ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7441/22 Справа № 932/4450/21 Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Деркач Н.М., Куценко Т.Р.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 ,на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 серпня 2022 року, яке ухвалено суддею Кудрявцевою Т.О. у місті Дніпропетровську, відомостей щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та просила суд стягнути з відповідача на її користь 7 950 грн. матеріальної шкоди та 50 000 грн. моральної шкоди, завданої відповідачем внаслідок пошкодження її майна.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить домоволодіння та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 є її сусідом по домоволодінню, та неодноразово вчиняв дії із завдання шкоди її собакам на території домоволодіння позивача. Відповідач зливає брудну воду в каналізацію, викидає сміття та мотлох на територію її домоволодіння, з приводу чого позивач зверталася до поліції, однак це не призвело до позитивних результатів. Задля запобігання таких дій відповідача позивач побудувала у своєму дворі додаткову огорожу задля своєї безпеки та безпеки її собак, на що витратила 6182,70 грн.. Однак, 26 вересня 2020 року відповідач зруйнував цю огорожу, зрізавши її, завдавши цим позивачу майнових втрат, внаслідок чого вона була змушена проводити демонтаж навислої зрізаної відповідачем огорожі, на що позивач витратила 800 грн..

У зв`язку з неправомірними діями відповідача позивач зверталася із заявами та скаргами до поліції, міської ради та прокуратури, на пересилання яких витратила 115,10 грн., що також вважає матеріальними втратами.Позивач вважає, що їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 50 000 грн.. На лікування позивач витратила 852,30 грн. на придбання ліків.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 серпня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд не взяв до уваги надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог, а саме, договір купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, докази придбання матеріалів для будівництва додаткової огорожі, та докази руйнування цієї огорожі відповідачем по справі.З приводу протиправних дій відповідача позивач зверталася з відповідними заявами до поліції, прокуратури, міської ради. Суд не взяв до уваги, що відповідач спує майно позивача, порушує норми добросусідства. Суд дійшов помилкового висновку що позивачу не спричинена моральна шкода.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що згідно договору купівлі-продажу домоволодіння від 05 листопада 2015 року, позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить домоволодіння АДРЕСА_1 .(а.с.10).

Згідно договору купівлі-продажу від 05 листопада 2015 року та Державного акту на земельну ділянку серії ЯЛ №928656, позивачу на праві власності належить земельна ділянка, площею 0.0486 га, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 . (а.с.16-22).

11 серпня 2020 року, 07 вересня 2020 року, 09.12.2022 року позивач зверталась із заявою до Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області про вжитя заходів щодо її сусіда ОСОБА_4 , який засмічує її подвір`я (а.с.30, 31, 43).

Згідно відповіді Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, відсутні ознаки кримінального правопорушення, порушення громадського порядку та громадської безпеки, що є наслідком невнесення її заяв до ЄРДР (а.с.44).

17.12.2020 року позивач звернулася зі скаргою до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на дії відповідача. ( а.с.72).

Згідно відповіді Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області позивачу розяснено її право на звернення до суду. ( а.с.73)./

17.12.2020 року позивач звернулася зі скаргою до Дніпровської міської ради, на що отримала 20 листопада 2020 року відповідь, якою позивачу запропоновано звернутись з цим питанням до суду (а.с.75,76).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалася на те, що неправомірними діями відповідача їй спричинена матеріальна та моральна шкода.

Відповідно до ст.ст. 11, 1166 ЦК України підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, що завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Згідно ч. 2 ст. 1166 ЦК України у справах про завдання шкоди діє презумпція вини відповідача, тобто позивач має надати суду лише докази наявності шкоди, а докази спростування своєї вини має надати відповідач.

Загальними умовами відповідальності за завдану шкоду є наявність шкоди. За відсутності цього не виникають і самі деліктні зобов`язання. Наявність шкоди і її розміри доводить потерпілий, як і протиправність дій того, хто завдав шкоду. За загальним правилом, шкода, заподіяна правомірними діями, відшкодуванню не підлягає, якщо інше не встановлене законом (до таких винятків відноситься, наприклад, відшкодування шкоди, заподіяної в стані крайньої необхідності); причинний зв`язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла. Для виникнення деліктних зобов`язань необхідний безпосередній причинний зв`язок між цими явищами, тобто протиправні дії повинні породжувати шкідливий результат. При цьому закон виходить із презумпції вини того, хто завдав шкоди. Якщо потерпілий довів наявність шкоди, то той, хто завдав її, повинен довести протилежне - відсутність своєї вини.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Згідно пункту 5 Постанови, згідно з загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження завдання їй шкоди саме відповідачем по справі ОСОБА_2 ..

Тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Натомість, надані позивачем фотокартки не підтверджують ані особи відповідача ОСОБА_2 , ані місця знаходження, де такі фотокартки були зроблені, як і не доводять факту, де саме позивачем була зведена додаткова огорожа відносно її земельної ділянки, яка межує з земельною ділянкою відповідача. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що власником земельної ділянки, з якої, за поясненнями позивача, їй спричинена шкода, є відповідач ОСОБА_2 та наявність причинно-наслідкового зв`язку між винними винними діями ОСОБА_2 та спричиненою позивачу шкодою.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено вчинення відповідачем протиправних дій відносно позивача, причинно-наслідковий зв`язок, внаслідок чого і відсутні деліктні зобов`язання ОСОБА_2 , що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог, а саме, договір купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, докази придбання матеріалів для будівництва додаткової огорожі та докази руйнування цієї огорожі відповідачем по справі, звернення позивача з цього приводу з відповідними заявами до поліції, прокуратури, міської ради. Суд не взяв до уваги, що відповідач псує майно позивача, порушує норми добросусідства. Суд дійшов помилкового висновку що позивачу не спричинена моральна шкода, колегія суддів не бере до уваги з вище наведених підстав.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367,374,375,381,382,384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 серпня 2022 року залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:суддя А.П. Барильська

Судді: Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко