ПОСТАНОВА

Іменем України

30 грудня 2022 року м. Кропивницький

справа № 405/769/19

провадження № 22-ц/4809/849/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Єгорової С. М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє представник адвокат Усатенко В`ячеслав Юрійович, на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда (суддя Шевченко І. М.) від 09 квітня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину та на своє утримання до досягнення дитиною трьох років.

Вимоги позивача мотивовані тим, що з 01 червня 2017 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, але сімейні відносини між сторонами фактично припинилися з кінця 2018 року.

Вони з відповідачем мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні.

Позивачка вказала, що відповідач несистематично та недостатньо надає їй матеріальну допомогу на утримання дочки.

Також зазначила, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка не досягла трирічного віку, а тому вважає, що має право на утримання відповідача.

Відтак позивачка просила:

стягнути з ОСОБА_2 на користьОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 27 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі, що становить ј частину від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання позивачки у розмірі, що становить 1000 гривень щомісяця, до досягнення дочкою трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено. Суд постановив стягнути з ОСОБА_2 на користьОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 27 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі, що становить ј частину від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі, що становить 1000 гривень щомісяця, до досягнення дочкою трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Суд допустив рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць, а також стягнув з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів на дитину, місцевий суд виходив з того, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати малолітню дочку.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, місцевий суд врахував факт проживання дитини разом з матір`ю, а також тимчасову відсутність у позивачки заробітку та, обумовлену її зайнятістю доглядом за малолітньою дитиною.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 , від імені якого діє представник адвокат Усатенко В`ячеслав Юрійович, подав апеляційну скаргу й просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 квітня 2019 року та ухвалити нове рішення, зменшивши розмір аліментів на дитину до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04 лютого 2019 року до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а в решті позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі стверджується про незаконність та необґрунтованість рішення суду через порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає, що через замовчування позивачки суд не встановив і не врахував ряд істотних для цієї справи обставин. Зокрема, він вказав, що має інвалідність 3-ї групи, обмежену працездатність, отримує пенсію, яку повністю передав у розпорядження позивачки, надавши їй власну банківську картку, але вона вимагає від нього більше грошей.

Відповідач також повідомив, що він має ще двох дітей і на підставі судових рішень сплачує аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання їхньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/3 частини всіх доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 січня 2017 року і до 11 листопада 2024 року, а також на користь ОСОБА_7 на утримання їхньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі ј частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 вересня 2018 року і до 21 лютого 2022 року.

Загалом розмір аліментів, які він зобов`язаний сплачувати за всіма судовими рішення перевищує половину отримуваних ним доходів.

Окрім того, з огляду на наявність у нього інвалідності він вважає себе непрацездатним, а тому сам має право на утримання від позивачки.

Також апелянт вказав, що позивачка приховала від суду його дійсну адресу і він не був обізнаний про рішення сду та дізнався про нього з реєстру виконавчих проваджень лише 21 червня 2022 року.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційнй скаргу представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Данилюк Н. В. вказала, що обставини, наведені відповідачем у скарзі не підтверджені доказами, а тому рішення суду є законним і обґрунтованим, оскільки інше не доведено.

Рух справи в апеляційній інстанції

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 08 липня 2022 року поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , від імені якого діє представник адвокат Усатенко В`ячеслав Юрійович.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 17 серпня 2022 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення її учасників.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень Цивільно-процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частинами 4 та 5 статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини справи:

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстрований 01 червня 2017 року.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 являються батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Малолітня дочка сторін по справі - ОСОБА_9 проживає з матір`ю ОСОБА_1 .

Між сторонами по справі існує спір щодо виконання відповідачем обов`язку утримувати їх спільну дитину, а також надавати утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства, повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із отриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення місцевого суду відповідає не повною мірою.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на дитину

За змістом ст. 51 Конституції Українибатьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, а дитинство являється одним з об`єктів охорони держави.

Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним (ст. 52 Конституції України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

За змістом частин 1, 3 ст. 181 СК Україниспособи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте за відсутності такої домовленості за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалюючи рішення про задоволення вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на дитину, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 180, 182, 193 СК України та виходив з того, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання своєї малолітньої дочки. Підстави його для звільнення від обов`язку утримувати дитину, передбачені ст. 188 СК України, у цій справі відсутні.

За відсутності відомостей про обставини, які істотно впливають на виконання відповідачем свого обов`язку утримувати дитину (ст. 182 СК України), а також керуючись принципом розумності, який передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд присудив аліменти у розмірі ј частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше гарантованого законом рівня, до виповнення повноліття дитини.

Наявність у відповідча інших дітей та відповідного обов`язку їх утримувати, зокрема підтвердженого судовими рішеннями про стягнення аліментів, не може впливати на виконання відповідачем обов`язку утримувати тих дітей, на яких аліменти не стягнуті та ставити когось із них у більш привілейоване становище порівняно з іншими, звісно, що з урахуванням конкретних індивідуальних потреб кожної дитини.

Тож, вимоги відповідача про присудження аліментів на утримання його дочки ОСОБА_10 , 2018 року народження, у меншому розмірі (1/6 від заробітку (доходу) ніж на утримання інших його дітей: дочки ОСОБА_11 , 2004 року народження, - ј всіх видів доходів (заробітку), дочки ОСОБА_12 , 2006 року народження, - 1/3 частина всіх видів доходів (заробітку), без відповідного обгрунтування потреб кожного із дітей, є несправедливою та безпідставною.

Сам по собі факт наявності у відповідача інвалідності 3-ї групи не дає підстав для зменшення необхідного для дитини розміру аліментів з батька.

Відповідач мав навести аргументи того, що наявність у нього інвалідності впливає на можливість отримання ним доходу та виконання обов`язку утримувати дітей. Однак таких аргументів із вказівкою на конкретні факти чи розрахунки відповідач не навів у своїй апеляційній скарзі. Тому цей довід відповідача суд апеляційної інстанції до уваги не бере.

Отже, правильно встановив обставини справи в цій частині, суд дав їм належну оцінку да дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу).

Відсутність у суду першої інстанції інформації про інші аліментні зобов`язання відповідача та наявність у нього інвалідності не спричинила неправильність оскаржуваного рішення суду в частині аліментів на дитину.

Аргументи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у відповідній частині мотивувальної частини оскаржуваного рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки. Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив факти, які необхідні для вирішення спору про стягнення аліментів на утримання дитини, правильно визначив правовідносини сторін та правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин і вирішив спір відповідно до закону.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на матір дитини до досягнення дитиною трирічного віку

Згідно з ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до частин 2 та 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Вказаними нормами законодавства визнається право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка батька дитини на період до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, але за умови, що чоловік (батько дитини) може надавати матеріальну допомогу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

З урахуванням принципів розподілу тягара доказування та з урахуванням змісту ч. 4 ст. 84 СК України, позивачка, яка заявила в суді про своє право на утримання від чоловіка у зв`язку з доглядом нею за малолітньою дитиною, зобов`язана була надати суду докази того, що відповідач має можливість надавати їй таку допомогу.

Однак, позивачка в позовній заяві нічого про таку можливість відповідача не вказала, доказів на підтвердження цієї обставини не надала, а суд, відповідно, не встановив таких обставин, обмежившись встановленням лише фактів народження дитини, недосягнення нею трирічного віку та перебування на утримання матері.

Отже, суд не повністю встановив обставини справи, які мають значення для її вирішення в цій частині, фактично припускаючи, що відповідач має можливість надавати утримання своїй дружині.

Проте ухвалення рішення на припущеннях є недопустимим.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в цій частині позов є недоведеним, що мало б наслідком відмову в задоволенні вимоги позивачки про стягнення аліментів на її утримання. Однак місцевий суд ухвалив протилежне рішення.

До того ж суд приймає аргумент відповідача, що позивачка не повідомила суд про наявність у нього інших утриманців, дітей, що могло мати значення для вирішення спору між ними в цій частині, хо про ці обставини їй, вочевидь, було відомо, оскільки вони перебували в шлюбі.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Водночас згідно з п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів виснує, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження частково.

В частині вирішення спору про стягнення аліментів на дитину суд першої інстанції дотримався норм матеріального і процесуального права, ухвалив законне і обгрунтоване рішення, але в частині підлягає залишенню без задоволення, а в частині вирішення спору про аліменти на утримання позивачки суд стандартів судового рішення не дотримався.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 , від імені якого діє представник адвокат Усатенко В`ячеслав Юрійович задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 квітня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання до досягнення їх дитиною трирічного віку скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні цієї позовної вимоги ОСОБА_1 відмовити повністю.

В інших частинах рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: А. М. Головань

С. М. Єгорова