Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №404/7831/20

18 листопада 2022 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.,

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

представника позивача: ОСОБА_1

відповідачки: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду в режимі відеконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницький Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про звільнення від сплати заборгованості за аліменти,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фортечний відділ ДВС у м. Кропивницький Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про звільнення від сплати заборгованості за аліменти.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.11. 2005 року до його розірвання за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.07.2013р. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Кіровського районного суд м. Кіровоград 02 липня 2013 року присуджено стягувати з ньогона користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.06.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Станом на 01.05.2020 року в нього утворилася заборгованості по аліментах, що становить 114163,39 грн.

Так, починаючи з червня 2013 року і до 1 вересня 2018 року він не сплачував аліменти на виконання рішення суду та виконавчого листа, оскільки в той період донька проживала разом з ним та бабусею. В той час, коли донька проживала у нього, відповідач досить тривалий час, починаючи з 2015 року знаходилась на заробітках за кордоном, а тому ніяк не могла доглядати дитину. Дитиною весь цей час опікувався саме він та бабуся зі сторони батька, в якої вона і проживала в період до 1 вересня 2018 року.

Починаючи з січня 2019 року він почав сплачувати аліменти на виконання рішення суду, від утримання доньки не відмовлявся, постійно допомагав матеріально окрім сплати аліментів на виконання рішення суду, крім того, протягом 5 років донька проживала разом з ним, яку він і утримував. Даний факт, відповідач визнавала однак не звернулась до державного виконавця із заявою про звільнення його від заборгованості по аліментам за вказаний період з червня 2013 року по вересень 2018 року.

Також зазначає що у нього значно погіршився матеріальний стан на сьогоднішній день.Так, він вдруге одружився і від шлюбу має доньку- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 2 грудня 2020 року шлюб між ним та ОСОБА_10 було розірвано та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання доньки оваленко ОСОБА_11 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Починаючи з другої половини 2018 року він не має постійного заробітку, оскільки раніше його робота була завжди пов`язаною з керуванням транспортним засобом. Через заборгованість по аліментам, яка виникла не з його вини, державним виконавцем 9 жовтня 2018 року було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом. Так, Кіровським районний судом Кіровограда винесено постанову про накладення на нього стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 3 місяці від 27 квітня 2020 року у справі № 404/2318/20 та постанову про накладення на нього стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 3 місяці від 14 травня 202 року у справі № 404/2115/20.

Як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 30.11.2020 року, він за період І-ІП кварталу 2020 року отримав заробітну плату в розмірі 1 576 грн. 78 коп. та дохід від підприємницької діяльності його склав 169 грн. 94 коп. Окрім того зазначає, що за період 1-III квартал 2019 року його дохід від підприємницької діяльності склав 489 грн. 44 коп., що підтверджується довідкою № 9042 від 27.04.2020 року., неофіційно він також не працює.

Тому вважає, наявні всі підстави для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам в сумі 62 193 грн. 33 коп. за період з червня 2013 року по вересень 2018 року у зв`язку з тим, що весь вказаний період донька проживала з ним, знаходилась повністю на його утриманні, він забезпечував доньку житлом, їжею, одягом та всі необхідним для забезпечення належного рівня життя. Починаючи з вересня 2018 року він також має бути звільнений від сплати заборгованості у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, оскільки саме через наявність обмеження у праві керування транспортними засобами не дає можливості йому забезпечувати матеріально своїх дітей, і через наявності заборгованості не зможе працевлаштуватись. Окрім того, на сьогоднішній день наявність заборгованості в сумі 81 980 грн. 83 коп. та штрафу в сумі 32 182 грн. 56 коп. не дає змоги позивачу зняти обмеження у праві керуванні транспортними засобами, що в свою чергу призводить до його безробіття,тому не може забезпечувати матеріальною доньку ОСОБА_7 , а також дитину від іншого шлюбу - ОСОБА_9 . Інших доходів він не має.

Окрім того, на підставі п. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», винесено постанову від 09.10.2018 року про накладення на ОСОБА_4 штрафу у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три роки у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів в розмірі 32 182 грн. 56 коп.

Оскільки постанова про накладення штрафу винесена у зв`язку з наявністю заборгованості саме за період 2013-2018 рік, тобто тоді коли дитина проживала з батьком, вважаю що вказана постанова винесена безпідставно, а тому Позивач має бути звільнений від сплати штрафу в сумі 32 182 грн. 56 коп.

Крім того його дохід за І-IVквартали 2019 року, тобто за попередній календарний рік, підтверджений довідкою № 3645 від 30.11.2020 року, відповідно до якої дохід ОСОБА_4 складає 489 грн. 44 коп., з чого вбачається що розмір судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. значно перевищує 24 грн. 45 коп. - 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. За І-ІП квартали 2020 року розмір доходу Позивача склав 1 746 грн. 72 коп., а отже розмір судового збору в сумі 1 141 грн. 63 коп. також значно перевищує 87 грн. 36 коп. - 5 відсотків розміру річного доходу позивача.

Отже, вважаю що є всі підстави, передбачені ЗУ «Про судовий збір», необхідні для звільнення ОСОБА_4 від сплати судового збору повністю.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив .

Стислий виклад позицій сторін:

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Просила суд постановити рішення яким звільнити ОСОБА_4 від сплати заборгованості за аліментами, що стягуються за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 2 липня 2013 року, на утримання доньки ОСОБА_7 , яка станом на 01.05.2020 становить 81 980 грн. 83 коп., а також з вільнити ОСОБА_4 від сплати штрафу в розмірі 50 % від заборгованості по аліментам в сумі 32 182 грн. 56 коп. та звільнити ОСОБА_4 від сплати судового збору повністю.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечили обставини на які посилається позивач. Зазначили, що після розірвання шлюбу неповнолітня дитина проживає з відповідачкою і повністю знаходиться на її утриманні, позивач ухиляється від сплати аліментів, змінює місце роботи, внаслідок чого виникла заборгованість, саме за ухилення від сплати аліментів його позбавили водійських прав. Відповідач стверджує, що після розірвання шлюбу у 2013р. вона з дочкою проживали на орендованих квартирах. У зв`язку із тяжким матеріальним становищем, в тому числі і тим що відповідач не сплачував аліменти вона стала виїзджати на заробітки в республіку Польща. На період її перебування за межами держави дочка спочатку проживала у хресної, так як її батько та бабуся відмовились її забрати, в зв`язку з чим дівчинка змінила школу, а на наступний раз 2016-2017р.р. дочка проживала з бабусею, матір`ю відповідача. Однак вона повністю їх забезпечувала переказуючи кошти та купляючи речі. Батько дитини не проживав з ними так як в цей час проживав окремо з новою сім`єю та не давав кошти на утримання дитини.

Стверджують, що позивач ухиляється від сплати аліментів на утримання дочки. Просили у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фортечний відділ ДВС у м. Кропивницький Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про слухання справи у їх відсутності.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 13.04.2021 року справу передано на розгляд до Надвірнянського районного судуІвано-Франківської області.

Ухвалою судді Надвірнянський районного суду Івано-Франківської області від 13.05.2021року по даній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Надвірнянський районного суду Івано-Франківської області від 19 травня 2021 року ухвалено проводити розгляд справи в режимі відеоконференції.

Ухвалою Надвірнянський районного суду Івано-Франківської області від 03.06.2021року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Ухвалою Надвірнянський районного суду Івано-Франківської області від 30.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_4 проживав з 2005р. у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_5 , який розірвано згідно рішення Кіровського районного суду м. Кіровоград 05 липня 2013 року розірвано. (а.с.7,9).

У шлюбі народилась дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8).

Рішенням Кіровського районного суд м.Кіровограда від 02 липня 2013року з ОСОБА_4 присуджено стягувати на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.06.2013 року і до досягнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

На виконання рішення Кіровського районного суд м.Кіровограда 02.07.2013 року було видано виконавчий лист та направлено до виконання (а.с.10,16).

Судом встановлено, що відповідно до розрахунку заборгованостіі зі сплати аліментів від 26.05.2020 згідно виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_4 на користь та ОСОБА_10 аліментів зробленого державним виконавцем Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Фортечного відділу державної виконавчої служби в м.Кропивницькому загальна сума заборгованості позивача станом на 01.05.2020 року становить 81980,83 грн. За період з червня 2013року по січень 2019року позивач не сплачував аліменти повністю. (а.с.23-24).

Відповідно до свідоцтва про народження у позивача народилася дочка ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.13).

02 грудня 2020 року рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда шлюб укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 розірвано та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання доньки ОСОБА_9 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 . (а.с.14-15).

09.10.2018 державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби в місті Кропивницькому винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_4 у праві керування транспортним засобом в зв`язку з заборгованістю по сплаті аліментів (а.с.16) .

27 квітня 2020 року Кіровський районний суд м.Кіровоград у справі № 404/2318/20 винесено постанову про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом строком на З місяці (а.с.17-18).

14 травня 2020 року Кіровський районний суд м.Кіровоград у справі № 404/2115/20 а винесено постанову про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності правопорушення передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом строком на 3 місяці (а.с.19-21).

З копії трудової книжки позивача ОСОБА_4 вбачається, що він працював у 2020році, однак звільнявся з попередніх місць праці за угодою сторін та за власним бажанням. (а.с. 21).

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 30.11.2020 року, ОСОБА_4 за період І-ІІІ кварталу 2020 року отримав заробітну плату в розмірі 1576 грн. 78 коп. та дохід від підприємницької діяльності склав 169 грн. 94 коп.(а.с.22).

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 9042 від 27.04.2020 року вбачається, що ОСОБА_4 за період з 1 кварталу 2019 року по 4 кварталу 2019 року отримав дохід від підприємницької діяльності - 489 грн. 44 коп. ( а.с. 22).

З довідки про склад сім`ї від 29.12.2020 р. вбачається, що позивач ОСОБА_4 проживає в АДРЕСА_1 . (а.с.25).

З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що відповідач ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_12 , в зв`язку з чим змінила прізвище на « ОСОБА_13 » (а.с. 109).

Відповідно до інформації головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо перетинаная державного кордону України ОСОБА_5 перетина кордон на виїзд червень 2017 р по грудень 2017р., квітень 2018р по серпень 2018р. ( а.с. 102 )

Згідно характеристики на ОСОБА_7 колишньої учениці Комунального закладу « Навчально-виховне об`єднання» Загальноосвітній навчальний заклад №20 дитячого юнацького центру «Сузір`я» Кіровоградської міської ради, Кіровоградської області вбачається, що дівчинка навчалась у даному закладу з 01.09.2013р по 30.07.17р. вихованням дитини займалась мати ОСОБА_5 , вони проживали удвох з донькою на орендованих квартирах, мати систематично відвідувала школу та відвідувала батьківські збори, батько дитини батьківські збори не відвідував, навчанням не цікавився. ( а.с 116)

Відповідно довідки Комунального закладу «Навчально- увиховне об`єднання» Загальноосвітній навчальний заклад №20 дитячого юнацького центру «Сузір`я» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області ОСОБА_7 з 28.12.2018р. вибула у Надвірнянську загальноосвітню школу №4 в м. Надвірна Івано-Франківської області. ( а.с 119)

Відповідо до дублікатів чеків Приватбанку ОСОБА_6 переводила на картку Приватбанк на ім`я ОСОБА_14 щомісячно кошти з квітня по грудень 2018року. ( а.с. 124-131)

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні дала показання про, що є матір» позивача та свердила, що її внучка ОСОБА_7 проживала з нею в період перебування матері в Республіка Польща. Мати дитини перераховувала кошти на її потреби.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні підтвердив, що ОСОБА_7 проживала з бабусею ОСОБА_14 за її місцем проживання в період перебування матері в Республіка Польща, бабуся дбала про неї та брала участь у виховному процесі .

Свідок ОСОБА_10 в судовом засіданні дала показання, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 2014 р. У них є спільна дитина ОСОБА_9 2016 р.н. Ствердила, що за період їх спільного проживання з позивачем, його дочка ОСОБА_8 з ними не проживвала, тільки приходила в гості та проводила час із сестрою. Також підтвердила, що ОСОБА_8 на час перебування матері за межами держави проживала у бабусі, однак її утримувала мама, забезпечуючи одягом та коштами.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні дала показання, що після розірвання шлюбу відповідач знаходилась у скрутному становищі, при цьому батько дитини не давав кошти на утримання дитини, мати дитини виїзджала на тимчасові заробітки в республіку Польща . На період її перебування дитина знаходилась у хресної, а потім у бабусі по лінії батька. Зазначила, що утримувала дитину мати, переказуючи кошти, а також забезпечувала одягом, батько дитини не допомагав.

Неповнолітня ОСОБА_7 в судовом узасідвнні пояснила, що після розірвання шлюбу батьків, вони з мамою проживали на орендованій ківартирі. Перший раз коли мама поїхала в Польщу то вона залишилась проживати з хресною та для цього змінила школу. Потім коли мама поїхала другий раз то вона переїхала проживати до бабусі ОСОБА_17 .Однак всі потреби в одязі та шікльних приладдях забезпечувала мама, а також переказувала їм кошти для харчування та комунальних, всі витрати бабуся записувала . Батько їй не допомагав .

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права:

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Частиною першою статті 179 СК України визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Частиною 2 ст.197 Сімейного кодексу України визначає, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Підставою, у зв`язку із якою позивач, покликаючись на ст. 197 СК України, просить звільнити його від сплати заборгованості за аліментами є те, що на період перебування відповідача на заробітках в Республіці Польща вона не утримувала дитину , дитина проживалв з ним та його матір`ю, а також покликався на його тяжке матеріальне становище, відсутність роботи.

На підтвердження такої обставини позивач надав ряд письмових доказів, серед яких інформація про виїзд зв межі держави відповідача, довідку про склад сім`їх про реєстраціїю з ним неповнолітньої дочки, довідки із шкілького закладу дівчинки постанови суду про обмеження його у праві водіння , копію трудової книжки та заявлено про допит свідків його матері ОСОБА_14 , ОСОБА_15 в також надано письмові свідченя сусідів ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ( сусідів матері позивача )

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не заперечувала щодо факту її виїзду в Республіку Польща на роботу у зазначені періоди.

Однак, сам по собі факт виїзду відповідача за кордон не є самостійною підставою для висновку про те, що вона не утримувала дитину у період її перебування за кордоном та не може вважатися достатнім доказом перебування дитини на повному утриманні батька.

Судом встановлено, що станом на час розгляду справи в суді неповнолітня ОСОБА_7 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , однак з 28.12.2018р вибула до м. Надвірна Івано-Франківської обл. Таким чином довідка про реєстрацію не може бути належним доказом фактичного проживання дитини, на які покликається сторона позивача.

Суд не бере до уваги копію трудової книжки та відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків позивача ОСОБА_4 за період 2020р. оскільки дані докази не стосується спірного періоду.

З показань свідка ОСОБА_14 встановлено, що на період проживання 2016-2017р внучки в неї, мати дитини утримувала її перераховуючи кошти, що спростовує доводи позивача про повне утримання дитини батьком та бабусею.

Також доводи позивача про спільне проживання дитини з батьком спростовуються показанням свідка ОСОБА_10 , яка підтвердила, що за час їх спільного проживання ОСОБА_8 не проживала з ними.

Окрім того, суд додатково зауважує, що пояснення свідка ОСОБА_15 про те, що він декілька разів бачив дитину у бабусі в попередні роки, не можуть бути достатнім підтвердженням того факту, що вона проживали протягом вказаного позивачем періоду за місцем проживання її бабусі та що вони виключно за кошти батька та бабусі утримували дитину у цей час.

Тимчасове перебування дитини убабусі не спростовує факту утримання її матір`ю.

Письмові свідчення сусідів матері позивача ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 не є належними доказами в розумінні ст.77-80 ЦПК України і судом не беруться до уваги .

Доводи позивача про тяжке матеріальне становище через заборгованість, яка склалась внаслідок позбавлення водійських прав не є підставою для звільнення, так як така склалася внаслідок ухилення від сплати аліментів та не виконання батьківських обов`язків.

Відсутність доходів не являється тією підставою, яка б дала суду право звільнити від заборгованості по аліментах.

Факт відсутності у батька можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при звільненні від заборгованості по аліментах Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Враховуючи обставини справи, суд виходить з того, що позивач не надав належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б доводили існування обставин, що мають істотне значення та є підставою для звільнення його від сплати заборгованості по аліментах та сплати штрафу в розмірі 50 % від заборгованості по аліментам в сумі 32 182 грн. 56 коп.. Позивач не довів перед судом, що відповідач, перебуваючи за кордоном на сезонних роботах, не виконувала своїх батьківських обов`язків по утриманню неповнолітньої дитини.

З огляду на вищенаведене, обставини, на які посилається позивач не є підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами на утримання його неповнолітньої дочки, та від сплати штрафу в розмірі 50 % від заборгованості по аліментам в сумі 32 182 грн. 56 коп. у зв`язку із чим суд дійшов висноку про відмову в задоволенні вимог позову у повному обсязі.

Щодо клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Згідно із ч. 1 та 3ст. 136 ЦПК Українисуд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідност. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового зборуабо звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд має встановити майновий стан сторони.

Наведені позивачем доводи та надані на їх підтвердження докази не можна визнати такими, що майновий стан позивача свідчить про відсутність коштів для сплати судового збору в повному розмірі, тому не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення йоговід сплати судового збору або зменшення до мінімального розміру.

Матеріали справи не містять даних про те, що позивач є непрацездатною особою чи має незадовільний стан здоров`я.

Безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

За таких обставин, в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору необхідно відмовити

Щодо розподілу судових витрат суд:

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем при подачі позову не було сплачено сплачено судовий збір, при цьому заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, в задоволенні якого судом відмовлено.

Позивачу ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні позову, а тому з позивача ОСОБА_4 необхідно стягнути на користь держави 992 грн. 40 коп. судового збору, за подання позовної заяви про звільнення від сплати заборгованості по аліментах.

Щодо витрат на правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 15 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 8ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_5 понесла судові витрати в розмірі 7000 грн. 00 коп. на оплату професійної правничої допомоги за розгляд справи у суді, яка була їй надана адвокатом Гандзюк І.Р, що підтверджується договором про надання професійної правничої допомоги від 12.05.2021 (а.с. 192-193), квитанцією № 0017761 від 12.05.2021року.(а.с. 194).

З врахуванням викладеного з позивача на користь відповідача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені витрати на правову допомогу в сумі 7000,00 грн.

Висновки суду:

На підставі вище викладеного, а також у зв`язку із тим, що позивач працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, відсутність будь-яких належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання доньки, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог не є істотними та достатніми для звільнення від сплати заборгованості за аліментами на утримання його неповнолітньої дочки та від сплати штрафу в розмірі 50 % від заборгованості по аліментам в сумі 32 182 грн. 56 коп. Отже суд дішов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з позивача, а саме: 992,40 грн. судового збору на користь держави, та 7000,00 грн. сплачених витрат на правову допомогу на користь відповідача.

На підставі ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини,ст. 15 ЦК України, ст.ст. 141, 150, 179, 180, 197 СК України, керуючись ст.ст. 4, 19, 133, 137, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 3, 4 ЗУ «Про судовий збір» суд

УХВАЛИВ:

В задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницький Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про звільнення від сплати заборгованості за аліменти відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь держави 992 грн. 40 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_5 7000 грн. 00 коп. сплачених витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення

виготовлено 02.12.2022.