Справа № 724/1759/21
Провадження № 2/724/48/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2022 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.
при секретарі: Філіпчуку Д.В.
за участю сторін:
позивача: ОСОБА_1
представника позивача: ОСОБА_2
представника відповідача: ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хотині Чернівецької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Хотинська районна філія Чернівецького обласного центру зайнятості про розірвання трудового договору та зняття його з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:
07.09.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 , Хотинська районна філія Чернівецького обласного центру зайнятості про розірвання трудового договору та зняття його з реєстрації.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно з даними Єдиної інформаційно-аналітичної системи державної служби зайнятості її було обліковано у Хотинській районній філії Чернівецької обласного центру зайнятості 18 вересня 2020 року.
За інформацією Чернівецького обласного центру зайнятості було встановлено, що на момент подання нею вказаної заяви між позивачкою та відповідачкою ОСОБА_4 було укладено трудовий договір від 11 січня 2012 року, який по теперішній час не знятий з реєстрації та відповідно продовжує свою дію та зважаючи на це, їй було відмовлено у наданні статусу безробітної відповідно до п/п 2 п. 23 Порядку № 792, внаслідок чого, вона до цього часу обліковується як особа, яка шукає роботу.
Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/126-21/4453-ПЧ від 24 червня 2021 року підписи у графі «Працівник» виконані не ОСОБА_1 , що беззаперечно підтверджує факт підроблення трудового договору та відповідно незаконну його реєстрацію у центрі зайнятості.
Вказує, що до 2015 року ст. 24-1 КЗпП України вимагала зареєструвати трудовий договір у службі зайнятості в тижневий термін із часу фактичного допуску працівника до роботи, а відповідно до ч. 4 ст. 24 КЗпП України трудовий договір вважався укладеним навіть тоді коли працівник був допущений до роботи навіть без укладеного трудового договору.
Однак, із 2015 року ці норми не є чинними і працівник може бути допущений до роботи без укладення трудового договору.
Відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України № 58 від 29 липня 1993 року та наказу Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року, у разі укладення трудового договору між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю на підставі п. п. 3. 4, 7, 13-16 зазначеного Порядку № 260 була передбачена обов`язкова присутність працівника у центрі зайнятості під час укладення та реєстрації трудового договору та внесення відповідного запису у трудову книжку працівника про прийняття на роботу. Механізм зняття з реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, затверджену наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю».
Зважаючи на те, що відповідачка ОСОБА_4 відмовляється визнати незаконне оформлення трудового договору з позивачкою та його реєстрацію, а відтак і його розірвання в добровільному порядку, тому вона змушена звернутися до суду з вимогою про розірвання трудового договору та зняття його з реєстрації.
Підтримуючи вищевикладене, просила розірвати трудовий договір, укладений 11 січня 2012 року між нею ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 відповідно до вимог ч. 3 ст. 83 КЗпП України та зняти трудовий договір з реєстрації у Хотинській районній філії Чернівецького обласного центру зайнятості.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі. В судовому засіданні пояснила, що вона із ОСОБА_4 в центрі зайнятості не була і їй навіть не було відомо про те, що є такий договір, про який вона довідалась лише тоді коли прийшла до центру зайнятості щоб стати на облік.
Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, але була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності до суду не подала, доводів позивача не спростувала.
Представник відповідача Хотинської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості Мазур Р.Л. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, суду пояснив, що ОСОБА_1 у 2020 році зверталась до центру зайнятості, а ОСОБА_4 не з`являлась, одночасно вказав, що ОСОБА_1 не хотіла зустрічатись з ОСОБА_4 .
Суд, вислухавши позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Відповідно до статті 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі.
Як встановлено судом, в матеріалах справи міститься трудовий договір укладений між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 11.01.2012 року, який заключений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та фізичною особою підприємцем - ОСОБА_4 , вказаний договір є безстроковим, підписаний сторонами та зареєстрований 12 січня 2012 року за № 1824 в Хотинському ЦРЗ (а.с.5).
Судом встановлено, що вказаний договір по теперішній час не знятий з реєстрації та продовжує свою дію.
В свою чергу, позивач та її представник звертаючись до суду, посилаються на те, що ОСОБА_1 було відмовлено у наданні статусу безробітної відповідно до п/п 2 п. 23 Порядку № 792, та остання до цього часу обліковується як особа, яка шукає роботу, при цьому жодного договору з відповідачем ОСОБА_4 не укладала, не надавала їй своєї трудової книжки (в якій відсутні також записи щодо цього) та не зверталась до центру зайнятості для реєстрації вказаного договору, як того вимагало, чинне на той час законодавство.
В межах вказаного кримінального провадження була призначена судово-почеркознавча експертиза та у відповідності до висновку експерта № СЕ-19/126-21/4453-ПЧ від 24 червня 2021 року підписи у графі «Працівник» виконані не ОСОБА_1 , що беззаперечно підтверджує факт підроблення трудового договору та відповідно незаконну його реєстрацію у центрі зайнятості (а.с.8-11).
При цьому, судом встановлено, що на звернення позивача від 12.10.2020 року з Чернівецького обласного центру зайнятості останній була надана відповідь на її звернення від 20.10.2020 року, в якій зазначено, що при зверненні до Хотинської районної філії Чернівецького обласного центру зайнятості ОСОБА_1 було обліковано в Єдиній інформаційно-аналітичній системі, відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затверджено постановою Кабінету міністрів України від 19 вересня 2018 р. № 792.
Так, судом встановлено, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру страхувальників, наявна інформація щодо укладення між позивачем та ФОП ОСОБА_4 трудового договору від 11.01.2012 року, та інформація щодо причини та дати розірвання цього договору відсутня.
Згідно даних з Єдиної інформаційно-аналітичної системи державної служби зайнятості, позивача обліковано у Хотинській районній філії Чернівецького обласного центру зайнятості (далі Хотинська філія) 18.09.2020 року.
При цьому, заяву про надання статусу безробітної позивачем подано до філії 28.09.2020 року.
Як встановлено судом, Хотинською філією було прийнято рішення про відмову у наданні позивачу статусу безробітної відповідно до підпункту 3 пункту 23 Порядку № 792, та на даний час остання перебуває на обліку як особа, що шукає роботу.
При цьому, судом встановлено, що зняття з реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою врегульовано Порядком реєстрації трудового договору , затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 № 260 (зі змінами), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745.
Відповідно до пункту 8 Порядку у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково, в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості, незалежно від місця реєстрації трудового договору.
Діючий порядок передбачає обов`язкову присутність сторін під час розірвання такого договору в центрі зайнятості.
Окрім того, судом встановлено, що трудові договори зареєстровані до 01 січня 2015 року, знімаються з реєстрації відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08.06.2001р. «про затвердження Форми трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю та «Порядку реєстрації трудового договору між працівником фізичною особою, яка використовує найману працю» (далі - Порядок).
В свою чергу, позивач звертаючись до суду, просить розірвати трудовий договір у відповідності до вимог ч. 3 ст. 38 КЗпП України, посилаючись на те, що ФОП ОСОБА_4 відмовляється визнати незаконне оформлення трудового договору з позивачкою та його реєстрацію, а відтак і його розірвання в добровільному порядку.
Так, згідно з вимогами ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Однак, ні позивачем, а ні її представником до матеріалів справи не додано жодного доказу про те, що власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, і атких під час розгляду справи судом не встановлено.
При цьому, судом встановлено, що реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач посилалась на те, що вона позбавлена можливості реалізувати своє право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, посилаючись на те, що відповідач ФОП ОСОБА_4 в добровільному порядку відмовляється розірвати вищевказаний договір, тобто існує порушення права позивача на припинення трудових відносин.
Так, відповідно до змісту статті 22 КЗпП України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припинені трудового договору не допускається.
Суд, оцінивши у сукупності наявні у матеріалах справи докази на предмет їх належності, достовірності та достатності, вважає, що позивач та її представник не навели суду доказів для захисту порушеного права позивача, а саме того, що позивач дійсно зверталась до відповідача ОСОБА_4 для розірвання вказаного договору, доказів того, що відповідач ОСОБА_4 відмовляється визнати незаконне оформлення трудового договору та його реєстрацію, а також безпосередньо розірвання вказаного договору в добровільному порядку.
Окрім того, позивач ОСОБА_1 та її представник, не вказали і на порушення вказаного договору та чинного законодавства і доказів цього суду не надали, а тому відповідно і немає підстав для задоволення позовних вимог.
За таких обставин, суд вважає що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Хотинська районна філія Чернівецького обласного центру зайнятості про розірвання трудового договору та зняття його з реєстрації слід відмовити в повному обсязі.
Згідно ст. 141 ЦПК України, в разі відмови в задоволенні позовних вимог судові витрати стягненню не підлягають.
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, ст. ст. 21, 22 КЗпП України, ст. ст. 1-23, 80, 81, 89, 141, 258, 259 ЦПК України,-
В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Хотинська районна філія Чернівецького обласного центру зайнятості про розірвання трудового договору та зняття його з реєстрації - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення виготовлено 03.03.2022 року.

Суддя: О.Г. Єфтеньєв