РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року

м. Рівне

Справа № 572/4057/21

Провадження № 22-ц/4815/1105/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Гордійчук С. О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 05 липня 2022 року у складі судді Довгого І. І., постановлену в м. Сарни Рівненської області повним текстом,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні мережею водопостачання та стягнення моральної шкоди.

ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 на про відшкодування майнової та моральної шкоди, подав заяву про продовження процесуального строку для подання відзиву та зустрічної позовної заяви.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 05 липня 2022 року продовжено строк для прийняття відзиву по справі; відмовлено у продовженні строку для прийняття зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди та повернуто зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 .

Ухвала суду першої інстанції в частині відмови у продовженні строку на прийняття зустрічної позовної заяви, в якій вона оскаржена заявником до апеляційного суду, вмотивована тим, що останнім при поданні зустрічного позову пропущено процесуальний строк для її подання та не наведено поважних причин такого пропуску, що могли б слугувати підставою для його поновлення.

Вважаючи ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у продовженні строку на прийняття зустрічної позовної заяви незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права, за неповного з`ясування обставин справи, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі покликається на те, що на час вирішення у судовому засіданні питання про продовження строку та винесення оскаржуваної ухвали, процесуальні дії уже були вчинені: 17.05.2022р. подано відзив та 31.05.2022р. подано зустрічну позовну заяву. Зазначає, що в обґрунтування підстав для продовження строку у заяві, крім укладення договору про правову допомогу з адвокатом 10.05.2022 року, зазначалося про необхідність якісної підготовки позиції по справі, зібрання доказів, про підготовку та подання адвокатських запитів, з`ясування обставин справи, визначення необхідності проведення експертних досліджень. Просить суд взяти до уваги, що зазначені у заяві підстави для необхідності продовження строку судом першої інстанції не були враховані, а до зустрічної позовної заяви долучено значний обсяг доказів, та сама заява подана у межах розумних строків - 31.05.2022 року. З наведених міркувань просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у продовженні строку на прийняття зустрічної позовної заяви та її повернення і в цій частині прийняти нове судове рішення про задоволення вимог про прийняття зустрічного позову до розгляду.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_1 вважає оскаржувану ухвалу суду законною і обґрунтованою, просить залишити її без зміни, а апеляційну скаргу відхилити як безпідставну.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 29 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні мережею водопостачання та стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 11 квітня 2022 року відкрито провадження в цивільній справі № 572/4057/21 та призначено підготовче засідання на 12:00 годину 05 травня 2022 року.

28 квітня 2022 року ОСОБА_2 була вручена копія ухвали Сарненського районного суду Рівненської області про відкриття провадження в цивільній справі № 572/4057/21 та копія позовної заяви ОСОБА_1 .

17 травня 2022 року ОСОБА_2 подав до суду відзив на позов ОСОБА_1 .

31 травня 2022 року ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив.

31 травня 2022 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь матеріальну шкоду в сумі 52 816,30 грн., 50 000 грн., моральної шкоди та понесені ним судові витрати.

04 липня 2022 року позивачка подала до суду свої письмові заперечення на зустрічну позовну заяву, в яких просила повернути йому його зустрічну позовну заяву на тій підставі, що вона подана з грубим порушенням строків її подання, визначених статтею 193 ЦПК України та з порушенням вимог статтей 175 і 177 ЦПК України.

05 липня 2022 року ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області повернуто ОСОБА_2 подану ним зустрічну позовну заяву та відмовлено йому в продовженні строків для її подання.

Частинами 1 та 2 статті 193 ЦПК України передбачено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Як вбачається із матеріалів справи, копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви ОСОБА_2 отримав 28 квітня 2022 року, а відзив на позов ОСОБА_1 подав лише 17 травня 2022 року, тобто з порушенням встановлених законом строків, однак суд продовжив йому раніше встановлений строк та прийняв його відзив. Зустрічний позов, при цьому, подано лише 31 травня 2022 року.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, чцо право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 статті 194 ЦПК України передбачено, що зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог, частини першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Зважаючи на те, ОСОБА_2 , подав свій зустрічний позов з грубим порушенням вимог частини 1 статті 193 ЦПК України та враховуючи вимоги статті 126 ЦПК України, поданий ОСОБА_2 , зустрічний позов підлягав залишенню без розгляду та поверненню останньому.

Аналіз вище процитованих законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що обрахування строків на подання відзиву на позов і зустрічного позову, розпочинається з наступного дня після дати отримання учасником справи ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Реалізація процесуальних прав та обов`язків учасників справі перебуває у тісному зв`язку зі стадіями судового провадження і пов`язана з перебігом процесуальних строків.

Процесуальний строк, виступає одним з ключових елементів цивільно-процесуальної форми, і в цілому направлений на забезпечення оперативного, динамічного й просторового перебігу провадження цивільного процесу у визначених ЦПК України часових рамках.

Зокрема, під процесуальними строками, з огляду на системний аналіз ЦПК України, розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, з поміж іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки

мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків.

Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Питання щодо поновлення/продовження процесуального строку безпосередньо пов`язані з відповідним конкретним учасником справи, його процесуальним правом і обов`язком та спрямоване на реалізацією саме його суб`єктивних процесуальних прав (обов`язків).

Вирішення питання щодо поновлення/продовження строку на вчинення процесуальних дій перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Можливість поновлення/продовження процесуальних строків виникає у тому разі, коли у передбачені строки виконати певному учаснику справи певні процесуальні дії є неможливим, оскільки саме у нього виникли обставини, які перешкоджають їх реалізації та суд має право поновити/продовжити строк, установлений відповідно законом або судом, за клопотанням конкретного відповідного учасника справи в разі його пропущення з поважних причин. У зв`язку з цим для суду має значення й строк, який минув з моменту закінчення строку, встановленого законом або судом до вчинення учасником справи процесуальної дії, стосовно якої заявлено клопотання.

При цьому, варто зазначити, що Європейський Суд з прав людини у своїй прецедентній практиці щодо України, неодноразово звертав увагу на норми, що стосуються процесуальних строків, але в аспекті порушення принципу правової визначеності у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, Європейський суд з прав людини у справі у справі Меіпік V. Цкгаіпе зазначив, що норми, які регулюють строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком цієї особи добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати передбачені процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (§ 35 рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Alimentaria Sanders S.A. v/ Spain».

Строк на оскарження рішення суду може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Про поважність причин пропуску строку на оскарження рішення суду може свідчить наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду із заявою про перегляд заочного рішення протягом встановленого законом строку на подання такої заяви.

Встановлені обставини справи в сукупності з нормами процесуального закону дають суду підстави для висновку про те, що ОСОБА_2 не надав суду доказів поважності причин пропуску строку на подання зустрічного позову, а він не підлягає поновленню.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 05 липня 2022 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 грудня 2022 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Хилевич С. В.