Справа № 351/2025/21
Провадження № 22-з/4808/84/22
Головуючий у 1 інстанції Калиновський М.М.
Суддя-доповідач Бойчук
09 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача Бойчука І.В.,
суддів Пнівчук О.В., Луганської В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ТОВ «ТРЕВЕЛ ПРОФЕШНЛ ГРУП», про захист прав споживача в частині стягнення коштів за ненадані послуги за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Снятинського районного суду від 08 вересня 2022 року та додаткове рішення Снятинського районного суду від 21 вересня 2022 року під головуванням судді Калиновського М.М. у м. Снятин,
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_2 .
Рішення Снятинського районного суду від 08 вересня 2022 року змінено, виключено з мотивувальної частини посилання, що ОСОБА_2 міг одноособово продовжувати подорож.

В решті рішення суду залишено без змін.

Додаткове рішення Снятинського районного суду від 21 вересня 2022 року залишено без змін.

06 грудня 2022 року на адресу апеляційного суду надійшла заява представника ФОП ОСОБА_1 адвоката Яковишина В.Ю. про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу.

Заява обґрунтована тим, що в зв`язку з розглядом справи в апеляційному суді відповідачем понесено витрати на професійну правничу допомогу. Заявник зазначає, що у відзиві на апеляційну скаргу він вказував на те, що ФОП ОСОБА_1 понесла витрати на правову допомогу.

Відповідно до п. 5.2. договору про надання правової допомоги від 21.01.2021 № 01/21/01/22 гонорар за надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції становить 3 500 грн.

Таким чином, з доданих до матеріалів справи документів вбачається факт отримання ФОП ОСОБА_1 послуг адвоката та понесення витрат.

Просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 3 500 грн як гонорар.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 07 грудня 2022 року заяву призначено до розгляду без виклику учасників справи. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції свої міркування або заперечення стосовно заяви про стягнення на користь відповідача судових витрат.

ОСОБА_2 та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ТОВ «ТРЕВЕЛ ПРОФЕШНЛ ГРУП», заперечення щодо заяви про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, не подали.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, з таких підстав.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу зазначав, що відповідно до п. 5.2. договору про надання правової допомоги від 21.01.2021 №01/21/01/22 гонорар за надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції (участь у судових засіданнях, написання будь-яких процесуальних документів, подання доказів та ін.) становить - 3 500 грн.

У разі відмови у задоволені апеляційної скарги та залишенні рішення Снятинського районного суду від 08.09.2022 без змін, адвокат відповідачки вважає, що ОСОБА_3 повинен відшкодувати ФОП ОСОБА_4 витрати на правову допомогу.

Також представник відповідача зазначив, що докази сплати вартості його послуг будуть надані пізніше.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI).

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до договору про надання професійної правової допомоги №01/21/01/22 від 21 січня 2022 року клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу у справі № 351/2025/21 в суді першої та апеляційної інстанції ( т.1 а.с.84-85).

Відповідно до п. 5.2. договору за надання правової допомоги клієнт має сплатити адвокату гонорар, виходячи з наступних узгоджених цін на послуги: участь у судових засіданнях, написання процесуальних документів, надання доказів та інше в розмірі 3 500 грн.

На підтвердження понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу суду апеляційної інстанції заявником подано акт наданих послуг від 01.12.2022 та квитанцію про оплату послуг адвоката.

З акта про надання професійної правничої допомоги, складеного ФОП ОСОБА_1 та адвокатом Яковишиним В.Ю. 01.12.2022, убачається, що вартість складання відзиву на апеляційну скаргу та участь у двох судових засіданнях в Івано-Франківському апеляційному суді становить 3 500 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу згідно заяви представника ФОП ОСОБА_1 апеляційний суд враховує відсутність заперечення позивача чи його клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, і чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, обґрунтованість розміру цих витрат, складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності таких витрат.

Апеляційний суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази на підтвердження цих витрат не є безумовною підставою для їх стягнення судом у визначеному розмірі з позивача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності цих витрат.

З опису послуг вбачається, що адвокатом Яковишиним В.Ю. надавалися послуги на правову допомогу, які полягали у складанні відзиву на апеляційну скаргу та участі у двох судових засіданнях в Івано-Франківському апеляційному суді.

Цей же адвокат здійснював підготовку відзиву на позовну заяву та брав участь в розгляді вказаної справи в суді першої інстанції, а тому був ознайомлений з матеріалами та обставинами справи. Враховуючи категорію справи, яка не є складною, а також характер позовних вимог, відсутність потреби у вивченні великого обсягу фактичних даних і виготовленні процесуальних документів, які містяться у справі.Дослідивши відзив на апеляційну скаргу, слід зазначити, що викладені в ньому доводи про обставини справи є по суті такими ж як і у відзиві, який був поданий на позовну заяву представником відповідача адвокатом Яковишиним В.Ю. до суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що складення відзиву на апеляційну скаргу не потребувало додаткових зусиль та знань, великої тривалості часу адвоката, як і відсутня необхідність у додатковому аналізі обставин справи та вивченні нормативно-правової бази.

Виконані адвокатом послуги, з урахуванням їх незначної складності, невеликої тривалості судових засідань, не відповідають критерію реальності адвокатських витрат, зазначений заявником розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500 грн належним чином не обґрунтований, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Ураховуючи незначну складність справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії необхідності вчинення певних процесуальних дій у справі, реальності адвокатських витрат, апеляційний суд вважає, що обґрунтованими і пропорційними до предмета спору є витрати на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 2 000 грн, які слід стягнути з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 270, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 проживає в АДРЕСА_1 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) 2 000 (дві тисячі) грн понесених витрат на правову допомогу у справі в суді апеляційної інстанції.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

В.М. Луганська