Номер провадження: 22-ц/813/3586/22
Головуючий у першій інстанції Донцов Д. Ю.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за апеляційними скаргами представника Служби безпеки України - Осадчого Андрія Володимировича та заступника керівника Одеської обласної прокуратури - О. Химченко на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2021 року по справі за заявою ОСОБА_1 про визначення суми шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду,

ВСТАНОВИВ:

21 вересня 2020 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про визначення суми шкоди, незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Заява обґрунтована тим, що 01.10.2015 року співробітниками Служби Безпеки України та Генеральної Прокуратури України ОСОБА_1 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України. 21.12.2019 року вироком Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/8136/16-к ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинувачені за ч. 3 ст. 368 КК України та виправдано його за ч. 3 ст. 368 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, який набрав законної сили 03.02.2020 року. В результаті незаконного притягнення в якості обвинуваченого ОСОБА_1 зазнав сильних душевних страждань, втратив робоче місце. Завдані моральні страждання призвели до порушення сну та порушення звичайного життєвого укладу, нервовому зриву, у наслідок якого ОСОБА_1 отримав інвалідність 2 групи довічно. Таким чином, з урахуванням всіх подій, що пов`язані із незаконним притягненням ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності заявник отримав моральну шкоду, розмір якої оцінює в 2 700 000 гривень (т.1, а.с.1-6).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2021 року визначено розмір заподіяної ОСОБА_1 моральної шкоди внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0000420 від 18.03.2015 року у розмірі 2 430 000,00 гривень, що підлягає безспірному списанню з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (т.2, а.с.153-159).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник Служби безпеки України - Осадчий Андрій Володимирович звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що причиною звернення з апеляційною скаргою стало те, що списання з Державного бюджету України грошових коштів на суму 2430000 грн на користь ОСОБА_1 буде здійснюватися у тому числі з рахунку СБУ, що напряму стосується інтересів апелянта. Апелянт повідомляє, що після відкриття провадження судом першої інстанції, справа за позовом ОСОБА_1 слухалась за правилами окремого провадження, проте апелянт вважає, що справа не мала розглядатися в порядку окремого провадження так як визначення розміру не можна вважати юридичним фактом, крім того, як зазначає апелянт в справі наявний спір про право між сторонами з протилежними інтересами. Апелянт вважає, що справа повинна була розглядатися судом за правилами позовного провадження. Також, на думку апелянта, оскільки зазначена вимога є майновою, то вона повинна розглядатися за правилами позовного провадження за наявності відповідачів, а саме органів досудового слідства, прокуратури, які завдали моральну шкоду. Апелянт зазначає, що у позові ОСОБА_1 визначав розмір моральної шкоди за методикою професора ОСОБА_2 , проте інформація з реєстру методик проведення судових експертиз, розміщена на сайті Міністерства юстиції України, наголошує, що за прийнятим 29.01.2016 року рішенням застосування методики ОСОБА_2 на території України припинено. Крім того, апелянт наголошує, що в реєстрі атестованих судових експертів відсутній експерт ОСОБА_3 , яким складався висновок, на який посилається ОСОБА_1 у позовній заяві (т.2, а.с.171-177).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.07.2021 року було відкрито апеляційне провадження (т. 2, а.с. 190-192).

05.08.2021 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга заступника керівника Одеської обласної прокуратури - О. Химченко, в якій просив суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що в даному випадку наявні порушення інтересів держави, які полягають у тому, що стягнення за рахунок коштів Державного бюджету у розмірі 2430000 грн без врахування обставин справи призведе до втрат бюджету, що є підставою для представництва прокуратурою інтересів держави у даній справі в інтересах Державної казначейської служби України. Апелянт звертає увагу на те, що під час розгляду справи не було залучено орган, який і завдав моральну шкоду та Державну казначейську службу. Крім того, апелянт не погоджується з тим, що справу було розглянуто в порядку окремого провадження, адже, на думку апелянта, справа підлягала розгляду в позовному провадженні з залученням інших учасників. Апелянт вважає, що визначена судом сума моральної шкоди є завищеною, адже при її визначенні суд виходив тільки із висновку психологічної експертизи. На думку апелянта, висновок експертизи носить рекомендаційний характер тому, при вирішенні питання розміру компенсації слід виходити у сукупності інших доказів по справі, що, як зазначає апелянт, залишилось поза увагою суду першої інстанції (т. 2, а.с. 171-183).

22.11.2021 року апеляційним судом постановлено ухвалу, якою відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Одеської обласної прокуратури - О. Химченко, після усунення недоліків визначених ухвалою від 06.08.2021 року про залишення апеляційної скарги без руху (т. 3, а.с. 5-7). Ухвалою від 04.06.2022 року справу призначено до розгляду (т. 3, а.с. 12).

Сторони своїм правом закріпленим ст. 360 ЦПК України не скористалися, відзив на адресу суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Учасники провадження про час, місце та порядок судового розгляду повідомлені належним чином.

28.10.2022 року на адресу суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 про розгляд справи за відсутності заявника.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення про задоволення заяви щодо визначення розміру заподіяної шкоди, що підлягає безспірному списанню, суд першої інстанції виходив із того, що проаналізувавши надані суду докази у їх сукупності, враховуючи обставини, викладені у вироку суду про визнання заявника невинним в інкримінованому йому злочині, який набрав законної сили, суд приходить до висновку про доведеність факту понесення заявником моральних страждань та переживань з приводу порушеної кримінальної справи та розгляду кримінального провадження, що призвели до погіршення стану здоров`я, зміни звичного укладу життя та порушення нормальних життєвих зав`язків. Отже наявні передбачені пунктом 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підстави для визначення відшкодування заявнику моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, суд враховує глибину моральних і душевних страждань заявника, період його перебування під слідством та судом, а саме 52 місяці, а також беручи до уваги конкретні обставини справи, характер моральних страждань, їх наслідки й інші негативні впливи, внаслідок притягнення заявника до кримінальної відповідальності, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди необхідно розраховувати на підставі методики психологічного дослідження в справах щодо заподіяння моральних страждань особі та відшкодування моральної шкоди, яка розроблена та рекомендована до впровадження Харківським НДІСЕ Міністерства юстиції України (код державної реєстрації 14.1.75-18.01.19 року).

Апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно матеріалів справи, 01.10.2015 року співробітниками Служби Безпеки України та Генеральної Прокуратури України ОСОБА_1 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України, про що були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000420 від 18.03.2015 року.

27.04.2016 року ОСОБА_1 був вручений обвинувальний акт, який в подальшому було направлено до Приморського районного суду м. Одеси.

07.10.2015 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі №757/36938/15-к ОСОБА_1 тимчасово відсторонено від посади до 02.12.2015 року.

08.02.2016 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі №757/5207/16-к ОСОБА_1 тимчасово відсторонено від посади до 01.04.2016 року.

31.03.2016 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва у справі №757/14937/16-к ОСОБА_1 тимчасово відсторонено від посади до 01.05.2016 року.

21.12.2019 року вироком Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/8136/16-к ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинувачені за ч. 3 ст. 368 КК України та виправдано його за ч. 3 ст. 368 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, який набрав законної сили 03.02.2020 року.

У зв`язку зі вищенаведеним, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визначення розміру заподіяної моральної шкоди внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, що підлягає безспірному списанню.

Приморським районним судом м. Одеса ухвалою від 26.10.2020 року було відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами окремого провадження, посилаючись на п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, у зв`язку із чим слід зазначити.

За положенням ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження (ч. 2 ст. 19). Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ст. 293 ЦПК).

Разом з тим, в даному випадку слід враховувати відповідну правову позицію наведену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року по справі № 201/10234/20, згідно якої було зроблено відступ від постанови Верховного Суду України від 24 квітня 2017 року у справі № 760/23169/14-ц та зі змісту якої вбачається, що системний аналіз норм права, в тому числі положень ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року № 266/94-ВР, Положенням про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року №6/5/3/41, свідчить про те, що заява про відшкодування моральної шкоди розглядається тільки судом з урахуванням фактичних обставин щодо наявності моральної шкоди в межах, встановлених саме цивільним законодавством, з дослідженням доказів, у тому числі висновків експертизи. Такі процесуальні дії суду притаманні змагальному процесу, яким є саме позовне провадження.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду також вказала, що термін «заява» при зверненні потерпілої особи до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди зі змісту Закону № 266/94-ВР та наказу № 6/5/3/41 слід розуміти як вимогу про відшкодування шкоди і такі справи слід розглядати за правилами позовного провадження. До того ж не має значення назва такої вимоги, якщо з її змісту вбачаються всі складові елементи відповідно до вимог статті 175 ЦПК України. Факт спричинення моральної шкоди, як і її розмір, підлягають встановленню та доведенню при розгляді відповідної вимоги, поданої у будь-якій формі з дотриманням необхідних, передбачених ст.175 ЦПК елементів у позовному провадженні.

Разом з тим відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином, враховуючи вище наведене в сукупності, оскільки доводи апелянтів знайшли своє часткове підтвердження в матеріалах справи, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції та залишає заяву без розгляду, роз`яснюючи право заявнику на звернення до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги представника Служби безпеки України - Осадчого Андрія Володимировича та заступника керівника Одеської обласної прокуратури - О. Химченко - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2021 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про визначення суми шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду - залишити без розгляду.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік