№ 333/2798/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

в липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про зняття арешту з майна, за змістом якого просила суд зняти арешт з майна ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , який накладено постановою державного виконавця Лавровою К.А. від 30.03.2012 року у виконавчому провадженні № 31897438 при виконанні виконавчого листа № 2-1633, виданого Комунарським районним судом міста Запоріжжя 01.02.2012 року; стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконанні Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження № 31897438 від 30.03.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Український комунальний банк» грошових коштів у сумі 19774 гривень 72 копійки. Підставою для відкриття вказаного виконавчого провадження був виконавчий лист № 2-1633, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя 01.02.2012 року.

В подальшому, згідно відомостей інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.07.2022 року, постановою державного виконавця Лавровою К.А. 30.03.2012 року, в рамках виконавчого провадження № 31897438, накладено арешт на майно ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження (невизначене майно). Інтернет-ресурси «Автоматизована система виконавчого провадження» та «Єдиний реєстр боржників України» не містять будь-яких відомостей про виконавче провадження № 31897438.

Згідно відповіді Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), отриманої на адвокатський запит, виконавче провадження № 31897438 знищене через закінчення строків зберігання, а виконавчий документ № 2-1633, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя 01.02.2012 року повернутий стягувачу 26.12.2012 року, згідно постанови державного виконавця від 26.12.2012 року, і повторно до відділу не надходив.

Таким чином, строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-1633, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя 01.02.2012 року - сплинув 02.05.2014 року.

Наявність обтяження майна, накладеного постановою державного виконавця від 30.03.2012 року чинить перешкоди позивачу у вільному здійсненні права власності.

Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.07.2022 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про зняття арешту з майна, передано для розгляду за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов у 15-денний строк із моменту отримання ним ухвали про відкриття провадження у справі із врахуванням вимог, передбачених ч. 3-5 ст. 178 ЦПК України.

16.11.2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що на виконанні у Комунарському відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження № 31897438 від 30.03.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Український комунальний банк» грошових коштів в сумі 19774,72 грн. Підставою для відкриття виконавчого провадження був виконавчий лист № 2-1633, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя. 30.03.2012 року державним виконавцем були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження та звернення стягнення на майно боржника, накладено арешт на все нерухоме майно. 26.12.2012 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу АБ «Український комунальний банк» згідно п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції закону, що діяв на той час). Стягнення по виконавчому документу не проводилось, виконавчий збір не стягнуто. Повторно виконавчий документ до відділу не надходив. На даний час виконавче провадження, строки зберігання якого закінчились, знищено, відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затверджено наказом № 2274/5 від 25.12.2008 року Міністерством юстиції України. Станом на 03.08.2022 за даними АСВП на виконанні у відділі виконавчі листи щодо ОСОБА_1 не перебувають. Докази того, що рішення суду було виконано в повному обсязі ні від боржника, на від стягувача АБ «Український комунальний банк» не надходили. Згідно відповіді Комунарського районного суду м. Запоріжжя, отриманої на запит державної виконавчої служби, на розгляду суду дійсно перебувала цивільна справа № 2-1092/01 за позовом ЖБК «Комунаровець 10» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з техобслуговування та комунальних платежів, однак 20.01.2010 року суддею цього суду була винесена ухвала про скасування заходів забезпечення позову, а саме знято арешт з квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . Вказана ухвала набрала законної сили 26.01.2010 року. Також у відповіді повідомлено, що на той час діяв Закон України про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-XIV відповідно до ст. 21 зазначеного Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років, в зв`язку з чим було пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, а отже відсутні підстави для зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 . Крім того, представник відповідача зазначив, що відділ державної виконавчої служби не може бути відповідачем по даній справі, тому що представляв інтереси стягувача в рамках виконавчого провадження, а саме: АБ «Український комунальний банк», на користь якого було видано виконавчий лист.

Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше.

Клопотань від учасників справи не надходило.

Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1с т. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що на виконанні Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебувало виконавче провадження № 31897438 від 30.03.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Український комунальний банк» грошових коштів у сумі 19774 гривень 72 копійки. Підставою для відкриття вказаного виконавчого провадження був виконавчий лист № 2-1633, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя 01.02.2012 року.

Також, 30.03.2012 року в рамках виконавчого провадження № 31897438 державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Лавровою К.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам.

Крім того, 30.03.2022 року державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника та накладено арешт на все нерухоме майно.

26.12.2012 року державним виконавцем Лавровою К.А. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, згідно п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, що діяв на той час), через відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Стягнення по виконавчому документу не проводилось, виконавчий збір не стягнуто. Повторно виконавчий документ на виконання не надходив.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, № 304625830 від 11.07.2022 року, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про арешт нерухомого майна - невизначеного майна, всього нерухомого майна, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 31897438, 30.03.2012. Лаврова К.А. державний виконавець Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ 961833, в порядку виконання виконавчого документа № 2-1633 від 01.02.2012 виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя; власник: ОСОБА_1 , код: НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ; обтяжував: Комунарський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції. Код: 35037364, 69014, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Маліновського,16.

12.07.2022 року адвокатом Штенгеловим О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , був надісланий адвокатський запит на адресу Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) про надання відомостей про стан виконавчого провадження № 31897438, в рамках якого винесено постанову про арешт майна ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження, наявність чи відсутність у відділі виконавчої служби на виконанні виконавчого листа № 2-1633, виданого 01.02.2012 Комунарським районним судом м. Запоріжжя; наявність чи відсутність інших виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 , в рамках яких накладались обтяження на її майно; а також надати витяг «ВП-спецрозділ» про хід виконавчого провадження № 31897438.

Згідно відповіді Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), перевіркою даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень було встановлено, що на виконанні у відділі дійсно перебував виконавчий лист № 201633 від 01.02.2012 року, виданий Комунарським районним судом м. Запоріжжя. 30.03.2012 року державним виконавцем були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження та звернення стягнення на майно боржника. 26.12.2012 року державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу АБ «Український комунальний банк» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна). На теперішній час виконавче провадження № 31897438, строки зберігання якого закінчились, знищено. Повторно вищевказаний виконавчий лист, станом на 14.07.2022, до відділу не надходив. Інших виконавчих проваджень та виконавчих документів відносно ОСОБА_1 станом на 14.07.2022 року у відділі не перебуває.

Згідно інформації Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2022 року, наданої на запит Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), на розгляді суду перебувала цивільна справа № 2-1092/01 за позовом ЖБК «Комунаровець 10» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості з техобслуговування та комунальних платежів. 20.01.2010 року суддею Ярошенко А.Г. була винесена ухвала про скасування заходів забезпечення позову у вказаній цивільній справі, яка набрала законної сили 26.01.2010 року. Також повідомлено, що на той час діяв Закон України про виконавче провадження від 21.04.1999 року № 606-XIV відповідно до ст. 21 зазначеного Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

Позивач просить зняти арешт з майна ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , який накладено постановою державного виконавця Лавровою К.А. від 30.03.2012 року у виконавчому провадженні № 31897438 при виконанні виконавчого листа № 2-1633, виданого Комунарським районним судом міста Запоріжжя 01.02.2012 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що наявність арешту позбавляє її можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого зазначив, зокрема, що він є неналежним відповідачем по справі.

Відповідно до ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Першим реченням пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2015 року № 5 роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідноч. 4 ст. 59 Закону передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

При цьому суд враховує, що згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України», яке набрало статусу остаточного 02 червня 2014 року, в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

Відповідно до статті 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено випадки, на підставі яких виконавчий документ повертається стягувачу. Повернення виконавчого документа стягувачу не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання (ч. 5 ст. 47 вказаного Закону у попередній редакції).

Частиною 1 статті 40 вказаного вище закону вказано, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що в разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження. У разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження не є закінченим.

Із аналізу вказаних норм можна зробити висновок, що відсутність діючих виконавчих проваджень щодо боржника, не свідчить про безпідставність накладеного арешту на його майно.

Позивачем не надано суду будь-яких доказів, що виконавче провадження закінчене з тих підстав, які тягнуть за собою зняття арешту з майна боржника. Ввиконавчий лист повернуто стягувачеві на п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, що діяв на той час), а не закінчення.

У своєму рішенні від 17 січня 2018 року по справі № 910/8019/15-г Верховний Суд вказав що у разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження не є закінченим. При цьому, державному виконавцю не надано право на зняття арешту з майна боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Аналогічної думки дотримується і Верховний Суд у постанові від 05 грудня 2018 року у справі 425/1341/17, постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 522/15772/16-ц. В даних постановах судом вказано, що державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника тільки в разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі).

Як вбачається із матеріалів справи, виконавчий документ був повернутий стягувачу, а тому існує невиконане рішення суду про заборгованість позивача перед АБ «Український комунальний банк», що набрало законної сили.

Разом з тим, відповідно до ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV, який діяв на той час, виконавчі листи та інші судові документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років. У зв`язку з цим було пропущено строк пред`явлення виконавчого документу до виконання, а отже відсутні підстави для зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Окрім того, суд звертає увагу, що згідно п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року № 5 позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

У статті15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

При зверненні з позовом ОСОБА_1 вказала відповідачем Комунарський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), клопотань про заміну відповідача чи залучення співвідповідачів позивач не заявляла.

Враховуючи вищевикладене, в прозові слід відмовити з тих підстав, що його пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки арешт накладено в інтересах АБ «Український комунальний банк», і саме ця особа є належним відповідачем по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про зняття арешту з майна - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Комунарський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), , 69104, м. Запоріжжя, вул. Європейська, 16.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у разі оголошення вступної та резолютивної части рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.А. Галущенко