Справа № 758/9120/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді - Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Карпишиної К. С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 не з`явилася,

відповідач ФОП ОСОБА_2 з`явилася,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду із позовом у якому просить стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти у розмірі 10816,00 грн та вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування позову покликається на те, що у липі 2022 року позивач з метою отримання послуг із надання допомоги по працевлаштуванню звернулась до відповідача. Відповідач повідомила, що для укладення договору та початку надання послуг необхідно здійснити переплату у розмірі 290 Євро, що в гривневому еквіваленті становить 10816,00 грн. Позивач здійснила таку оплату, що підтверджено квитанціями від 27 липня 2022 року, 10 серпня 2022 року, 23 серпня 2022 року та очікувала протягом трьох днів на примірник договору, однак такого не було отримано та послуг не було надано. Просить позов задовольнити та стягнути спірні кошти у відповідності до ст. 1212 ЦК України. Згідно з ст. 141 ЦПК України вирішити питання судових витрат.

Відповідач подала до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що дійсно є фізичною особою-підприємцем, отримала ліцензію з посередництва у працевлаштуванні за кордоном, однак такий вид діяльності ніколи не здійснювала. Банківського рахунку з наведеними реквізитами у банківській установі «Таскомбанк» на який перераховано кошти позивачем та/або її матір`ю, їй не належить. Будь-яких оголошень у мережах Інтернет не розміщувала щодо надання посередницьких послуг з працевлаштування за кордоном. Просить у позові відмовити.

19 жовтня 2022 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання, яке неодноразово відкладалося з поважних причин.

Враховуючи строк проведення спрощеного позовного провадження, заслухавши думку відповідача, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторони позивача, адже сторона позивача була належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання; за відсутності технічної можливості проведення відеконференції, про що повідомлено сторону позивача у телефонному режимі до початку проведення судового засідання, а також враховуючи, що будь-яких заяв про відкладення судового засідання чи оголошення перерви на електронну адресу суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов наступного висновку.

Суд установив, 27 липня 2022 року, 23 серпня 2022 року ОСОБА_1 здійснила переказ грошових коштів у розмірі 3741,00 грн та 3300,00 грн відповідно. Банк одержувача Таскомбанк, рахунок одержувача НОМЕР_1 . Призначення платежу переказ особистих коштів. Дані обставини підтверджено квитанціями № МХЕ1-М542-ТТЕТ-С2Н3 та № С94К-Х10Т-392К-54Т4 відповідно.

10 серпня 2022 року ОСОБА_3 (матір позивача) здійснила переказ грошових коштів у розмірі 3775,00 грн. Рахунок одержувача НОМЕР_1 . Призначення платежу переказ особистих коштів. Дані обставини підтверджено квитанцією № 53221997.

Позивач наводить аргументи про те, що такі кошти перераховані на банківський рахунок відповідача як переплата для укладення договору про надання послуг посередництва з працевлаштування за кордоном.

Попри те, ані договору про надання послуг, ані відповідних послуг не отримано із сторони відповідача, а відтак наявні підстави для застосування ст. 1212 ЦК України, про що направлено представником позивача заяву-претензію відповідачу від 02 вересня 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто, вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Суд установив, що фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з посередництва у працевлаштування за кордоном, що підтверджено наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 04 серпня 2020 року № 1453-20.

Позивач як на підставу безпідставного отримання коштів відповідачем та її матір`ю надає платіжні документи про переказ власних коштів на банківський рахунок.

Попри те, аналізуючи такі квитанції, судом не встановлено, що банківський рахунок на який здійснено переказ власних коштів як позивачем так і її матір`ю за надання послуг посередництва щодо працевлаштування позивача за кордоном не містить жодних даних про те, що такий належить ФОП ОСОБА_2 у банківській установі АТ «Таксомбанк».

Натомість відповідачем надано рух коштів по банківському рахунку відкритого у АТ «КБ «Приватбанк», як банківський рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , що береться судом до уваги.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.ст. 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, положення значених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України).

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що позивачем не подано жодних доказів у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України, що відповідач є тим набувачем, який збагатився за рахунок позивача, а також судом не встановлено факт безпідставного набуття особою, якій належить рахунок на який здійснено переказ особистих коштів; такі квитанції не містять даних щодо отримання, чи отримання у майбутньому будь-яких послуг.

Відтак суд прийшов до переконання про те, що у позові необхідно повністю відмовити.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, а відтак сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду покласти на останнього.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-81, 141, 264, 265, 273, 354, пунктом 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у позові ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів - відмовити.

Судовий збір сплачений позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду із позовом - покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 13 грудня 2022 року.

Суддя О. І. Якимець