ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/567/20 Номер провадження 22-з/814/108/22 Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
01 грудня 2022 року м. Полтава
Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Абрамова П.С.,
Суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О.,
за участю секретаря судового засідання - Ряднини І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві заяву адвоката Романченка О.М., що представляє інтереси ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу
у справі за апеляційними скаргами представника Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова С. Сотника на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2021 року та додаткову ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2021 року, що постановлені за результатом розгляду заяви представника боржника, ОСОБА_1 , адвоката Романченка О.М., про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню
у справі за позовом Харківської місцевої прокуратури №3 Харківської області в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати
щодо руху справи
21.09.2021 представник боржника, ОСОБА_1 , адвокат Романченко О.М., звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова із заявою про визнання виконавчого листа № 645/567/20 виданого 17.08.2021 року Фрунзенським районним судом м. Харкова відносно боржника ОСОБА_1 про стягнення з неї на користь Прокурати Харківської області судового збору у розмірі 2 102,00 грн, та прохав повернути ОСОБА_1 сплачені на виконання цього виконавчого листа кошти у сумі 2 102 грн.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.11.2021 задоволено заяву адвоката Романченка О.М.
Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.08.2021 у справі № 645/567/20 з примусового виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.07.2020 у справі № 645/567/20 про стягнення із ОСОБА_1 судового збору у розмірі 2 102,00 грн.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Харківської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 2 102,00 грн, як безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.
Додатковою ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09.12.2021 задоволено заяву адвоката Романченка О.М. про ухвалення додаткового рішення у справі за заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Харківської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 500,00 грн.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 28 липня 2022 року залишено без задоволення апеляційні скарги Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова, ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2021 року та додаткову ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2021 року - залишено без змін.
коротко змісту заяви про ухвалення додаткового рішення
01.08.2022 за допомогою системи «Електронний суд» до Полтавського апеляційного суду надійшли заяви (однакові за змістом) адвоката Романченка О.М., що представляє інтереси ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду, у сумі 3 000 грн.
Заяву прохав розглянути без участі ОСОБА_1 та її повноважного представника.
заперечення на заяву інших учасників справи
25.11.2022 від представника Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова до Полтавського апеляційного суду надійшло заперечення на вказану заяву.
Вказували, що у справі, що розглядається, прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Харківської міської ради, внаслідок бездіяльності Харківської міської ради, та статус позивача набула саме Харківська міська рада. Інші судові витрати, відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, покладаються на сторони, відповідно заявлені для стягнення витрати на професійну правничу допомогу повинні бути покладені на Харківську міську раду. Посилались на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 22.02.2021 у справі № 922/3439/19.
Щодо вирішення заяви по суті.
Відповідно до частини 1 пункту 4 підпункту в ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, серед іншого, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи відносяться витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Критерії співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката визначені у частині 4 статті 137 ЦПК України.
Згідно з частиною 5 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частиною 6 статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі № 357/380/20)
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Як вбачається з матеріалів справи при ухваленні постанови Полтавським апеляційним судом від 28.07.2022 не здійснено розподілу витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Під час перегляду справи апеляційним судом інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Романченко О.М. на підставі ордеру та договору про надання правничої допомоги.
У відзиві на апеляційну скаргу (а.с. 75-78) адвокатом Романченком О.М. повідомлено про орієнтовний розмір витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу у зв`язку із апеляційним переглядом справи - 3 000 грн, та повідомлено про надання доказів на підтвердження таких витрат у порядок та строк, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Заява адвоката Романченка О.М. про ухвалення додаткового рішення разом із доказами на підтвердження таких витрат надійшла в межах передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України процесуального строку. До заяви додано документи про надіслання її копії іншим учасникам справи листом з описом (а.с. 137-139).
На підтвердження витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції надано:
-Ордер на надання правничої (правової) допомоги № 1096327 на представництво інтересів ОСОБА_1 в Полтавському апеляційному суді, виданий Адвокатським бюро «Олексія Романченко»;
Акт виконаних робіт № 2 до Договору № 04/01-2021 від 05.01.2021: підготовка відзиву на апеляційну скаргу (2 години); участь у судовому засіданні Полтавського апеляційного суду 28.07.2022 (1 година (участь адвоката у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції підтверджується журналом судового засідання 28.07.2022 (а.с. 107-110). В Акті зазначено, що відповідно до п. 3 Додаткової угоди № 1 від 21.09.2022 до Договору № 04/01-2021 від 05.01.2021 гонорар Адвокатського бюро за надання правничої допомоги клієнту у суді апеляційної інстанції становить 3 000 грн;
-Додаткову угоду № 1 від 21.09.2022 до Договору № 04/01-2021 від 05.01.2021;
-Договір № 04/01-2021 від 05.01.2021, укладений між Адвокатським бюро «Олексія Романченко» в особі керуючого Романченко Олексія Михайловича та ОСОБА_1 .
Розділом 6 Договору № 04/01-2021 від 05.01.2021 передбачено порядок оплати гонорару адвокатського бюро. Так, сторони узгодили, що за виконання доручень згідно даного Договору Клієнт сплачує Адвокатському бюро гонорар. Розмір гонорару, порядок та умови його сплати визначаються у додатковій угоді до даного Договору. Після кожного етапу надання правової допомоги Клієнту, сторони підписують відповідний акт приймання-передачі, в якому визначають надану на підставі даного Договору правничу допомогу в межах такого етапу. Якщо інше не передбачене у відповідній додатковій угоді етапом надання професійної правничої допомоги є розгляд справи за участю Клієнта у кожній інстанції (першій, апеляційній, касаційній).
Згідно з пунктом 9 Додаткової угоди № 1 від 21.09.2022 до Договору № 04/01-2021 від 05.01.2021, надання Адвокатським бюро правничої допомоги при розгляді справи у суді апеляційної інстанції включає: вивчення документів та матеріалів справи, вивчення рішення суду першої інстанції, підготовку та подання суду апеляційної інстанції апеляційної скарги або відзиву на апеляційну скаргу, за необхідності підготовку подання до суду заяв і клопотань з процесуальних питань, заперечень на заяви та клопотання з процесуальних питань, участь у судових засіданнях, надання пояснень суду, підготовку та подання до суду інших документів, передбачених Цивільним процесуальним кодексом України, які необхідні для розгляду справи.
Колегія суддів апеляційного суду вважає витрати ОСОБА_1 , понесені на професійну правничу допомогу у вигляді фіксованого гонорару адвоката під час апеляційного перегляду такими, що обґрунтовані, реальні та необхідні, підтверджені належними доказами.
Заперечуючи проти заяви адвоката Романченка О.М. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, представник Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова не заявляв про зменшення таких витрат у зв`язку з їх неспівмірністю відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, а тому, відсутні підстави для їх зменшення судом.
Заперечення стосувались лише суб`єкта, на якого такі витрати мають бути покладені. Посилаючись на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 22.02.2021 у справі № 922/3439/19, представник Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова вказував, що судові витрати іншої сторони мають бути покладені не на прокурора, який у даній справі звернувся до суду в інтересах держави в особі Харківської міської ради, а на Харківську міську раду, яка набула статусу позивача у справі.
Апеляційний суд зазначає, що правова позиція Верховного Суду у постанові від 22.02.2021 у справі № 922/3439/19 про те, що прокурор у розподілі судових витрат у справі участі не бере, є неактуальною, у зв`язку із постановою Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 923/199/21, у якій Велика Палата сформулювала правовий висновок про те, що, звертаючись із позовом в інтересах держави, прокурор є суб`єктом сплати судового збору та самостійно здійснює права та виконує обов`язки, пов`язані з розподілом судових витрат.
Також, апеляційний суд зазначає, що предметом апеляційного перегляду була ухвала суду першої інстанції, що постановлена не у порядку розгляду спору по суті справи, а що винесена у порядку вирішення процесуального питання, пов`язаного з виконанням судових рішень - розгляду заяви боржника, ОСОБА_1 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у якому стягувачем зазначена прокуратура Харківської області (Харківська обласна прокуратура). Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції за результатом розгляду цієї заяви, а також додатковою ухвалою суду про стягнення судових витрат, прокуратурою було подано апеляційні скарги, у задоволенні яких було відмовлено.
Питання визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відноситься до стадії виконання судового рішення, та процесуальний порядок розгляду судом цього питання врегульований Розділом VI ЦПК України «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)».
Сторонами на стадії виконавчого провадження, як юридичного процесу, є стягувач і боржник.
У виконавчому документі, який було визнано таким, що не підлягає виконанню стягувачем є прокуратура Харківської області (Харківська обласна прокуратура).
Отже, з урахуванням викладеного, судові витрати, понесені ОСОБА_1 під час апеляційного перегляду ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2021 року та додаткової ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2021 року, що постановлені за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, повинні бути покладені на Харківську обласну прокуратуру, враховуючи, що питання визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, вирішено на користь боржника, а у задоволенні апеляційних скарг прокуратури відмовлено.
Керуючись ст. ст. 137, 141, 270, 381, 382, 383, 384, 452 ЦПК України, суд
Заяву адвоката Романченка О.М., що представляє інтереси ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу -задовольнити.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

Повний текст постанови складено 01 грудня 2022 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко