№ 207/3280/19
№ 6/207/49/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Юрченко І.М.

при секретарі: Сівачук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Калініч О. про дозвіл на примусове проникнення до помешкання боржника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Калініч О. звернулась до суду з поданням про дозвіл на примусове проникнення до будинку АДРЕСА_1 , в якому мешкає ОСОБА_1 (належить на праві приватної власності) для проведення державним виконавцем виконавчих дій по виконанню виконавчого листа по справі № 207/3280/19 (2/207/1666/19) від 24 січня 2020 року виданого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 30 вересня 2019 року і до закінчення донькою навчання 30 червня 2022 року.

В поданні зазначила, що на виконанні в Південному відділі державної виконавчої служби міста Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження АСВП: № 61235206 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 207/3280/19 (2/207/1666/19) від 24 січня 2020 року виданого Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 30 вересня 2019 року і до закінчення донькою навчання 30 червня 2022 року.

11.02.2020 року державним виконавцем відповідно до ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої надіслані сторонам до виконання та відома.

У зв`язку з тим, що у боржника виникла заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, та відповідно до вимог п.1-4 частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» 25.08.2020 винесені вмотивовані постанови за виконавчим провадженням: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Крім того, державним виконавцем відділу того ж дня винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника та надіслано до Єдиного державного реєстру МВС в електронному вигляді з використанням електронного цифрового підпису державного виконавця та застосовані норми ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» а саме: внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників.

Також, державним виконавцем на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» 26.07.2021, 01.07.021, 09.09.2022 винесені постанова про арешт коштів боржника.

В зв`язку з тим, що у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, державним виконавцем 09.09.2022, в порядку ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», винесена постанова про накладення штрафу в розмірі 7671,94 грн.

15.09.2022 державним виконавцем за адресою боржника: АДРЕСА_2 направлено виклик, за яким зобов`язано боржника з`явитися до Відділу.

Боржник з`явився до Відділу 16.09.2022 та було надано державному виконавцю платіжні документи, відповідно до яких були здійснені наступні аліментні платежі, які не були враховані при здійснені розрахунку заборгованості від 30.06.2022, а саме: платіж від 31.01.2022 на суму 2994 грн.; платіж від 23.06.2022 на суму 500 грн.

Крім того боржником були здійснені платежі, в рахунок погашення боргу по аліментам: платіж від 29.07.2022 на суму 500 грн. та платіж від 31.08.2022 на суму 500 грн.

В зв`язку з тим, що боржником надано відповідні платіжні документи державним виконавцем здійснено коригуючий розрахунок заборгованості, що складає: 33865,72 грн.

Згідно отриманих відповідей від МВС України, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців встановлено, що за боржником відсутнє право власності на рухоме та нерухоме майно.

Стягувачем надано документальне підтвердження, відповідно до якого боржнику на праві приватної власності належить будинок за АДРЕСА_3 та земельна ділянка на якій розташований зазначений об`єкт нерухомого майна (відповідно до договору купівлі-продажу будинку (АВВ № 459118, реєстр №12701 від 24.09.1999, виданий Другою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою) та міститься відповідний запис про арешт на майно боржника від 25.08.2022.

Але, відповідно по п. 7 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на єдине житло боржника можливе лише в разі якщо сума, яка підлягає стягненню за виконавчим провадженням, перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Державним виконавцем в ході проведення виконавчих дій, в порядку ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» постійно надсилаються електронні запити до ДПС України та УПФ України щодо інформації стосовно боржника - фізичної особи щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку сум утриманого з них податку в ДРФО та про відкриті розрахункові рахунки. Відповідно до отриманої інформації у боржника наявні відкриті розрахункові рахунки, залишок грошових коштів станом на 12.09.2022 складає 87,13 грн.

Тобто, виконати вимоги статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцю, на даний час не можливо, приймаючи до уваги той факт, що рухоме майно (автотранспортний засіб) у боржника відсутнє, рахунки в банківських установах, які належали б боржникові не виявлені.

Отже, на підставі вищевикладеного, державному виконавцю необхідне провести перевірку матеріального стану боржника за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 (що являється його приватною власністю) та, вразі виявлення майна, що підлягає опису й арешту, провести такий опис з метою подальшої реалізації, для повного задоволення вимог стягувача, відповідно до виконавчого документу.

На сьогоднішній день, державному виконавцю не вдається потрапити до будинку, де мешкає боржник ОСОБА_1 для проведення виконавчих дій.

Дослідивши матеріали подання та оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до п.13 ч. 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Недоторканість житла гарантується статтею 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі №4-рп/2011 від 31.05.2011 р. щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтями 151, 152, 153 роз`яснено, що Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (частина друга статті 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України).

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага. В Україні як правовій державі визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1, частина перша статті 8 Конституції України), який передбачає панування права в суспільстві і вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку про законодавче збалансування прав як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

При цьому, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права. Судове рішення про надання дозволу на проникнення до житла чи іншого володіння боржника має бути вмотивованим, тобто суду мають бути надані переконливі докази того, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до майна, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання виконавця про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для виконання судового рішення, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій (постанова ВС від 12.03.2020 року справа №757/41727/19-ц).

Отже, зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Суд зауважує, що за матеріалами подання немає жодного доказу того, що боржник ОСОБА_1 повідомлений про відкриття самого виконавчого провадження, що йому державним виконавцем надано строк на добровільне виконання судового рішення, що він повідомлений про примусове виконання судового рішення, що він викликався до державного виконавця, повідомлявся про вихід державного виконавця за адресою мешкання боржника.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Вирішуючи питання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, суд повинен встановити, що боржник повідомлений про наявність виконавчого провадження, отримав повідомлення про необхідність бути присутнім при проведенні виконавчих дій та встановити обставини вчинення перешкод у проведенні виконавчих дій. Виконавець може звертатись до суду з поданням про примусове проникнення до володіння особи лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань під час примусового виконання рішення суду.

У матеріалах справи відсутні докази того, що боржник був належним чином повідомлений про необхідність бути присутнім та надати доступ до приміщення з метою перевірки майнового стану та здійснення виконавчих дій та коли саме.

Проте до подання не додано жодного документа про те, що боржник перешкоджав доступу державному виконавцю до свого житла, та боржнику було направлено повідомлення про дату таких виконавчих дій, та його обов`язок допустити державного виконавця для проведення виконавчих дій.

Більш за це державним виконавцем взагалі не надано суду доказів про те, що ним було здійснено вихід за місцем мешкання боржника, що він намагався отримати доступ до житла боржника, але боржник при цьому чинив перешкоди державному виконавцю, жодного акту з даного приводу не складено, не підтверджено взагалі навіть вихід державного виконавця за місцем мешкання боржника.

Таким чином, судом встановлено, що подання не містить належних та допустимих доказів того, що при здійсненні виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 61235206, боржник ОСОБА_1 належним чином сповіщений державним виконавцем про відкриття виконавчого провадження, про право на добровільне виконання судового рішення, про початок примусового виконання судового рішення, що йому роз`яснено наслідки ухилення від виконання судового рішення, також що боржник був повідомлений про здійснення державним виконавцем таких виконавчих дій, як доступ до житла, та умисно перешкодив цьому саме в ті дні, коли було здійснено вихід державного виконавця за місцем мешкання боржника, та про те, що він знав про свій обов`язок допустити державного виконавця для проведення цих виконавчих дій.

Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вбачається, що стягувачці ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина будинку за АДРЕСА_3 , до якого просить дозволу на примусове проникнення державний виконавець.

З огляду на вказане, суд вважає, що державним виконавцем не обґрунтовано необхідності примусового проникнення до будинок за АДРЕСА_3 .

Враховуючи викладене, суд не вбачає достатніх правових підстав для надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, а тому подання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Калініч О. про дозвіл на примусове проникнення до помешкання боржника ОСОБА_1 .

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.М. Юрченко