КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Катющенко В.П.
Єдиний унікальний номер справи № 755/5980/14-ц
Апеляційне провадження №22ц/824/6265/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Ігнатченко Н.В., Савченка С.І.,

секретар - Олешко Л.Ю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Інвест Хаус», заінтересовані особи - Публічне акціонерне товариство «КБ «Надра», ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження та видачу дублікату виконавчого документа.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд, -

В с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року Заявник, ТОВ «ФК «Інвест Хаус», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із вказаною заявою.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що заочним рішенням Дніпровського районним судом м. Києва від 06 червня 2014 року у справі №755/5980/14ц задоволено позов ПАТ « Комерційний банк « Надра». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 51/П/27/2007-840 від 04 квітня 2007 року в розмірі 102 071,87 грн та судовий збір у розмірі 1020,72 грн а всього 103 092,59 грн .

На підставі виданого, на виконання вищезазначеного рішення суду, виконавчого листа щодо стягнення заборгованості з боржника Дніпровським РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) було завершено виконавче провадження № 59854999.

Між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» 05 березня 2020 року було укладено Договір № GL2N79735 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором № 51/П/27/2007-840 від 04 квітня 2007 року перейшло до ТОВ «ФК «Інвест Хаус» . Відповідно до вимог закону заявник є правонаступником прав та обов`язків кредитора за вказаним кредитним договором.

Згідно із інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа щодо боржника було завершено. Банк не пред`являв повторно даний виконавчий лист до примусового виконання органу ДВС. Згідно із Актом приймання-передачі оригіналів документів до договору відступлення прав вимоги, оригінали виконавчих листів передані Банком до ТОВ «ФК «Інвест Хаус» не були, що підтверджується відсутністю відповідного запису в акті. Оригінали виконавчих листів №755/5980/14-ц у заявника та первісного стягувача відсутні, заборгованість за кредитним договором не погашена. Місцезнаходження зазначених виконавчих листів невідомо та можливість його встановити відсутня. Отже виконавчі документи стягувачем втрачено, що підтверджується Актом приймання-передачі оригіналів документів до договору відступлення прав вимог та відповідним листом Банку.

Заявник просить суд-

- замінити стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Інвест Хаус», , у справі № 755/5980/14-ц;

- видати дублікати виконавчих листів № 755/5980/14-ц щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року заяву задоволено .

Замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 червня 2014 року у справі № 755/5980/14 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 51/П/27/2007-840 від 04 квітня 2007 року, а саме: первісного стягувача Публічне акціонерне товариство «КБ «Надра» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» (, місцезнаходження: 03056, пров. Ковальський, 19, оф. 115, м. Київ).

Видано дублікат виконавчого листа у цивільній справі № 755/5980/14 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 51/П/27/2007-840 від 04 квітня 2007 року, звернувши до виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 червня 2014 року у цивільній справі № 755/5980/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованість за договором №51/П/27/2007-840 від 04 квітня 2007 року у розмірі 102 071,87 грн та судовий збір у розмірі 1020,72 гривень , а всього 103 092,59 грн (сто три тисячі дев`яносто дві) гривні 59 (п`ятдесят дев`ять) копійок.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення норм процесуального права, постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви . У скарзі зазначено ,що заявник не надав доказів причини пропуску строку і взагалі на ставив питання щодо поновлення таких строків . Заявник був обізнаний про можливість пред`явлення виконавчого документа до виконання і у 2014 році , і в подальшому . Крім того заявник жодним чином не підтвердив , що оригінали виконавчих листів втрачені , а відтак підстави для задоволення заяви відсутні .

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст 128-131 ЦПК України особи , які приймають участь у справі , повідомлені про день та час розгляду справи на 21 липня 2022 року, 04 серпня 2022 року . Заяв , клопотань про зміну місця знаходження , про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції від заявника , державного виконавця не надходило , відтак відсутні підстави вважати причини їх неявки поважними .

Представник апелянта приймав участь у розгляді справи у суді апеляційної інстанції .

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції задовольняючи заяву про заміну сторони на правонаступника , та видачу дублікату виконавчого документа виходив із того, що заява обґрунтована. Однак апеляційний суд не погоджується з такими висновками з огляду на таке .

Як видно із тексту заяви , заочним рішенням Дніпровського районним судом м. Києва від 06 червня 2014 року у справі №755/5980/14ц задоволено позов ПАТ « Комерційний банк « Надра». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 51/П/27/2007-840 від 04 квітня 2007 року в розмірі 102 071,87 грн та судовий збір у розмірі 1020,72 грн а всього 103 092,59 грн .

На підставі виданого, на виконання вищезазначеного рішення суду, виконавчого листа щодо стягнення заборгованості з боржника Дніпровським РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) було завершено виконавче провадження № 59854999.

Між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» 05 березня 2020 року було укладено Договір № GL2N79735 про відступлення прав вимоги.

На думку заявника ТОВ « Фінансова компанія Інвест Хаус » до нього перейшло право вимоги за кредитним договором № кредитним договором № 51/П/27/2007-840 від 04 квітня 2007 року та всіма похідними договорами укладеними між Банком та ОСОБА_1 , натомість вказане суперечить тексту договору відступлення прав вимоги.

Як видно із матеріалів справи, представник банку 10 вересня 2014 року отримала копію рішення суду та виконавчий лист (довідковий лист до справи - обкладинка справи).

Крім того ,як видно із тексту заяви про заміну сторони виконавчого провадження та видачу дублікату виконавчого документа ,заявник питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання не ставив ( а.с. 60-61) .

Розглядаючи справу , суд першої інстанції не встановив факту наявності або відсутності виконавчого провадження по виконанню рішення від 06 червня 2014 року, що є обов`язковим при розгляді даної категорії справ .

Дана обставина є істотною , оскільки видані на виконання даного рішення виконавчі листа не перебувають на виконанні , з огляду на те . що один з них відкликаний представником банку , а інший є виконаним . Як зазначає заявник , виконавче провадження завершене , і повторно банк не пред`являв виконавчий документ до виконання .Натомість , жодного доказу з приводу даних тверджень ,заявник суду не надав. Посилання заявника ,що під час укладення договору відступлення права вимоги , йому не булим передані оригінали виконавчих документів будь-якими доказами не підтверджені .

Таке неповне з`ясування судом обставин справи стало наслідком помилкового застосування норм матеріального і процесуального права, а також невідповідність рішення суду правовій позиції.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з положеннями статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав унаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17.

У постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20) Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, виснувала про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.

У постанові від 18 січня 2022 року у справі № 34/425 (провадження № 12-69гс21) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 вересня 2021 року у справі № 727/9430/13-ц щодо порядку здійснення заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, згідно з яким за відсутності відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є можливою. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що указаний висновок не відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постановах від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20, пункти 74-75) та від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20, пункт 6.18).

У цій справі ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» просить суд замінити стягувача ПАТ «КБ «Надра»» на заявника у виконанні рішення у справі № 755/5980/-14-цс про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором .

Водночас, з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 18 січня 2022 року у справі № 34/425 (провадження № 12-69гс21), при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження суди мають встановити чи не сплив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Після спливу строку виконавчого провадження не може вирішуватись питання про заміну сторони виконавчого провадження.

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197 цс 21) Велика Палата Верховного Суду виснувала:

"124. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

125. Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

126. Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

127. Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

128. Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.

129. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

130. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва" (Постанова Верховного Суду від 26 квітня 2022 року справа № 333/3655/14)

Суд першої інстанцій при розгляді заяви не з`ясував чи пред`являлися виконавчі листи до виконання та у разі пред`явлення виконавчих листів до виконання, які були подальші дії державного виконавця (закінчення виконавчого провадження чи повернення виконавчого листа без виконання).

З`ясування зазначених обставин має значення для правильного вирішення заяви про заміну стягувача у виконавчому листі чи у виконавчому провадженні.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на ту обставину ,що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання сплив ще 16 червня 2015 року ( відповідно до вимог діючого на час виникнення правовідносин Закону України « Про виконавче провадження» - дата набрання рішення законної сили 16 червня 2014 року ), крім того представник банку був обізнаний про наявність рішення , і отримав виконавчі документі ще у вересні 2014 року .

Ухвала суду , що оскаржена , не містить висновків щодо дотримання строків пред`явлення виконавчого документу виконання , або щодо підстав для його поновлення незважаючи на те , вказані питання мають бути розглянуті із клопотанням по видачу дублікату виконавчого листа . Слід зауважити , що із заявою про заміну сторони та видачу дублікату виконавчого листа , заявник звернувся у липні 2020 року .

Дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001 у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа про податки)).

Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" набрав чинності 05 жовтня 2016 року

Згідно з пунктом 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VIII свідчить про те, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Для цього пункту 5 Розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону № 1404-VIII (від 02 червня 2016 року) до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплив на час набрання ним чинності. (правова позиція Верховного Суду у постанові від 10 червня 2020 року у справі № 522/11429/13-ц та у постанові від 18 травня 2020 року у справі №2-9/11).

Із матеріалів справи вбачається, що рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 06 червня 2014 року набуло чинності 16 червня 2014 року .

Відповідно до вимог діючого на той час законодавства , у заявника відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент видачі виконавчих листів) з 16 червня 2014 року виник строк один рік на пред`явлення виконавчого документа до виконання і закінчувався 15 червня 2015 року , тобто до набрання чинності Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження"( набрав чинності 05 жовтня 2016 року).

Судом першої інстанції обставини щодо строку завершення виконавчого провадження і причин його завершення не встановлювалися .

Відповідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на момент видачі виконавчих листів), сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Всупереч вищевказаній нормі Закону України «Про виконавче провадження» в період з 10 вересня 2014 року ( дата отримання виконавчих листів представником банку ) і до 23 липня 2020 року дати подання заяви до суду , представник банку не проявляв інтересу щодо місця знаходження виконавчого документу , не вчиняв будь-яких дій в тому числі не заявляв про бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження, не давав усних та письмових пояснень, не висловлював свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження.

Як встановлено судом першої інстанції , і заявником не спростовано , представник банку своєчасно ( 10 вересня 2014 року) отримав виконавчі листи і пред`являв їх до виконання.

Докази, що виконавчий лист не отриманий, або втрачений матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції при оцінці доказів підстав для видачі дубліката виконавчого листа, факту його втрати не встановив, який необхідний у відповідності до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України.

Як зазначив Верховний Суд (Постанова Великої Палати від 08 лютого 2022 року справа № 2 -7763/10) відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.

За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Згідно положень статті 129 Конституції України однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Само по собі судове рішення, яким було задоволено позовні вимоги позивача не може бути 100 % гарантією його виконання відповідачем. В такому випадку держава забезпечує примусове виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Порядок виконання рішення суду визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Після відкриття виконавчого провадження стягувач має право: ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» (далі Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З огляду на те , що заявник не спростував пасивної поведінки щодо контролю за виконанням рішення суду більш ніж 6 років, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку , що заява про видачу дубліката виконавчого документа підлягає задоволенню.

З урахуванням того, що заявником питання щодо поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання не ставилося , а відтак і вимога щодо видачі дублікату виконавчого документу не підлягає задоволенню, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню,з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

З огляду на вказане, відсутні підстави як для задоволення заяви про видачу виконавчого документа так для задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.

З огляду на вказані обставини , судову практику з даного питання , висновок суду першої інстанції про задоволення заяви є хибним , а відтак рішення суду підлягає скасуванню,з ухваленням рішення про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 371, 374, 379, 381, 382-384 ЦПК України, суд ,-

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 23 листопада 2020 року скасувати. Ухвалити у справі нове судове рішення.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Інвест Хаус», заінтересовані особи - Публічне акціонерне товариство «КБ «Надра», ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження та видачу дублікату виконавчого документа відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 08 серпня 2022 року.

Головуючий:

Судді: