печерський районний суд міста києва
Провадження № 2-4321/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2022 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Сірій А.В.,

перевіривши заяву позивачів про збільшення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання недійсною декларації про готовність об`єкта до експлуатації, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач-1, ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 (далі - позивач-2, ОСОБА_2 ) звернулись до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - відповідач, ДАБІ України), в якому просять визнати недійсною декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 13.09.2016 року ДП № 11.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.11.2020 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ДАБІ України про визнання недійсною декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 01.06.2021 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та скасовано ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 19.11.2020 року, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.09.2021 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання недійсною декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

19.05.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивачів надійшла заява про збільшення позовних вимог.

Дослідивши письмові пояснення представника позивача та матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як визначено у п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право: подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з ч. 5 ст. 49 ЦПК України, у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Як вбачається з поданої позивачами заяви про збільшення позовних вимог, останніми не долучено до заяви доказів про направлення її копії відповідачу.

Окрім того, за приписами п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Під збільшенням розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві.

Тому збільшення розміру позовних вимог не може бути пов`язано з пред`явленням додаткових позовних вимог, про які не йшлося в позовній заяві.

У постанові від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19 Верховний Суд вказав на неправомірність під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

У своїй постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 370/2201/15-ц Верховний Суд звернув увагу на те, що доповнення позовних вимог новими вимогами та новими обставинами по своїй суті є новим позовом.

Предметом позову у даній справі є визнання недійсною декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 13.09.2016 року ДП № 11, натомість у поданій позивачами заяві пред`явлено нову позовну вимогу про скасування державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Солостар» на частину будівлі гуртожитку (реєстраційний номер 101) як частину квартирного (багатоповерхового) житлового будинку літ. А-9, об`єкту житлової нерухомості загальною площею 9 856,1 кв.м., житловою площею 7 090,6 кв.м. Указана вимога не може вважатися такою, що збільшує позовні вимоги, оскільки фактично є новою вимогою з самостійними підставами.

Отже, подана позивачами заява за своїм змістом не є заявою про збільшення розміру позовних вимог.

Оскільки позивачами заяву подано з порушенням вимог ст. 49 ЦПК України, суд приходить висновку, що вказану заяву позивачів, слід повернути.

Аналізуючи викладене, керуючись ст. 43, ч. 1, 5 ст. 49 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивачів про збільшення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання недійсною декларації про готовність об`єкта до експлуатації - повернути позивачам.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Повний текст судового рішення складений та підписаний суддею 20.05.2022 року.

Суддя І.В. Григоренко