У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Шетепко І.О.,

за участі секретаря Киніва О.В.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Шепетко Ірини Олександрівни від розгляду цивільної справи № 308/13179/22 за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Закарпатського апеляційного суду; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Берегівський районний суд Закарпатської області, Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області, суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бедьо Василь Іванович, суддя Берегівського районного суду Закарпатської області Михайлишин В.М., суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Тарас Юрійович, суддя Закарпатського апеляційного суду Готра Тетяна Юріївна, суддя Закарпатського апеляційного суду Собослой Габор Габорович, суддя Закарпатського апеляційного суду Мацунич Михайло Васильович, суддя Закарпатського апеляційного суду Кондор Роман Юлійович, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями, -

в с т а н о в и в:

У провадженні судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шепетко І.О. знаходиться на розгляді вищевказана цивільна справа.

21.11.2022 позивачем ОСОБА_1 через канцелярію суду було подано заяву про відвід головуючого судді, яка мотивується наявністю інших обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Заява мотивована тим, що в даній справі Ужгородський міськрайонний суд є учасником справи - третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідача. Оскільки суддя Шепетко І.О. працює в цьому суді, то, як його працівник, перебуває у службовій залежності від адміністрації Ужгородського міськрайонного суду, є зацікавленою особою в розгляді даної справи, крім того, заінтересована в тому, щоб рішення у справі не вплинуло не тільки на роботу Ужгородського міськрайонного суду, але й не погіршило стосунки з третьою особою - її колегою - суддею цього ж суду Бедьо В.І. А тому існують підстави, передбачені п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, для відводу судді.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце розгляду належним чином повідомлялися. Крім того, інформація про дату розгляду справи була відображена на офіційному веб-порталі Судової влади України на сторінці Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області «Список справ, призначених до розгляду» за посиланням: http://ug.zk.court.gov.ua/sud0712/gromadyanam/csz/.

На підставі ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути питання про відвід судді за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши зміст поданої заяви, оглянувши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.2, 3 ст.40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Частиною першою ст. 36 ЦПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді. Так, згідно з наведеною нормою, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Згідно з ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» до даних правовідносин також можна застосувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст. 6), в якій закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) існування безсторонності суду для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Практика цього суду свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. При вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (п. 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; п. 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; п. 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

ЄСПЛ в п. 49 рішення у справі «Білуха проти України» вказав, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Згідно з Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, а саме з Другим показником - об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Суддівська неупередженість пов`язана як із фактичною об`єктивністю, так і з об`єктивністю, як її сприймає розумний спостерігач.

Право відповідача на справедливий суд закріплений в нормах міжнародного права, зокрема, як вже зазначалося вище, в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Оцінюючи наведені позивачем аргументи, на які він посилається у заяві про відвід судді Шепетко І.О., такі не викликають обґрунтованих сумнівів у неупередженості або необ`єктивності судді. В той же час, враховуючи, те, що Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області, який є місцем роботи головуючого судді, є учасником даної справи, суд покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розгляду справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, з метою зняття у сторін будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості головуючого судді при розгляді даної справи, запобігання нарікань на його необ`єктивність та неупередженість, а також звинувачень у заінтересованості результатів розгляду справи, запобігання конфліктних ситуацій, які ставлять під сумнів можливу неупередженість головуючого судді, суд приходить до висновку про задоволення заявленого відводу.

Керуючись ст. 36, 40, 247, 259-261, 352-355 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Шепетко Ірини Олександрівни від розгляду цивільної справи № 308/13179/22 за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Закарпатського апеляційного суду; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Берегівський районний суд Закарпатської області, Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області, суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бедьо Василь Іванович, суддя Берегівського районного суду Закарпатської області Михайлишин В.М., суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Тарас Юрійович, суддя Закарпатського апеляційного суду Готра Тетяна Юріївна, суддя Закарпатського апеляційного суду Собослой Габор Габорович, суддя Закарпатського апеляційного суду Мацунич Михайло Васильович, суддя Закарпатського апеляційного суду Кондор Роман Юлійович, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями - задовольнити.

Матеріали цивільної справи № 308/13179 за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Закарпатського апеляційного суду; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Берегівський районний суд Закарпатської області, Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області, суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Бедьо Василь Іванович, суддя Берегівського районного суду Закарпатської області Михайлишин В.М., суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Тарас Юрійович, суддя Закарпатського апеляційного суду Готра Тетяна Юріївна, суддя Закарпатського апеляційного суду Собослой Габор Габорович, суддя Закарпатського апеляційного суду Мацунич Михайло Васильович, суддя Закарпатського апеляційного суду Кондор Роман Юлійович, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконними рішеннями - передати в канцелярію Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області для проведення повторного автоматичного розподілу справи.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І.О. Шепетко