 2017 року випуску номер кузова НОМЕР_10 . Задовольняючи частково позов, суд відносить спірне майно до набутого сторонами під час проживання у шлюбі, відтак, вважає його об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Зокрема, таким майном є грошові кошти, які знаходились станом момент його закриття, тобто станом на 02.04.2020 року на депозитному рахунку відкритому в АТ «Райффайзенбанк Аваль» № НОМЕР_2 у розмірі 2 196 536 грн. 19 коп., а тому із відповідача у користь позивача слід стягнути Ѕ їх частку. При цьому, суд відкидає твердження представника відповідача про те, що закриття такого рахунку відбулось ще під час перебування сторін у шлюбі, оскільки рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25.05.2020 року у справі №607/6428/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_15 про розірвання шлюбу було встановлено, що сторони у справі проживають окремо, відтак не вели спільного господарства. При цьому, суд бере до уваги пояснення позивача, що позивач припинила проживати із відповідачем з 03 березня 2020 року, після чого подала позов про розірвання шлюбу. Крім цього, суд зауважує, що такий накопичувальний рахунок було відкрито відповідачем 16.12.2016 року, що підтверджено довідкою банку, тобто у період перебування його у шлюбі із позивачем та закрито ним 17.04.2020 року, тобто у період коли позивач звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу. Також суд вважає, що кошти, які знаходяться на депозитному рахунку № НОМЕР_3 відкритому ОСОБА_15 30.05.2019 рокув ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» за договором №218198 у розмірі 30 736 євро 18 євроцентів є також спільним майном подружжя, яке підлягає поділу. При цьому, суд відкидає твердження відповідача про те, що частина таких коштів належала йому на праві особистої власності, оскільки у нього в ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 22.09.2006 року перебували кошти у розмірі 1310 євро, тобто до укладення шлюбу, а також частину коштів було надано його батьками, як дарунок, оскільки належних та допустимих доказів, що саме таку суму коштів було перераховано із рахунку, відкритого ОСОБА_15 у ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 1310 євро на рахунок в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» за договором №218198 суду не надано. Крім цього, суд констатує, що зазначений депозитний рахунок в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» за договором №218198 було відкрито на ім`я відповідача, а не його батьків. Крім цього, договору дарування коштів, який був укладений між його батьками та відповідачем та які в подальшому були покладені на спірний депозитний рахунок, суду не надано. Крім цього, суд, визначаючи суму коштів, яку слід стягнути із відповідача у користь позивача в порядку поділу майна подружжя, як компенсацію вартості однієї другої частини автомобіля марки «BMW», модель «420 Gran Coupe», 2017 року випуску номер кузова НОМЕР_10 та який був набутий сторонами під час шлюбу, тобто 03.04.2018 року та в подальшому реалізований відповідачем23.05.2020 року без згоди позивача, бере до уваги висновок експерта №522/22 судової транспортно-товарознавчої експертизи, складеного 24.08.2022 року, згідно якого середня ринкова ціна автомобіля «BMW» 420і, Gran Coupe, 2017 року випуску, без врахування особливостей його фактичного стану, умов експлуатації та пробігу, станом на 23.05.2020 р., тобто на момент відчуження, становить 699 300, 00 грн. При цьому, суд не бере до уваги висновок експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи, складеного згідно заяви адвоката позивача, від 04.08.2022 року №111/22, оскільки представником відповідача надано на нього рецензію, яка не спростована позивачем, та відповідно до якої, при розрахунку вартості об`єкту оцінки не викладено усю необхідну інформація про виконання експертизи, зібраних вихідних даних та іншої інформації, що не достатньо для проведення оцінки майна, через брак такої інформації недостатній опис технічних характеристик та стану колісного транспортного засобу. Інші висновки оцінки зазначеного транспортного засобу, які були надані представником відповідача, суд не бере до уваги, оскільки при їх складанні та визначенні його вартості суб`єкти оціночної діяльності не попереджувались про кримінальну відповідальність за ч.1 ст..384 КК України. Крім цього, суд вважає, що вимоги ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів із відповідача в розмірі, що дорівнює вартості 1/2 частки гаража № НОМЕР_1 , що розташований в гаражному кооперативі «Ветеран» в м. Тернополі, Тернопільської області, а саме 92 686 грн. 50 коп. не можуть бути судом задоволені, оскільки відповідач не погоджується щодо стягнення із нього вказаної суми коштів у рахунок поділу зазначеного майна, відтак, суд вважає, що слід визнати за сторонами у порядку його поділу право власності на Ѕ ідеальну частку, за кожним.

Щодо вимог позивача про стягнення судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із проведення експертизи.

Згідно із п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно наявної при матеріалах справи Рахунку-фактури №Е21-45 від 29.09.2021 р. ОСОБА_4 оплачено 675,36 грн. за проведення комплексної судової оціночно-будівельної та автотоварозначої експертизи, які, згідно з положеннями статті 139 ЦПК України, слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною третьою вказаної статті ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача представляє адвокат Дячук С.І. згідно ордеру серії ВО №1034278 від 20 лютого 2022 року.

03 квітня 2020 року між Адвокатським об`єднанням «Твій Адвокат» в особі керуючого адвоката Боднар О.В. та Козюк І.А. укладено договір №12 про надання правової допомоги, згідно умов якого Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу Клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Пунктом 4.3 Договору передбачено, що за надання правової допомоги, відповідно до даного договору, Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню гонорар. В розмірі, визначеному за взаємною домовленістю сторін.

Як вбачається із, наявного при матеріалах справи Акту виконаних робіт від 22.11.2022 р. (до Договору про надання правничої допомоги №12 від 03.04.2020 р.), складеного та підписаного між керівником АО «Твій адвокат» Боднар О.В. та Козюк І.А., Адвокатське об`єднання виконало наступні роботи: консультації адвоката, 1,5 год. вартістю 1 500 грн.; підготовка позовної заяви, 3 год. вартістю 6 000 грн.; підготовка заяви про збільшення позовних вимог. 1 год. вартістю 1 000 грн.; участь в судових засідання, 9 год. вартістю 9 000 грн.; підготовка адвокатських запитів, 1,5 год. вартістю 1 500 грн.; підготовка процесуальних документів (заяви про забезпечення позову, клопотань про витребування доказів, приєднання доказів, проведення судової експертизи, тощо), 4 год. вартістю 4 000 грн. Вартість вищевказаних робіт складає 20 000 грн.

Згідно Квитанції №Р24А518501510D46283 від 22.11.2022 року, ОСОБА_4 оплатила Адвокатському об`єднанню «Твій адвокат» 20 000, 00 грн. за надання правничої допомоги згідно із Договором про надання правничої допомоги №12 від 03.04.2020 року.

Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підставі наведеного, з урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням принципу розумності та справедливості, а також враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача та стягнення із ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу, на суму 17 034 грн. Так,позов ОСОБА_4 було задоволено частково, що складає 85,17 відсотків від суми заявленого позивачем майна, що підлягало поділу, відтак витрати на правову допомогу, які підлягають стягненню, на думку суду, будуть складати 17034 грн. Крім цього, у відповідності до ст.141 ЦПК України, із ОСОБА_2 слід стягнути в користь позивача 8 951, 37 грн. судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог (85,17 %), а також 420,40 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 263, 265, 280-284, 289 ЦПК України, ст.ст. 60, 63, 69, 70 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Провести поділ спільного майна подружжя гаражу № НОМЕР_1 , який розташований в гаражному кооперативі «Ветеран» по вул..Степана Будного в місті Тернополі, визнавши за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право власності на Ѕ (одну другу) ідеальну частку у вказаному нерухомому майні, за кожним.

Визнати спільним майном подружжя - грошові кошти, які знаходились на депозитному рахунку відкритому в АТ «Райффайзенбанк Аваль» № НОМЕР_2 у розмірі 2 196 536 (два мільйони сто дев`яносто шість тисяч п`ятсот тридцять шість) грн. 19 коп. станом на 02.04.2020 року та в порядку його поділу, стягнути із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_4 Ѕ (одну другу) їх частки у розмірі 1 098 268 (один мільйон дев`яносто вісім тисяч двісті шістдесят вісім) грн.. 10 коп.

Визнати спільним майном подружжя - грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку № НОМЕР_3 відкритому в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» за договором №218198 у розмірі 30 736 (тридцять тисяч сімсот тридцять шість) євро 18 євроцентів та у порядку його поділу, визнати право власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на Ѕ (одну другу) їх частку, тобто по 15 368 (п`ятнадцять тисяч триста шістдесят вісім) євро 09 євроцентів, за кожним.

В порядку поділу майна подружжя, стягнути із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 349 650 (триста сорок дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят) грн., як компенсацію вартості однієї другої частини автомобіля марки «BMW», модель «420 Gran Coupe», 2017 року випуску номер кузова НОМЕР_10 .

В решті позовних вимог ОСОБА_4 , відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 8 951 (вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят одну) грн. 37 коп. судового збору, 420 (чотириста двадцять) грн.. 40 коп. судового збору за подання заяви про забезпечення позову, 675 (шістсот сімдесят п`ять) грн.. 36 коп. вартості проведеної експертизи, 17 034 (сімнадцять тисяч тридцять чотири) грн.. витрат на правову допомогу, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду у повному обсязі складене 30 грудня 2022 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан