Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2022 Справа №607/4331/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Стельмащука П.Я., за участю секретаря судового засідання Бойко А.О., позивача та її представника адвоката Магдич О.О., відповідача та його представника адвоката Юзьвака І.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , у якому, з врахуванням збільшених позовних вимог, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 050 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття або завершення навчання та додаткові витрати на дитину в розмірі 21 000 грн. по 1 750 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття або завершення навчання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 20.09.2003 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. У даному шлюбі у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З листопада 2021 сторони проживають окремо, проте син залишився проживати з позивачем та перебуває на повному її утримані, оскільки відповідач участі у матеріальному утриманні їх спільної дитини не бере. Разом з цим, позивач несе додаткові витрати пов`язанні з лікуванням дитини. Зокрема, на відвідування логопеда, вартість річного курсу занять з яким становить 24 000,00 грн., придбання ліків на суму 15 000,00 грн. на рік, а також витрати на лікування захворювання зору в розмірі 3 000,00 грн. на рік. Таким чином, мінімальний розмір витрат на лікування сина становить 42 000,00 грн. на рік, половину з яких в розмірі 21 000 грн. по 1 750,00 грн. щомісячно, повинен надавати відповідач. Тому, враховуючи необхідність забезпечення дитині належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, рівність обов`язку батьків утримувати своїх дітей, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 18.04.2022 відкрите провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

02.05.2022 судом отримано відзив на позов, у якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне. Відповідач, як батько, ніколи не відмовлявся і не відмовляється від матеріальної допомоги та, по мірі можливості, надавав грошові кошти на утримання та потреби дитини. При цьому, заявлена позивачем сума аліментів на утримання сина є завищеною, враховуючи його матеріальне становище, мінливий та нерегулярний дохід, перебування на утриманні матері пенсійного віку, яка потребує коштів на лікування, та проживання з іншою жінкою без реєстрації шлюбу. Вважає, що обґрунтовано справедливим є визначення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2 100,00 грн. Що стосується додаткових витрат на дитину, то довідки виданні лікарями не містять діагнозу та хвороби на яку страждає дитина, методів лікування та мають лише рекомендаційний характер і не свідчать про те, що дитина потребує систематичного вживання будь-яких ліків. Відсутні докази на підтвердження оплати корекційно-логопедичних занять. Позивачем не надано необхідних доказів усієї суми фактичного понесених витрат та необґрунтовано необхідність понесення таких.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що відповідач неофіційно працює водієм таксі та отримує стабільний дохід, є здоровою, працездатною особою, тому відсутність офіційного працевлаштування та офіційних доходів не звільняє його від обов`язку забезпечувати свою дитину. Крім того, доводи відповідача щодо перебування на його утриманні матері пенсійного віку, яка потребує коштів на лікування, на увагу не заслуговують, оскільки остання продовжує працювати, отримує пенсію та проживає без реєстрації шлюбу з чоловіком, який її матеріально забезпечує. Позивачу відомо, що його мати матеріально підтримує свого сина та допомагає йому, забезпечила його житлом. Натомість мати позивача є вдовою, перенесла гострий інфаркт міокарда, є непрацездатною, отримує мінімальну пенсію. Тому, з врахуванням того, що місячний заробіток позивача становить 5233,00 грн., допомоги від інших членів сім`ї не надходить, забезпечити базові потреби сина є дуже складно.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні позов частково визнали, а саме аліменти в розмірі 2500,00 грн. до досягнення дитиною повноліття та додаткові витрати в розмірі половини від фактично понесених та документально підтверджених позивачем витрат на придбання ліків в розмірі 621,00 грн. У задоволенні решти вимог просили відмовити.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

20.09.2003 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 видане 20.09.2003 відділом РАГС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області.

У даному шлюбі в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 25.07.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області.

Позивач та дитина зареєстровані та проживають за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом позивача, довідкою відділу реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради №3174064/28-03 від 05.06.2020 та не заперечується відповідачем.

Відповідно до довідки №238 виданої Комунальним некомерційним підприємством «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в педіатричному відділенні №4 КНП «ТМДКЛ». В тому числі, перебуває на диспансерному обліку в невролога, отримує курсами тривало препарати ноофен, серміон, гамалате. Потребує регулярних корекційних занять з логопедом. Крім логопеда у КНП «ТМДКЛ», займається у приватного логопеда. Перебуває на обліку в офтальмолога, отримує лікування амбулаторно, постійно користується окулярами, рекомендовано оперативне лікування. Щорічно оглядається лікарем-ортопедом, пройшов курс реабілітації, рекомендована лікувальна фізкультура, масаж.

В матеріалах справи містяться надані позивачем квитанції про купівлю 24.06.2022 ліків, а саме: серміон за ціною 204,15 грн., ноофен за ціною 684,92 грн., гамалате за ціною 353,78 грн.

Згідно консультації офтальмолога, проведеної 15.12.2021, ОСОБА_3 рекомендовано: зоровий режим, прогулянки, гігієна повік, тетрациклінова очна мазь, курс розвитку, релакс, оперативне лікування косини. Повторна консультація 2 рази на рік.

Згідно висновків логопеда ОСОБА_5 від 21.02.2022 та 04.05.2022 у дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушені звуковимова, голос і мовленнєве дихання. Протягом шести місяців двічі на тиждень систематично відвідує логопедичні заняття, вартість одного заняття 250 грн., рекомендовано продовжувати корекційні заняття з логопедом. Тривалість курсу логопедичної корекції прогнозується не менше року з періодичністю в середньому 2 рази на тиждень.

03.04.2022, 08.04.2022, 22.04.2022, 29.04.2022, 04.05.2022 ОСОБА_1 в рахунок оплати логопедичних занять перераховувала ОСОБА_5 грошові кошти на загальну суму 2 000 грн., що підтверджено випискою по рахунку позивача в АТ КБ «Приватбанк» від 04.05.2022.

Згідно довідки СПД ФО ОСОБА_6 , ОСОБА_1 працює менеджером з продажу ювелірних виробів в магазині «Сапфір» та за період з листопада 2021 року по квітень 2022 року отримала заробітну плату в розмірі 25 762,00 грн.

У позивача є пенсійного віку матір ОСОБА_7 , яка отримала 18367,74 грн. пенсії за період з листопада 2021 по квітень 2022 року. У відповідача також є пенсійного віку матір ОСОБА_8 , яка працює прибиральницею у Тернопільському драматичному театрі ім. Т.Шевченка.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено, що у 2022 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Зважаючи на матеріальне становище платника аліментів, який за віком та станом здоров`я є працездатним, з його слів, має заробіток, однак не офіційний, вік дитини, враховуючи рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, суд доходить до переконання, що аліменти на утримання дитини слід визначити в розмірі 2 700 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття, а у задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення аліментів відмовити.

Такий розмір, на думку суду, відповідає встановленому законодавцем рекомендованому мінімальному розміру аліментів на одну дитину. Менший розмір аліментів не буде достатнім для належного утримання дитини та забезпечення рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Позивачка не надала суду доказів про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, як і доказів неспроможності утримання дитини нею самою на рівні з батьком.

Щодо стягнення аліментів до завершення навчання дитини, така вимога є передчасною, так як глава 15 Сімейного кодексу України, на положення якої посилається позивач заявляючи вимогу про стягнення аліментів, регламентує зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На даний час ОСОБА_9 є неповнолітнім, тому положення глави 16 Сімейного кодексу України, якими передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей та право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, не може бути застосовано до спірних правовідносин у даній цивільній справі.

Вищевикладений абзац стосується і неможливості задоволення вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину в частині їх стягнення до завершення навчання.

Відповідно до ч.1 ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч.2 ст. 185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Позивачем надані медичні документи, що підтверджують наявність у дитини ОСОБА_3 , офтальмологічних, неврологічних та логопедичних захворювань, які містять рекомендації лікарів, а також квитанції на придбання ліків, та банківську виписку, яка підтверджує оплату занять з логопедом.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними нормами сімейного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 1 621,43 грн., що складає 50% документально підтверджених витрачених позивачем коштів на лікування сина, а саме, на оплату ліків на загальну суму 1242,85 грн. та оплату занять з логопедом в розмірі 2 000 грн.

Необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат саме по 1750,00 грн. щомісяця до повноліття дитини стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами. На основі ж припущень, суд не вправі ухвалити рішення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року), рішення від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України", ЄСПЛ послідовно зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, який підлягав сплаті при зверненні до суду мав би складати 992,40 грн., однак позивач звільнена від його сплати по даній категорії справ.

Позов задоволено на 45,35% (17 821,43 (2700х6місяців + 1621,43) / 39 300,00 (3050х6місяців + 21000,00) х 100%).

Відтак, із відповідача в дохід держави слід стягнути 450,05 грн. судового збору (992,40 грн. х 45,35%).

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2700,00 грн., щомісячно, починаючи з 01.04.2022 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1621,43 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 450,05 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 11.07.2022.

Головуючий суддяП. Я. Стельмащук