Справа № 585/2242/22
Номер провадження 2-о/585/94/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.

з участю секретаря судового засідання -Безручко О. П.,

Справа № 585/2242/22, провадження № 2-о/585/94/22

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України у Сумській області,

розглянув в порядку окремого провадження заяву про встановлення факту постійного проживання на території України,

Представник заявника: ОСОБА_2 , який діє на підставі Наказу Конотопського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги № 265-У (323-Н) від 14.07.2022 року.

Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України у Сумській області- Балюра Людмила Юріївна, яка діє на підставі довіреності № 112 від 23 грудня 2021 року.

Стислий виклад позицій учасників справи:

23 вересня 2022 року ОСОБА_1 , представником якого є ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою і просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року по сьогоднішній день.

В обґрунтування заяви посилається на те, щовін проживає в АДРЕСА_1 , з 1990 року, був документований паспортом зразка СРСР 1974 року, але паспорт був втрачений. Він довгий час був без документу, що посвідчує особу. З метою відновлення втраченого документу він звернувся до Управління ДМС України в Сумській області, на що отримав письмову відповідь про те, що оскільки відсутній документ, який посвідчує факт реєстрації, йому необхідно надати судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або факту проживання в неповнолітньому віці станом на 13 листопад 1991 року. Тому звернувся до суду з даною заявою.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що він має намір отримати паспорт громадянина України. Він мав паспорт зразка СРСР, який загубив. Він постійно проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 (на даний час АДРЕСА_2 , також тривалий час працював на консервному заводі.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

26 вересня 2022 року постановлено ухвалу про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, призначено розгляд справи. Копію ухвали про відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду надіслано учасникам справи.

Представник заявника ОСОБА_2 та заявник ОСОБА_1 у судове засідання 06 грудня 2022 року не з`явилися. Представник заявника ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи за відсутності заявника та його відсутності, заяву підтримують повністю (а.с. 43).

Від заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Сумській області надійшли письмові пояснення, з яких вбачається, що набуття громадянства України врегульоване Законом країни «Про громадянство України» від 18.01.2001 року та Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215. З документів, поданих заявником та повного витягу з Державного реєстру цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 17.10.2022 року відомо, що ОСОБА_1 народився у м. Ромни Сумської області. Батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_4 . У ДРАЦС міститься свідоцтво про народження заявника. Витребувані у заяві відомості про навчання у школі (1972-1980 року), навчання профтехучилищі (1980-1981 роки), службу в армії (приблизно 1983-1985 роки) мають значення для підтвердження соціальних зв`язків заявника, але не підтверджують факт його проживання на території України саме станом на 24.08.1991 року. ОСОБА_3 при досягненні 16-річчя на підставі свідоцтва про народження отримав виданий Роменським РВВС, паспорт громадянина СРСР зразка 1974 рокусерії НОМЕР_1 . 04.12.1990 року у зв`язку з втратою даного паспорта йому було видано паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року серії НОМЕР_2 , що підтверджується копією його заяви про видачу паспорта, яка зберігається в цифровому вигляді в Єдиному демографічному реєстрі. З вказаної заяви відомо, що станом на 04.12.1990 року ОСОБА_3 проживав в АДРЕСА_1 . Довідка квартального комітету ви конавчого комітету Роменської міської ради додана до заяви про те, що заявник проживає і прописаний в АДРЕСА_1 , з 1990 року не відповідає вимогам, передбаченим Додатком 13 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207. Вказана довідка не містить прізвища, посади особи, що її видала, а додана копія будинкової книги невідомо цим складена та завірена лише самим заявником. Отже вважає, що цей документ не може бути доказом, який підтверджує заявлений факт. Також до заяви не додано документів, які б свідчили про місце роботи заявника та отримання ним доходу на території України. Тому вважає, що наявних у справі письмових доказів встановити факт, що ОСОБА_1 станом на 24.08.1991 року постійно проживав на території України, неможливо (а.с.26-27).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до копії свідоцтва про народження НОМЕР_3 від 05.03.1965 року, виданого Роменським ГОР бюро ЗАГС Сумської обл. ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ромни Сумська область про що в книзі актів громадянського стану про народження 1965 року березня місяця 5 числа зроблено відповідний запис за № 96. Батьки: батько - ОСОБА_3 , українець, мати - ОСОБА_4 , українка (а.с. 8-9).

Вказана обставина також стверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 8 від 17 жовтня 2022 року (а.с.28)

Згідно довідки виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області від 08.07.2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає і прописаний за адресою: АДРЕСА_1 з 1990 року (а.с.10).

Відповідно до будинкової книги для прописки громадян, що проживають в буд. АДРЕСА_1 прописаний ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 українець (а.с.45-51).

Згідно відповіді Управління ДМС України в Сумській області № 5924-650/5924.1-22 від 07.07.2022 р., оскільки відсутній документ який підтверджує факт реєстрації, заявнику потрібно подати судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року (а.с.6-7).

Відповідно довідки ДПТНЗ «Роменське вище професійне училище» № 85-уч від 17.10.2022 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно навчався в Роменському технічному училищі № 2 з 01.09.1980 р. (наказ № 13-к від 01.09.1980 р.) по 21.07.1981 р. (наказ № 10-к від 21.07.1981 р.) за професією «муляр». Училище перейменоване у ДПТНЗ «Роменське вище професійне училище» наказом управління освіти і науки Сумської облдержадміністрації № 462 від 09.07.2007 р. (а.с.25 зв.).

З Архівного витягу архівного відділу виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області № 620 від 07.10.2022 року вбачається, що наказом № 96-к від 24.07.1982 року ОСОБА_1 прийнято на роботу до Роменського консервного заводу з 23 липня 1982 року різноробочим в фабрикатний цех. Наказом № 171-к від 01 грудня 1994 року ОСОБА_1 - робітника фабрикатної дільниці Роменського консервного заводу з 21 листопада 1994 року звільнено за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. Підстава: особиста заява (а.с.44).

З проаналізованих обставин, судом встановлено, що їм відповідають правовідносини щодо встановлення факту проживання на території України.

При розгляді даної заяви судом застосовані норми права:

Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст.20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що респондується з відповідною позицією Верховного Суду України, викладеною у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року.

У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3).

У ч. 7 ст. 294 ЦПК України оговорено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Мотиви суду

З досліджених вище письмових матеріалів справи вбачається, що відсутність документів, що підтверджують факт постійного проживаннязаявника на території України станом на 24 серпня 1991 року, заважає ОСОБА_1 отримати паспорт громадянина України, що являється підставою для задоволення даної заяви.

Крім того, на підставі досліджених документів, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 дійсно постійно проживав на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) та на момент набрання чинності Закону України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) і не був громадянином інших держав.

Встановлення даного факту створює заявнику умови для отримання паспорту громадянина України.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5,12,13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268ЦПК України.

Суд вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , представником якого є ОСОБА_2 , заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби в Сумській області, про встановлення факту постійного проживання на території України, задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , постійно, безвиїзно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року та на день набрання чинності Закону України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року, і не був громадянином інших держав.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судовогорішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації та фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 .

Представник позивача: ОСОБА_2, місцезнаходження: АДРЕСА_4

Заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України у Сумській області, місцезнаходження: 40000, Україна, Сумська область, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 27.

Повне судове рішення складене 09 грудня 2022 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова