Ухвала

09 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 727/10896/21

провадження № 61-9263св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Крата В. І.,

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», державний реєстратор Чернівецької міської ради Карвацька Галина Федорівна,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на постанову Чернівецького апеляційного суду від 16 серпня 2022 року у складі колегії суддів: Одинака О. О., Владичана А. І., Кулянди М. І.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Г. Ф., про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності та визнання права власності.

Позивач просив:

визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25 листопада 2016 року, індексний номер 32546002, прийняте державним реєстратором Чернівецької міської ради Карвацькою Г.Ф. про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна- квартиру загальною площею 30,50 кв. м, житловою площею 17,90 кв. м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , за АТ КБ «ПриватБанк» та скасувати запис про право власності №17627365;

визнати за ним право власності на вищевказану квартиру та поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності на квартиру за ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 3 вересня 2007 року між ним та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір за № CVF0GK03470065, згідно умов якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмір 13 980 доларів США строком до 02 вересня 2022 року. З метою забезпечення за вказаним кредитним договором між ним та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено іпотечний договір № CVF0GK03470065 (далі - договір іпотеки). Відповідно до пункту 33.3 договору іпотеки в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором, ОСОБА_1 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру за АДРЕСА_2 у житловому будинку АДРЕСА_3 .

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивачу стало відомо, що 22 листопада 2016 року державний реєстратор Карвацька Г. Ф. прийняла рішення за індексним номером № 32546002 про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру, згідно якого квартира була перереєстрована за ПАТ «КБ «Приватбанк». При цьому підставою для виникнення права власності на квартиру зазначено договір іпотеки.

Наголошував на тому, що з 2016 року по сьогоднішній день банком не було вчинено жодних дій щодо повідомлення його про перехід права власності на квартиру, або ж пред`явлення будь-яких усних чи письмових вимог про виселення чи звільнення квартири від його особистих речей. Жодних повідомлень про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором банк йому не надсилав. Також він не отримував жодних вимог банку про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором. Вважав, що перереєстрація права власності на спірну квартиру відбулася з порушенням норм Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 31 травня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Г. Ф. від 25 листопада 2016 року, індексний номер 32546002, про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру площею 30.5 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за АТ КБ «ПриватБанк», вилучивши запис у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 17627365 від 25 листопада 2016 року про реєстрацію права власності за АТ КБ «ПриватБанк». В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення державного реєстратора Чернівецької міської ради про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за АТ КБ «Приватбанк» було прийнято з порушенням вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII07, оскільки вказана квартира є єдиним житлом позивача, в якій він продовжує проживати і на даний час.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 16 серпня 2022 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Змінено мотивувальну частину рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 31 травня 2022 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Г. Ф. про визнання права власності та поновлення запису про право власності на нерухоме майно, викладено її в редакції цієї постанови. Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 31 травня 2022 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», державного реєстратора Чернівецької міської ради Карвацької Г. Ф. про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності та вилучення запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від

25 листопада 2016 року про реєстрацію права власності АТ КБ «ПриватБанк» на нерухоме майно № 17627365 скасовано. В позові ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», державного реєстратора Чернівецької міської ради

Карвацької Г. Ф. про визнання протиправним та скасування рішення про реєстрацію права власності та скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 25 листопада 2016 року про реєстрацію права власності АТ КБ «ПриватБанк» на нерухоме майно №17627365 відмовлено. Змінено розподіл судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 2 724,00 грн в рахунок відшкодування судових витрат за подання до суду апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від

14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Такий позов ОСОБА_1 не був заявлений, а одним з основних принципів цивільного судочинства є принцип диспозитивності, що передбачено у пункті 5 частини третьої статті 2 та статті 13 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 1952-IV право власності підлягає державній реєстрації. Задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності суперечить зазначеній імперативній вимозі закону, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі прав у частині належності права власності на спірне майно. Отже, замість скасування неналежного запису про державну реєстрацію до Державного реєстру прав має бути внесений належний запис про державну реєстрацію права власності позивача. Такий запис вноситься на підставі судового рішення про задоволення віндикаційного позову (пункт 87 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц (провадження № 14-93цс20)).

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ефективним способом захисту прав ОСОБА_1 є віндикаційний позов про витребування спірного майна від АТ КБ «ПриватБанк». Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 199/8324/19.

Судом першої інстанції також не взято до уваги ту обставину, що державний реєстратор Чернівецької міської ради Карвацька Г. Ф. не є належним відповідачем у цій справі. Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом в постанові від 15 лютого 2022 року у справі № 752/16419/16.

У серпні 2022 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просила постанову Чернівецького апеляційного суду від 16 серпня 2022 року скасувати, рішення першої інстанції залишити в силі.

Ухвалою Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року відкрито касаційне провадження у цій справі.

Разом з цим, ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 серпня 2022 року справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначено, що в доктрині приватного права та судовій практиці є усталеним, що для застосування віндикації між відповідачем та позивачем мають бути відсутні зобов`язально-правові відносини, порушення яких і стало причиною позбавлення позивача володіння своєю річчю, тобто право на віндикаційний позов надається лише суб`єкту речово-правових правовідносин. Тобто віндикація, як спосіб захисту, застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Відповідно до статті 37 ЗУ «Про іпотеку» рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оспорено іпотекодавцем у суді, що є для іпотекодавця гарантією дотримання іпотекодержателем вимог закону щодо підстав та процедури звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку. Тому належним та ефективним способом захисту позивача, який вважає, що його право порушене тим, що право власності на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, зареєстроване за відповідачем (іпотекодержателем) на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі), є позов про скасування рішення про державну реєстрацію права власності іпотекодержателя на це майно. Питання належного та ефективного способу захисту в контексті статті 37 Закону України «Про іпотеку», з урахуванням впливу принципу реєстраційного підтвердження володіння нерухомим майном відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є першочерговим для вирішення позову про скасування рішення про державну реєстрацію права власності іпотекодержателя на це майно. Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що з огляду на обставини цієї справи є підстави для уточнення висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у її постанові від

13 липня 2022 року у справі № 199/8324/19 (провадження № 14-212цс21).

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2022 року справу № 759/5454/19 (провадження № 14-81цс22) прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Правовідносини у цій справі є подібними до правовідносин у справі

№ 759/5454/19 (провадження № 14-81цс22).

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється в випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Тому колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі.

Керуючись статтями 252, 253, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 727/10896/21 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 759/5454/19 (провадження № 14-81цс22).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат