ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/1291/22 Головуючий суддя І інстанції Овдієнко В.В.
Провадження № 22-ц/818/3715/22 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: договірна
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року м. Валки.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Бурлака І.В., Котелевець А.В.,

за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 13 вересня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ "Приватбанк" та просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в поверненні йому власних коштів на його картковий рахунок (картка НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2 ) в банку з карткового рахунку (картка НОМЕР_3 , рахунок НОМЕР_4 ) цивільної дружини ОСОБА_2 у тому ж Банку, перерахованих ним для зберігання на випадок його загибелі у бойових діях по захисту України, платіжними дорученнями - 02.06.2022 о 12:48 в сумі 70 000 грн 00 коп. платіжним дорученням № Р24АР24АС0760, 10.06.2022 о 06:55 в сумі 20 000 грн 00 коп. платіжним дорученням № Р24АР24АС4299, всього у сумі 90 000 грн 00 коп., щодо незабезпечення зберігання на рахунку коштів з 21.06.2022 та щодо ненадання інформації; зобов`язати відповідача: а) надати йому інформацію про суми, спосіб та місце розташування чи то банкоматів, чи то торгівельних об`єктів, чи інших об`єктів, де можна було отримати чи витратити кошти з вищезазначеного карткового рахунку ОСОБА_2 ; б) повернути йому власні кошти на його картковий рахунок (картка НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_2 ) в банку з карткового рахунку (картка НОМЕР_3 , рахунок НОМЕР_4 ) цивільної дружини ОСОБА_2 у тому ж банку у сумі, яка там на час виконання буде наявна; в) повернути йому аналогічно кошти в сумі різниці між наявною на картці сумою на 21.06.22 та сумою на момент блокування карткового рахунку ОСОБА_2 .

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у Опіковому Центрі лікарні швидкої медичної допомоги (м. Харків) померла його цивільна дружина ОСОБА_2 від опіків тіла несумісних із життям, внаслідок виниклої напередодні пожежі у будинку за місцем їхнього проживання по АДРЕСА_1 .

Деякий час тому йому стало відомо, що належною цивільній дружині ОСОБА_2 карткою АТ КБ "Приватбанк" № НОМЕР_5 хтось протиправно, внаслідок неналежного контролю з боку відповідача, користувався до останнього часу, тобто, тривалий час після смерті ОСОБА_2 списуючи з карти його власні кошти - зарплату та винагороду за участь у бойових діях, які він переводив зі свого карткового рахунку в АТ КБ "Приватбанк" на картковий рахунок цивільної дружини ОСОБА_2 у тому ж банку на випадок його загибелі в боях з російськими агресорами.

На його звернення про зазначені обставини банк відповів безпідставно та протиправно відмовою, порушуючи його цивільні права, у тому числі право власності на належні йому кошти.

Вказує, що банком не спростовується, що він, зокрема, перерахував власні кошти зі свого карткового рахунку (картка НОМЕР_1 , рахунок НОМЕР_6 ) в банку на картковий рахунок (картка НОМЕР_3 , рахунок НОМЕР_7 ) цивільної дружини ОСОБА_2 у тому ж банку: 02.06.2022 о 12:48 в сумі 70 000 грн платіжним дорученням № Р24АР24АС0760; 10.06.2022 о 06:55 в сумі 20 000 грн платіжним дорученням № Р24АР24АС4299, саме для зберігання (для придбання в подальшому іншого будинку) по домовленістю з ОСОБА_2 , яка, як йому відомо, зазначені кошти не використовувала ніяким чином до своєї смерті та нікому не надавала ПІН-коду картки.

Однак, невідомими особами після смерті ОСОБА_2 з картки списувалися належні йому кошти, яких за отриманою усною інформацією на рахунку залишилося 61 000 грн, які, як його власні кошти, підлягають негайному перерахуванню, поверненню відповідачем на його вищезазначений рахунок у тому ж банку, а також на його рахунок підлягають зарахуванню банком 29 000 грн, щодо яких за отриманою усною інформацією банк конкретної інформації про суми, спосіб та місце розташування чи то банкоматів, чи то торгівельних об`єктів, чи інших об`єктів, де можна було отримати чи витратити кошти з картки, не надав.

Вважав, що кошти підлягають поверненню йому, як належному власнику.

Відповідач проти позову заперечував, зазначив, що позивачем не доведено порушення умов договору з боку банку, щодо проведення ініційованих клієнтом із використанням його особистих даних переказів з банківського рахунку.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 13 вересня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що кошти ним були перераховані на карту ОСОБА_2 для зберігання, тому вони не вибували з його законного володіння та відсутні будь-які правові підстави набуття права власності на них ОСОБА_2 ..

Зазначене підтверджується тим, що ОСОБА_2 за життя зазначені кошти не витрачались.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, учасників справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що оскільки ОСОБА_2 померла, то у зв`язку з її смертю припинилась її цивільна правоздатність, тому з рахунку, що належав ОСОБА_2 кошти можуть бути перераховані банком, в тому числі і на рахунок позивача ОСОБА_1 , лише за волевиявленням спадкоємця ОСОБА_2 , який прийняв спадщину та оформив свої спадкові права на це майно.

Зазначено, що ОСОБА_1 не надав доказів, які б підтверджували виникнення у відповідача зобов`язання надавати позивачу інформацію щодо рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_2 , а також зобов`язання відповідача виконувати розпорядження позивача про перерахування коштів з рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1, 2, 5 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Частиною 1 статті 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_1 з 20.07.2015 безпосередньо бере участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (а. с. 5, 8, 21).

Згідно платіжного доручення № Р24АР24АС0760 від 02.06.2022 ОСОБА_1 перерахував з рахунку НОМЕР_2 , на рахунок НОМЕР_4 , відкритий на ім`я ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 70 000 грн, а згідно платіжного доручення № Р24АР24АС4299 від 10.06.2022 позивач ОСОБА_1 перерахував з рахунку НОМЕР_2 , на рахунок НОМЕР_4 , відкритий на ім`я ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 20 000 грн.

Згідно паспорту громадянина України Серія НОМЕР_8 , 16.04.2015 виданого Краснолиманським МД ГУ ДМС України в Донецькій області, Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 6309- від 26.05.2022, свідоцтву про смерть Серія НОМЕР_9 , виданому 28.06.2022 Відділом Центру надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Донецьк, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 36 років в м. Харків, Харківська область, Україна (а. с. 6, 7, 9).

Згідно до електронного листування позивач ОСОБА_1 звертався за допомогою (за Допомогою online) в АТ КБ "Приватбанк" та направив до відділення № 1 м. Харкова свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_9 . Також, працівником банку було роз`яснено про необхідність подання свідоцтва про право на спадщину (а. с. 12-14).

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 02.06.2022 перерахував з рахунку НОМЕР_2 на рахунок НОМЕР_4 , відкритий на ім`я ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 70 000 грн, а 10.06.2022 перерахував з рахунку НОМЕР_2 , на рахунок НОМЕР_4 , відкритий на ім`я ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 20 000 грн.

Згідно зі ст.1066, 1068 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахуванню і видачі відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не маж права визначати та контролювати напрямки використання грошових коштів та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

За правилами статті 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач у справі є споживачем фінансових послуг, а відповідач їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг.

Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення "Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням" (затвердженого постановою Правління Національного банку України № 223 від 30.04.2010) емітент у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 не заперечує правомірності дій відповідача щодо перерахування коштів у сумі 90000 грн зі свого рахунку на рахунок померлої ОСОБА_2 .

Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла, та її цивільна правоздатність припинилась кошти з її рахунку можуть бути перераховані банком лише особі, яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

У рішеннях Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 202/10128/14-ц, від 01 лютого 2018 року у справі № 758/7327/14-ц та від 12 лютого 2018 року у справі № 592/2386/16-ц суд вказував на те, що задовольняючи позов споживача, суд має враховувати положення статей 1068, 1071, 1072, 1073 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п. 9 розділу ІV Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 та діяти на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені.

З наданих позивачем доказів не вбачається порушення умов договору з боку банку, щодо проведення ініційованих клієнтом із використанням його особистих даних переказів з банківського рахунку.

На підставі ст.ст. 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Всупереч свого процесуального обов`язку позивач не надав до суду доказів про те, що наявні на банківському рахунку ОСОБА_2 грошові кошти належать позивачу.

З аналізу всіх в сукупності встановлених обставин справи та наданих доказів, враховуючи предмет та підставу заявленого ОСОБА_1 позову, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки позивачем згідно ст. 81 ЦПК України не було доведено свої позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд першої інстанції відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України ухвалив рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами та випливають із встановлених обставин, та визначив правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, внаслідок чого дійшов законного і обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. Доводами скарг, які належним чином не доведені, висновки суду не спростовані.

Отже, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 13 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 12 грудня 2022 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді - І.В. Бурлака.

А.В. Котелевець.