Справа № 676/4857/22
Номер провадження 2/676/2025/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2022 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Швець О.Д.

з участю секретаря Чекашкіній О.Л.

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме 47/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 та земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за цією ж адресою. Після смерті батька інших осіб, які прийняли спадщину немає. 02 липня 2020 р. отримала свідоцтво про право та спадщину за законом на 47/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Приватний нотаріус відмовив у оформленні спадкових прав на земельну ділянку за цією ж адресою, оскільки земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , частка спадкодавця в землі не виділена. Просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 47/100 часток земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0928 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 965271, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 07 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 23 листопада 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

В судове засідання представник позивача не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 16.10.2019 р.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно.

Спадкоємцем майна ОСОБА_3 є його донька ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину після смерті батька, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 70846907 від 08.12.2022 р.

Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження НОМЕР_2 від 13.08.1978 р.

Відповдіно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_3 від 16 травн 1976 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.05.1976 року.

Дружина ОСОБА_5 від частки в спадщини відмовилась. На видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя не претендує.

Відповідно договору дарування від 8 квітня 1987 року ОСОБА_3 отримав в дар 47/100 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель до нього, розташованого на земельній ділянці 600 кв. м. по АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано в Кам`янець-Подільському МБТІ 12.01.1988 р.

Відповідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЖ № 965271 від 17.08.2009 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,0928 га., розташована в АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на праві постійного користування землею за № 219.

Поділ земельної ділянки між співвласниками не проводився.

Рішенням Кам`янець-Подільської міської ради від 04.07.2017 р. № 13/37 «Про перейменування вулиць та АДРЕСА_1 .

02 липня 2020 року приватний нотаріус Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Швець А.О. видала ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на 47/100 часток житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 відмовила, оскільки земельна ділянка зареєстрована як спільна сумісна власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 без визначення ідеальних часток кожного співвласника і роз`яснила необхідність звернутись до суду для визначення ідеальних часток кожного співвласника на вищевказану земельну ділянку, що підтверджується листом нотаріуса № 128/02-14 від 21.09.2022 р.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Згідно з статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власностіабо право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Статтею 355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина перша статті 368 ЦК України).

Згідно зі статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожені з співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Згідно зі статтею 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Результат системного аналізу статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром від повідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників і технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

До аналогічного правового дійшов Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 545/3753/16-ц (провадження № 61-40289св18).

У відповідності до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно зі статтею 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

Відповідно до частини першої статті 120 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) у діючій редакції у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єктне рухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єктне завершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить відвідчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі.

Стаття 120 ЗК України в редакції, чинній на час придбання позивачем частки у спірному домоволодінні, визначала особливий правовий механізм переходу прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будівлю і споруду, які розміщені на цій земельній ділянці.

Так, відповідно частини перша статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

Разом з тим при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, як і у справі, яка переглядається, слід враховувати те, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

При цьому положеннями частини четвертої статті 120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію у відчужувача (попереднього власника), до набувача одночасно переходить відповідно право оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, крім випадків, визначених частиною шостою цієї статті. Волевиявлення орендодавця (власника) земельної ділянки, відчужувача (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію із зазначенням нового орендаря (користувача) земельної ділянки не вимагається.

Таким чином, при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з положеннями статті 125 ЗК України у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці.

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20).

Як підтверджується матеріалами справи позивач є власником 47/100 житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Земельна ділянка, на якій розташований зазначений житловий будинок належала спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності з відповідачем ОСОБА_2 . Її поділ або виділення з неї окремих часток за життя ОСОБА_3 не проводився, розмір його частки не визначався, а тому це право перйшло до позивача ОСОБА_1 ..

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Судові витрати не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 262-265 ЦПК України, ст.ст. 1218-1220, 1223, 1225 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Кам`янці-Подільському - на 47/100 земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0928 га, за адресою АДРЕСА_1 , залишивши у власності ОСОБА_2 53/100 вищезазначеної земельної ділянки.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.