Номер провадження: 22-ц/813/100/22
Справа № 495/1043/20
Головуючий у першій інстанції Прийомова О.Ю.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Нечитайло Н.Ю.,

розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 червня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Кушнерової Римми В`ячеславівни, ОСОБА_2 , Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області, територіальної громади м. Білгород-Дністровського в особі Білгород-Дністровської міської ради, відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування рішення реєстратора,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви про забезпечення позову.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до державного реєстратора Кушнерової Римми В`ячеславівни, ОСОБА_2 , Білгород - Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області, територіальної громади м. Білгород - Дністровського в особі Білгород - Дністровської міської ради, відділу державного архітектурно - будівельного контролю Білгород - Дністровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування рішення реєстратора.

До суду від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої він зазначає, що 07 листопада 2019 року за № 49563943 йому відмовлено Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області у державній реєстрації права власності, з розміром частки 8/100 на домоволодіння з реєстраційним номером 03, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на підставі того, що розділ № 03 на домоволодіння у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно знаходиться у статусі процесу виділу частки, з урахуванням вимог реєстраційного законодавства та технічних можливостей програмного забезпечення ведення Державного реєстру прав, неможливо провести державну реєстрацію права власності вищевказаного майна після виданого свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки здійснено виділ частки іншого власника без приведення у відповідність часток у право власності інших співвласників.

Підстава виникнення права власності у відповідача по справі №495/1043/20 ОСОБА_2 : довідка, серія та номер: 189, видана 28.11.2017 року, видавник: Управління містобудування та архітектури Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 19.12.2018 року, видавник: ПП "НЕРУХОМІСТЬ СТРОЙСЕРВІС". Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 45643341 від 21.02.2019 року з Формою власності: приватна, розмір частки: 1/1, власники: ОСОБА_2 .

Державний реєстратор реєструючи право власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 , всупереч положенням частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не перевірив існування державної реєстрації прав: власності у спільній частковій власності на нерухоме майно за іншими особами, а також протиправно зареєстрував право власності на нерухоме майно на ОСОБА_2 на підставі: довідки Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради (виданої на громадянина ОСОБА_4 на 15/100 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 39,8 кв.м, за № 189 від 28.11.2017 року, та технічного паспорту від 19.12.2018 року, тобто на підставі аналогічних документів наданих для державної реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 що призвело до протиправної реєстрації права власності на нерухоме майно за іншою особою (та здійснив таку реєстрацію без відповідних документів: Договору про поділ спільного майна, договору про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду, або письмової заяви, або договору співвласників про розподіл часток у спільній власності на таке майно), внаслідок чого порушені законні права та інтереси ОСОБА_1 відносно державної реєстрації права власності в Білгород-Дністровській міській державній нотаріальній конторі Одеської області 07 листопада 2019, на 8/100 часток у домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

29 травня 2020 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі № 495/1043/20 звернулася ОСОБА_3 , як третя особа щодо предмету спору на стороні відповідачів, оскільки вона купила магазин у житловому будинку по АДРЕСА_2 , і на момент укладання договору купівлі продажу від 11.12.2019 року, магазин у житловому будинку по АДРЕСА_2 , відповідне до п.7 цього договору купівлі-продажу як стверджував представник продавця ОСОБА_4 , що діяв від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності від 30.05.2019 року за реєстром № 1106 посвідченої приватним нотаріусом A.A. Лутченко Одеського міського нотаріального округу «Під забороною чи арештом не перебував, щодо нього не ведуться судові спори він не заставлений, не є пам`ятником архітектури та об`єктом культурної спадщини, не має прихованих недоліків, в зв`язку з тим, що після винесення рішення суду можуть бути: « Наслідки позбавлення мене права власності, в тому числі подальшої можливості оспорювання зазначеного правочину».

На даний момент ОСОБА_3 є власником спірного домоволодіння магазину житловому будинку по АДРЕСА_2 , отримала через суд позовну заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи у справі № 495/1043/20 і може зробити відчуження іншій особі, або подарувати спірне домоволодіння, видати довіреність на розпорядження та управління даним майном іншій особі, тобто ухилитись від виконання рішення суду, що в свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду у майбутньому, та реєстрацію за позивачем права власності з розміром частки 8/100 часток домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вищевикладеного просить суд накласти арешт на магазин у житловому будинку загальною площею 39,8 кв.м, розташований на земельній ділянці 0,0058 га, кадастровий номер - :01:002:0191 по АДРЕСА_2 , який належить на праві власності ОСОБА_3 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 червня 2020 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки про відмову у задоволенні заяви.

Сповіщення сторін та заяви у справі.

Про судове засідання, призначене на 26 жовтня 2022 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повне судове рішення виготовлено 07 листопада 2022 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що в провадженні Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Кушнерової Римми В`ячеславівни, ОСОБА_2 , Білгород - Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області, територіальної громади м. Білгород - Дністровського в особі Білгород - Дністровської міської ради, відділу державного архітектурно - будівельного контролю Білгород - Дністровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування рішення реєстратора.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Отже, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Звертаючись до суду із позовом, позивач просить суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Кушнерової Римми Вячеславівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45643341 від 21.02.2019 року;

-визнати протиправним та скасувати запис про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, номер запису про прав вланості 30413289 від 19.02.2019 року державного реєстратора Кушнерової Римми Вячеславівни КП «Агенціядержавної реєстрації»;

-визнати протравним та скасувати заспи про проведену державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень державного реєстратора Кушнерової Римми Вячеславівни КП «Агенціядержавної реєстрації» про реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103, магазин у житловому будинку, загальною площею 39,9 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, позивачем до заяви про забезпечення позову не надано доказів, які б свідчили про наявність фактичних обставин, що невжиття заявлених позивачем заходів у вигляді накладення арешту на магазин у житловому будинку, загальною площею 39,9 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 , яке не є предметом спору, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора від 19.02.2019 року про реєстрацію права власності за його попереднім власником ОСОБА_2 .

Отже, проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши подану позивачем заяву про забезпечення позову, виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з предметом спору, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд першої інстанції правильно вважав подану заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки в ній не зазначено чому саме невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим чи утруднить виконання рішення про визнання протиправним та скасування рішення реєстратора, і які є підстави для таких припущень. Відсутність зазначених відомостей в заяві про забезпечення позову позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що з Єдиного державного реєстру судових рішень у режимі повного доступу вбачається, що ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 червня 2022 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Кушнерової Р.В., Кіртока П.О., Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області, Управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про визнання противоправним та скасування рішення реєстратора закрито.

Вказана ухвала набрала законної сили, ніким не була оскаржена.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Питання щодо заяви вирішено судом першої інстанції по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 листопада 2022 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк