Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2120/22
Провадження №: 2/332/1671/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого - судді Ретинської Ю.І., за участю секретаря судового засідання Божко В.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання та адреса для листування: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про припинення стягнення аліментів на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з вказаним позовом, в якому просив припинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що здійснюються на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.03.2011 у справі №2-1517/11 та визнати виконавчий лист №2-1517 від 03.03.2011, виданий рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що, оскільки, на теперішній час син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з ним та відповідачка матеріально дитину не підтримує, фактично нею не цікавиться та не приймає участь у її вихованні, однак продовжує отримувати аліменти згідно рішення суду та виконавчого листа на утримання дитини до досягнення нею повноліття, використовуючи отримані кошти на свій розсуд, а не на дитину є підстави для припинення стягнення з нього аліментів відповідно до положень ст. 273 СК України.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2022 провадження по справі відкрите в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідачка правом на подачу відзиву не скористалася.

Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовну заяву підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечує.

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.03.2011 у справі №2-1517/11 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 27.12.2010.

На виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.03.2011 у справі №2-1517/11, Ленінським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції відкрито відповідне виконавче провадження.

З Акту обстеження умов проживання від 18.07.2022, складеним представниками Відділу по Заводському району служби ( управління) у справах дітей Запорізької міської ради убачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ними проживає бабуся, ОСОБА_4 , 1952 року народження.

Крім того, відповідачка факт проживання дитини з батьком не оспорювала.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відповідно до закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Положеннями частин другої та третьої статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

З аналізу статтей 267 - 271 Сімейного Кодексу України убачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Підтвердженням перебування на утриманні батька, ОСОБА_1 його сина ОСОБА_3 є Акт обстеження умов проживання від 18.07.2022, складений представниками Відділу по Заводському району служби ( управління) у справах дітей Запорізької міської ради.

Зазначена, обставина також не оспорювалася відповідачкою, а отже в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Вищенаведене вказує на те, що син ОСОБА_3 припинив проживати з матір`ю і почав проживати з батьком та перебуває на його утриманні. Протилежної позиції відповідачка суду не заявляла.

Крім того, відповідачкою не оспорювався факт отримання нею аліментів на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи вищевикладене, встановлені фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що припинення стягнення аліментів з батька дитини на цей час буде сприяти забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження і у цій справі ухвалити рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись 3,4,11-13, 19, 259, 263, 265,279, 280-282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на дитину задовольнити.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27.12.2010, що здійснюються на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2011, у справі №2-1517/11.

Виконавчий лист №2-1517 від 03.03.2011, виданий на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя з дня набрання цим рішенням законної сили визнати таким, що не підлягає виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Ю.І. Ретинська