ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7870/22 Справа № 204/8639/21 Суддя у 1-й інстанції - Приваліхіна А.І. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2022 року у справі за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення (суддя першої інстанції Приваліхіна Анастасія Ігорівна) , -

В С Т А Н О В И В:

08 листопада 2021 року позивач - Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідно до державної програми забезпечення населення України послугами водопостачання та водовідведення, КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради надає послуги водопостачання та водовідведення споживачам. Між КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та відповідачем ОСОБА_1 встановлені фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно рішення Дніпровської міської ради № 526 від 20 квітня 1995 року «Про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради», абоненту відкрито особовий рахунок. Споживач зобов`язаний оплатити послуги, якщо він фактично користується ними. Відсутність договору сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати комунальних послуг. При цьому, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до довідки про склад сім`ї за місцем реєстрації відповідального квартиронаймача ОСОБА_1 зареєстровані інші члени її сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тому вони є солідарними боржниками, оскільки на рівні з відповідальним квартиронаймачем на рівних правах користуються усіма правами і обов`язками, що випливають із договору найму.

Порушення відповідачами договірних зобов`язань ставить позивача в скрутне фінансове становище, ускладнює виконання основного завдання забезпечення надійної та стійкої експлуатації водопровідно-каналізаційного господарства з метою безперебійного та якісного постачання питної води всім споживачам, які входять у сферу обслуговування. Відповідно до розрахунку сума заборгованості відповідачів за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , де відповідальним квартиронаймачем є ОСОБА_1 , якій відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , станом на 30 квітня 2021 року складає 16321 гривня 17 копійок, з яких 13068,02 грн. - сума основного боргу, 2874,73 грн. інфляційне збільшення суми боргу, 378,42 грн. 3 % річних, яку позивач просив стягнути з відповідачів разом із судовим збором у розмірі 2270,00 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2022 року позовні вимоги комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення залишені без задоволення.

Із указаним рішенням суду не погодилось Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та подало апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що вважає рішення суду першої інстанції таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню.

Так, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідачі зобов`язані оплатити спожиті послуги, а позивач має право вимагати від них виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Крім того, судом дано неправильну правову оцінку розрахунку заборгованості, довідці на особовий рахунок за період з січня 1999 року по 2018 рік за адресою: АДРЕСА_2 , та неправильно застосовано строк позовної давності.

Позивач - Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради просить Дніпроський апеляційний суд скасувати рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2022 року по справі № 204/8639/21, прийняти нове рішення, яким Комунальному підприємству «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради частково задовольнити позовні вимоги в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 суми заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення; стягнути солідарно на користь позивача витрати по оплаті судового збору в суді першої інстанції у розмірі 2270,00 грн. а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3405,00 грн., понесених за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2022 року цивільна справа витребувана з суду першої інстанції.

25 жовтня 2022 року матеріали цивільної справи надійшли до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано сторонам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження позивачем та відповідачем ОСОБА_1 отримана електронною поштою 02 листопада 2022 року (а.с.129-131).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року справу призначено до розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи (а.с. 132).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як передбачено ч. 3 вказаної вище статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З позовної заяви вбачається, що ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 16321,17 грн., тому апеляційну скаргу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції встановлено, що предметом господарської діяльності позивача КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради є, зокрема, надання послуг водопостачання та водовідведення, про що зазначено у п. 2.2.1 Статуту Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (нова редакція), затвердженого рішенням міської ради від 20 березня 2019 року № 68/43.

Відповідно до довідки про та склад сім`ї або зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку від 24 травня 2021 року, у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_1 (з 24 березня 1998 року), ОСОБА_2 (з 30 червня 1998 року) та ОСОБА_3 (з 14 вересня 2006 року), а відтак відповідачки є споживачами послуг КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради за вказаною адресою.

01 серпня 2021 року позивачем на адресу ОСОБА_1 надіслано досудове повідомлення про необхідність сплати заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2003 року по справі № 2-1028-2003 солідарно стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь державного комунального підприємства з управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Дніпропетровська заборгованість за водопостачання та водовідведення, яка утворилася станом на 01 листопада 2002 року у сумі 867 грн. 72 коп. (а. с. 77).

Відповідно до рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 липня 2005 року по справі № 2-2918-2005 позов МКП «Дніпроводоканал» до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь МКП «Дніпроводоканал» заборгованість за водопостачання та водовідведення, яка утворилася станом на 01 червня 2005 року у сумі 870 грн. 73 коп. (а. с. 78).

20 березня 2009 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська видано судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь МКВП «Дніпроводоканал» суму заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення у сумі 4905 грн. 75 коп. (а. с. 79).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2009 року судовий наказ Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2009 року скасовано (а. с. 80).

Із довідки по особовому рахунку № НОМЕР_1 (а. с. 6-7), вбачається, що позивачем, в період часу з січня 1999 року по червень 2018 року включно, здійснювалися нарахування за водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 , користувачу послуг ОСОБА_4 та станом на червень 2018 року за ним утворилася заборгованість у розмірі 13068,05 грн. Однак з вказаної виписки не вбачається, яким чином вона стосується відповідачок ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при цьому остання за вказаною адресою зареєстрована лише з 14 вересня 2006 року, а не з 1999 року. Крім того, ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) станом на дату виникнення вказаної заборгованості - 1999 рік, були малолітніми дітьми 7 та 9 років, а відтак у них не може бути солідарного обов`язку щодо погашення заборгованості за вказаний період часу.

Натомість, позивачем не надано суду жодних доказів того, що відповідачі взяли на себе тягар зі сплати заборгованості по водопостачанню/водовідведенню попереднього власника, зокрема за період часу з січня 1999 року по червень 2018 року включно, що було б передбачено договором відчуження нерухомого майна.

Частиною 1 статті 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник.

Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеному у постанові

від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19.

Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено низку судових рішень, якими стягнуто, зокрема, з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за водопостачання та водовідведення, яка утворилася станом на 01 червня 2005 року.

Відповідачка ОСОБА_1 неодноразово зверталася до позивача із листами про здійснення перерахунку заборгованості відповідно до ухвалених судових рішень, які по суті позивачем були залишені без уваги, оскільки перерахунок зроблений так і не був.

При цьому, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачок суми заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення, яка склалася станом на 30 квітня 2021 року, однак із наданого позивачем розрахунку заборгованості (а. с. 6-7) вбачається, що вказана заборгованість утворилася станом на червень 2018 року, однак зазначена як сальдо за липень 2018 року та вважається позивачем заборгованістю, яка склалася станом на 30 квітня 2021 року, про що зазначено у розрахунку заборгованості від 04 червня 2021 року (а. с. 8 - 9).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що низкою судових рішень вже стягнуто частину зазначеної заборгованості, що свідчить про намагання позивачем покласти на відповідачів надмірних тягар по подвійному стягненню спірної заборгованості. Наданий позивачем до суду розрахунок заборгованості є необґрунтованим та безпідставним, через що суд не приймає його до уваги та не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині через їх недоведеність належними, допустимими та достатніми доказами.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається із частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доводи апеляційної скарги Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про те, що рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська було винесено судом першої інстанції без участі позивача, жодних доказів ухвалою суд не витребував, є безпідставними, виходячи з наступного.

В матеріалах справи є заява представника Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити (а.с. 102).

Як вбачається із частини 1 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 5 статті 81 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частини 7 вказаної вище статті, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Тобто, суд першої інстанції розглядав ті докази, на які позивач послався в позовній заяві.

Доводи апеляційної скарги Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про те, що виходячи із тексту рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2022 року за заявою відповідачів про справі просили про застосування строків позовної давності, а у резолютивній частині рішення ухвалено відмовити у задоволенні позову повністю, замість часткового задоволення позовних вимог КП «Дніпроводоканал», є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 261 ЦПК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалися або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 про вираховування строків позовної давності по вимогам, які висуває КП «Дніпроводоканал» (а.с. 104).

Як вбачається із частини 4 статті 267 ЦПК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відмова у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, є самостійною підставою, яка застосовується лише до обґрунтованого позову; якщо позов є необґрунтованим, суд має відмовити у його задоволенні лише з цієї підстави.

Якщо позивач узагалі не довів обґрунтованість позовних вимог, суд відмовляє у позові саме з цих підстав, а не у зв`язку з прогаянням позовної давності.

Оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача, то саме з цих підстав і відмовив у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради.

Посилання в апеляційній скарзі Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради на те, що відповідачі здійснювали та здійснюють оплату за послуги водопостачання та водовідведення, цим самим підтверджуючи те, що вони користуються послугами та знають про наявність заборгованості, є безпідставним, оскільки із заяви ОСОБА_1 (а.с. 81 82) вбачається, що у вказаній квартирі також мешкає ОСОБА_4 (інвалід дитинства), котрий є квартиронаймачем. Крім того, у вказаній квартирі встановлено лічильник, який відповідно до Акту допуску в експлуатацію квартирного лічильника холодної води допускається в експлуатацію з 23.05.2013 року, але представники позивача відмовляються нараховувати оплату по лічильнику, хоча вони його опломбували (а.с. 99).

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обгрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11 липня 2022 року і задоволення апеляційної скарги Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради немає.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:

Повний текст постанови складений 12 грудня 2022 року

Суддя: О.Д.Канурна