Справа № 446/957/17 Головуючий у 1 інстанції: Самсін М.Л.
Провадження № 22-ц/811/4091/21 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:62
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Івасюти М.В.,

Виноградова Ю.Є. та адвоката Шпирки О.М.

представників ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 31 травня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Старояричівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області і ОСОБА_2 , третя особа: Кам`янка-Бузька державна нотаріальна контора Кам`янка-Бузького нотаріального округу, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її сина, ОСОБА_3 , в кінцевій редакції позовних вимог якого просила суд визнати за нею право власності на:

-3/4 частини земельної ділянки загальною площею 1,3799 га, яка знаходиться на території Старояричівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва і яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1137, яким посвідчено право власності на зазначену земельну ділянку, кадастрові № 01:05:453:04300; №:09:000:0164; № 462186200:08:000:0154;

-3/4 частини земельної ділянки загальною площею 0,2502, яка знаходиться на території Старояричівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області цільове призначення якої обслуговування житлового будинку та господарських будівель, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1129, яким посвідчено право власності на зазначену земельну ділянку, кадастрові №01:05:453:00025; № :01:007:0003;

-3/4 земельної ділянки площею 0,1927, яка знаходиться на території Старояричівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.05.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1133, яким посвідчено право власності на зазначену земельну ділянку, кадастрові № 01:04:453:00026; № :01:007:0004;

-3/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , який позначений в технічній документації під літерою «А-1» і складається з 3 житлових кімнат загальною площею 50,2 м.кв., 3 коридорів загальною площею 16,5 м.кв., кухні площею 7,2 м.кв., 2 підсобних приміщень площею 17,3 м.кв. (всього по будинку загальна площа 88,8 м.кв., з яких 50,2 м.кв. житлова площа, а 38,6 м.кв. площа підсобних приміщень), з прибудови під літерою «а» площею 28,2 м.кв., з веранди під позначкою а-1 площею 5,2 м.кв. та сараю під позначкою Б площею 27,0 м.кв., який належав померлому на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1125 від 29.05.2012 року, зареєстрованого КП «Червоноградським МБТІ» 25.06.2012 року за № 263 в книзі № 1.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що після смерті сина позивачка звернулась з відповідною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, однак останній в порядку усної консультації порекомендував позивачці звернутися з позовом до суду, оскільки є наявною ще одна спадкоємиця першої черги, а саме дружина померлого, відповідачка ОСОБА_2 , яка до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась.

Також позивачка зазначала, що вона через свій похилий вік перебувала на утриманні сина, оскільки була пенсійного віку, а відтак - не була працездатною.

Вважає, що частки в спадковому майні, на які вона має право, становлять 3/4 частини, а саме: на 1/2 частину позивачка має право відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, а також має право на обов`язкову частку у відповідності до частини 1 статті 1241 ЦК України, яка становить 1/4 частину спадкового майна (а.с. 2-5, 50-51).

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до Старояричівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області та ОСОБА_1 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, у якому просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею в порядку спадкування право власності на 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 , який позначений в технічній документації під літерою «А-1» (загальною площею 88,8 м.кв., з яких 50,2 м.кв. житлова площа, а 38,6 м.кв. площа підсобних приміщень), з прибудовою під літерою «а» площею 28,2 м.кв., верандою під позначкою а-1 площею 5,2 м.кв. та сараєм під позначкою Б площею 27,0 м.кв., який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовувалися тим, що позивачка з 15 червня 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 і після смерті останнього залишилось спадкове майно, а саме: належний померлому на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 , у якому вони разом і проживали.

Також зазначалося, що після смерті чоловіка ОСОБА_2 звернулась в Старояричівську сільську раду з заявою про прийняття спадщини та отримала відмову, оскільки наявний у неї на той час паспорт громадянина України вже був недійсним і їй необхідно було виготовити новий паспорт громадянина України, що зайняло тривалий час, оскільки місце тодішньої її реєстрації знаходилось на тимчасово окупованій території України. В подальшому виконати умови частини 2 ст. 1272 ЦК України було неможливо, оскільки вона з колишньою свекрухою, ОСОБА_1 , не спілкується(а.с. 63-66).

Оскаржуваним рішенням первісний позов ОСОБА_1 задоволено частково, а зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

В решті позовних вимог відмовлено.

Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 140-143).

Дане рішення оскаржила ОСОБА_1 .

Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити повністю, а в задоволенні зустрічного позову (як пояснили представники апелянта в суді апеляційної інстанції) відмовити, покликаючись на його незаконність та необґрунтованість (а.с. 148-149).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 2 ст. 356 ЦПК України - що в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6).

Судом встановлено та стверджується матеріалами справи те, що:

-ОСОБА_4 з 15 червня 2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (а.с. 70);

-ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер (а.с. 71) і заповіт ним за життя не складався;

-ОСОБА_4 до дня смерті ОСОБА_3 проживала разом з ним без реєстрації в будинку АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою виконавчого комітету Старояричівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області від 19.05.2017 року (а.с. 92).

На твердження ОСОБА_2 , яке міститься у поданому нею до суду зустрічному позові, її проживання без реєстрації разом з ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1 було пов`язано з тим, що у неї був недійсним паспорт громадянина України, а тому їй «потрібно було виготовити новий паспорт громадянина України (копія паспорта додається), що зайняло тривалий час, оскільки місце тодішньої (її) реєстрації знаходилось в тимчасово окупованій зоні» (а.с. 63-68).

Вищенаведені обставини стороною апелянта не спростовано та і взагалі ці обставини апелянтом не оспорюються.

Стаття 1241 ЦК України «Право на обов`язкову частку у спадщині», на яку посилається ОСОБА_1 (апелянт) в доводах поданої нею позовної заяви в обґрунтування заявлених нею позовних вимог, знаходиться у главі 85 ЦК України «Спадкування за заповітом», а оскільки за життя ОСОБА_3 заповіту на випадок своєї смерті не складав, то зазначена норма права до спірних правовідносин застосуванню не підлягає.

В апеляційній скарзі не зазначено, в чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення (які саме обставини та (чи) докази, що мають значення для справи, судом встановлені та (чи) оцінені неповно та (або) неправильно); які саме нові обставини і (або) докази підлягають встановленню, дослідженню чи оцінці в ході апеляційного розгляду справи тощо; так само, як у ній не наведено заперечень проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 31 травня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 03 березня 2022 року.

Головуючий: Цяцяк Р. П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.