ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 грудня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/7690/21

Головуючий у першій інстанції - Рахманкулова І. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/246/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Рахманкулової І.П. від 06 жовтня 2021 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру і способу стягнення аліментів, стягнення заборгованості по аліментам,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру і способу стягнення аліментів, стягнення заборгованості по аліментам, в якому просила: змінити спосіб (розмір) стягнення аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.09.2020 року, на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми 900 грн. щомісячно на 1/4 частку від всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по виплаті аліментів у сумі 2 005 грн. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказувала, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 витрати на утримання дитини значно зросли. Позивач зазначала, що в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, розмір аліментів, які стягуються з відповідача, є недостатнім для матеріального утримання дочки, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Позивач стверджувала, що відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки офіційно працює у ТОВ "Автотранс" та має стабільну заробітну плату, і тому наявні підстави для зміни розміру аліментів та способу їх стягнення.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 06.10.2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру і способу стягнення аліментів, стягнення заборгованості по аліментам - задоволено частково. Судом змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.09.2020 року, у частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн. щомісяця, та встановлено спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом їх визначення у вигляді 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Судом стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 908 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції від 06.10.2021 року в частині задоволених позовних вимог, та ухвалити у даній частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вказують, що рішення суду першої інстанції від 06.10.2021 року у оскаржуваній частині є незаконним, необґрунтованим, ухваленим із неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права; висновки суду не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, стягнення аліментів у визначеному судом розмірі унеможливлює виконання судового рішення і порушує права апелянта. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При цьому, саме позивач повинен довести наявність цих обставин, чого ОСОБА_1 зроблено не було. Апелянт стверджує, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів. Доводи апеляційної скарги вказують, що рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 02.11.2016 року змінено розмір аліментів, стягнутих з нього рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.07.2011 року на користь ОСОБА_4 на утримання дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня набрання даним рішенням суду законної сили, і до досягнення дітьми повноліття. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції рішенням від 06.10.2021 року стягнув з нього аліменти у розмірі 1/4 частини доходів, як у випадку наявності у платника аліментів на утриманні лише однієї дитини. Апелянт вказує, що загальний розмір присуджених з нього аліментів становить 7/12 частин його доходу, що перевищує максимальний розмір утримань із заробітної плати. Апелянт зазначає, що через карантинні обмеження, утримання за кредитними зобов`язаннями та аліментами, він перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки розмір його заробітної плати становить 6 000 грн. Доводи апеляційної скарги вказують, що якщо розмір утримань аліментів на кожну дитину буде дорівнювати 1/4 частині його доходу, то загальний розмір утримань із заробітної плати апелянта має становити 3/4 її частини, що є неприпустимим.

В частині відмови у задоволенні вимог заявленого ОСОБА_1 позову про стягнення заборгованості по аліментам рішення суду першої інстанції від 06.10.2021 року апелянтом не оскаржується.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити без змін обгрунтоване рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 06.10.2021 року, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, у зв`язку із її безпідставністю.

Відповідно до ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За даних обставин, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції від 06.10.2021 року у оскаржуваній ОСОБА_2 частині, тобто, в частині задоволення судом першої інстанції позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру і способу стягнення аліментів.

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 06.10.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру і способу стягнення аліментів, стягнення заборгованості по аліментам, без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони даного спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що сторони по справі є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 05.01.2016 року (а.с.11).

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 22.09.2020 року у справі №750/6766/20, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. щомісяця, починаючи з 10.08.2020 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-9).

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 02.11.2016 року у справі №750/1974/16-ц, частково задоволено позов ОСОБА_2 , та змінено розмір аліментів, стягнутих рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 15.07.2011 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Як вбачається із довідки про доходи №25 від 20.09.2021 року, виданої ОСОБА_2 ТОВ "Автотранс", ОСОБА_2 працює водієм у ТОВ "Автотранс". За період з 01.03.2021 року по 31.08.2021 року загальна сума його доходу, за винятком аліментів, становить 14 942 грн. 52 коп., сплачено аліменти в сумі 5 700 грн. (а.с.30).

Як вбачається із рішення суду першої інстанції від 06.10.2021 року у оскаржуваній частині, задовольняючи вимоги позову ОСОБА_1 про зміну розміру і способу стягнення аліментів, суд першої інстанції, із врахуванням фактичних обставин справи, норм права, які регулюють спірні правовідносини, правової позиції Верховного Суду України, викладеній у рішенні від 05.02.2014 року у справі №143цс13, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позову ОСОБА_1 в частині зміни розміру і способу стягнення аліментів. При цьому, суд першої інстанції, врахувавши, що батьки несуть рівні обов`язки щодо утримання дитини, матеріальне положення сторін спору, обставини справи, а також те, що розмір стягнутих аліментів у твердій грошовій сумі 900 грн. є меншим встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вважав за можливе змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, стягнувши їх у частці від заробітку відповідача, а саме, у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок суду першої інстанції про задоволення вимог заявленого ОСОБА_1 до ОСОБА_2 позову щодо зміни розміру і способу стягнення аліментів, не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 06.10.2021 року у оскаржуваній частині, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до п.1, п.2 статті 3 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини визначено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.2 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч.1 статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1, ч.3 статті 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч.1, ч.2 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У п.54 рішення Європейського Суду з прав людини від 07.12.2006 року №31111/04 у справі "Хант проти України" суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Олссон проти Швеції" (№2) від 27.11.1992 року, Серія А, № 250, статті 35-36, п.90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до приписів статті 192 Сімейного кодексу України, яка регламентує зміну розміру аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей: 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування, і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України).

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

За положеннями статті 192 Сімейного кодексу України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 Сімейного кодексу України, але і низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі") (постанова Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13).

Як вбачається із матеріалів справи, звертаючись у липні 2021 року до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру і способу стягнення аліментів, ОСОБА_1 просила змінити спосіб (розмір) стягнення аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.09.2020 року, на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми 900 грн. щомісячно на 1/4 частку від всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказувала, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 витрати на утримання дитини значно зросли. Позивач зазначала, що в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, розмір аліментів, які стягуються з відповідача, є недостатнім для матеріального утримання дочки, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Позивач стверджувала, що відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки офіційно працює у ТОВ "Автотранс" та має стабільну заробітну плату, і тому наявні підстави для зміни розміру аліментів та способу їх стягнення.

Фактично, позивач ставила питання не про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дочки, а про приведення їх розміру до мінімального розміру, гарантованого державою, та зміну способу їх стягнення, а саме, із твердої грошової суми на частку від доходу платника аліментів (безумовне право на зміну способу стягнення аліментів передбачено статтею 181 Сімейного кодексу України).

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При цьому, саме позивач повинен довести наявність цих обставин, чого ОСОБА_1 зроблено не було. Апелянт стверджує, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 06.10.2021 року у оскаржуваній частині, виходячи із наступного.

Як вбачається із довідки про доходи №25 від 20.09.2021 року, виданої ОСОБА_2 ТОВ "Автотранс", ОСОБА_2 працює водієм у ТОВ "Автотранс". За період з 01.03.2021 року по 31.08.2021 року загальна сума його доходу, за винятком аліментів, становить 14 942 грн. 52 коп., сплачено аліменти в сумі 5 700 грн. (а.с.30).

При цьому, із відповідача на утримання дочки ОСОБА_3 стягуються аліменти у розмірі 900 грн. щомісяця, а решта суми - на виконання рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 02.11.2016 року у справі №750/1974/16-ц, яким змінено розмір аліментів, стягнутих рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 15.07.2011 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України).

Доводи апеляційної скарги не спростовують вірного по суті висновку суду першої інстанції відносно того, що вимоги заявленого ОСОБА_1 до ОСОБА_2 позову про зміну розміру і способу стягнення аліментів, підлягають задоволенню. При цьому, суд першої інстанції, врахувавши, що батьки несуть рівні обов`язки щодо утримання дитини, матеріальне положення сторін спору, обставини справи, а також те, що розмір стягнутих аліментів у твердій грошовій сумі 900 грн. є меншим встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обґрунтовано вважав за можливе змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, стягнувши їх у частці від заробітку відповідача, а саме, у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Доводи апеляційної скарги вказують, що рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 02.11.2016 року змінено розмір аліментів, стягнутих з нього рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.07.2011 року на користь ОСОБА_4 на утримання дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня набрання даним рішенням суду законної сили, і до досягнення дітьми повноліття. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції рішенням від 06.10.2021 року стягнув з нього аліменти у розмірі 1/4 частини доходів, як у випадку наявності у платника аліментів на утриманні лише однієї дитини. Апелянт вказує, що загальний розмір присуджених з нього аліментів становить 7/12 частин його доходу, що перевищує максимальний розмір утримань із заробітної плати.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 06.10.2021 року у оскаржуваній частині, виходячи із наступного.

При вирішенні питання про зміну розміру аліментів, необхідно з`ясовувати, чи змінилось матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у відповідному розмірі.

Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування, і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 02.11.2016 року у справі №750/1974/16-ц, частково задоволено позов ОСОБА_2 , та змінено розмір аліментів, стягнутих рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 15.07.2011 року із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

Твердження апелянта ОСОБА_2 відносно того, що загальний розмір присуджених з нього аліментів становить 7/12 частин (1/3 + 1/4) його доходу, спростовується матеріалами справи. З ОСОБА_2 стягується 1 000 грн. аліментів за рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 02.11.2016 року на утримання дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також 900 грн. аліментів - за рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 22.09.2020 року на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

При цьому, станом на час подання даного позову ОСОБА_1 до суду першої інстанції - липень 2021 року, та, відповідно, станом на час розгляду даної справи в суді першої інстанції, дочка відповідача - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягла повноліття, і за даних обставин, зобов`язання відповідача щодо сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , припинені.

Таким чином, на утриманні відповідача знаходиться двоє неповнолітніх дітей, а не троє, як було раніше, що свідчить про покращення його матеріального стану та про наявність можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апелянт зазначає, що через карантинні обмеження, утримання за кредитними зобов`язаннями та аліментами, він перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки розмір його заробітної плати становить 6 000 грн.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 06.10.2021 року у оскаржуваній частині, виходячи із наступного. В ході розгляду даної справи судом встановлено, що фактично позивач ставить питання не про збільшення розміру аліментів, а про приведення їх розміру до мінімального розміру, гарантованого державою, та зміну способу їх стягнення, а саме, із твердої грошової суми на частку від доходу платника аліментів (право на зміну способу стягнення аліментів передбачено статтею 181 Сімейного кодексу України). При цьому, наявність у відповідача інших фінансових зобов`язань не може бути підставою для відмови позивачу у зміні способу стягнення аліментів та приведення їх розміру до мінімального розміру, гарантованого державою.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування рішення суду першої інстанції від 06.10.2021 року у оскаржуваній частині, ухваленого на підставі документально підтверджених фактичних обставин справи та норм права, які регламентують спірні правовідносини.

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 06.10.2021 року, у оскаржуваній частині, необхідно залишити без змін.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 06.10.2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам, апеляційним судом не переглядається в силу приписів ч.1 статті 367 ЦПК України.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 06 жовтня 2021 року, у оскаржуваній частині, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 09.12.2022 року.

Головуючий: Судді: