КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 357/11468/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7652/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Ярмола О.Я.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

30 грудня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2022 року в справі за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані ветеринарні послуги,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що вона як приватний підприємець здійснює ветеринарну практику згідно чинної відповідної ліцензії, та 13.08.2021 року до неї, у ветеринарний центр, звернулася ОСОБА_2 з метою отримання консультації та огляду собаки, яка перебувала в тяжкому стані і потребувала невідкладної допомоги.

Стан тварини був критичний і відповідачка, як власник тварини, погодилися лікувати собаку, що підтверджено укладеним договором про надання ветеринарних послуг, шляхом підписання Анкети-заявки. Відповідачці було роз`яснено, що підписанням даної заявки вона приймає умови та приєднується до договору про надання ветеринарних послуг, а також, відповідачка надала згоду на проведення загального наркозу тварині, гарантувала оплату послуг.

13.08.2021 року позивачка провела ряд маніпуляцій, ввела тварину в медикаментозний сон і ОСОБА_2 було видано розрахунковий лист на суму 4 885 грн., однак відповідач оплатила лише 1000 грн., а від решти оплати відмовилася. 14.08.2021 року відповідачка з`явилася до клініки, влаштувала сварку, від оплати відмовилася та бажала забрати свою собаку. Тварина перебувала в тяжкому стані, а тому позивачка продовжила лікування і 14.08.2021 року ФОП ОСОБА_1 було надано послуги з лікування ще на 3020 грн.

Відповідачка відмовилася отримати розрахунковий лист, тварина залишилася у ветеринарному центрі. 15.08.2021 року стан тварини погіршився, їй було проведено реанімацію, проте врятувати не вдалося. 15.08.2021 року тварині було надано послуг з лікування на суму 1550 грн. Оскільки відповідачка не забрала свою собаку, то позивачка змушена була зробити розтин тварини для встановлення посмертного діагнозу за власні кошти та захоронити рештки тварини і, дані послуги коштували ще 2000 грн.

Загалом надані ветеринарні послуги та інші супутні послуги коштували 10 455 грн., а також, в зв`язку з простроченням розрахунку за послуги, позивачка просила стягнути з відповідачки пеню, яка передбачена п.8.3 Договору про надання ветеринарних послуг і ст. 625 ЦК України. За період з 04.09.2021р. по 24.09.2021р. пеня становить 209,10 грн. ОСОБА_1 зазначає, що в зв`язку з наведеними обставинами їй була спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в 20 000 грн., а також, понесені судові витрати. Загалом, позивачка просила стягнути з відповідачки 41 572,10 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2022 року в задоволенні позову Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач визнала факт надання послуг, підпис згоди, анкети - заявки та часткову оплату послуг, що в силу ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Зазначила, що припинення лікування могло спричинити загибель тварини.

08 серпня 2022 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 , в якій відповідач просила залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення посилаючись в обґрунтування на те, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув дану справу, врахував та надав оцінку усім наявним у даній справі доказам, що повністю спростовує посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 13.08.2021 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до ветеринарної клініки « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в АДРЕСА_1 з наміром отримати ветеринарну допомогу своїй собаці, в якої були ознаки отруєння.

Встановлено, що 13.08.2021 року ОСОБА_2 підписала Анкету-заявку на надання ветеринарних послуг (а.с.22).

Також, 13.08.2021 року відповідачкою було підписано лист-дозвіл на проведення загального наркозу собаці. Як копія, так і оригінал даного документу є нечитабельними, неналежної якості (а.с.23).

Матеріали справи містять листи призначення на лікування собаки Лайк, від 13.08.2021р., 14.08.2021р.,15.08.2021р. та 17.08.2021р. (а.с.24-27).

Встановлено, що 27.08.2021 року позивачка направила засобами поштового зв`язку на адресу ОСОБА_2 претензію про сплату боргу за Договором про надання ветеринарних послуг з копією розрахункових листів, копією Анкети-заяви (а.с.28-30).

Матеріали справи містять Договір про надання ветеринарних послуг, який визначений, як публічний договір (а.с.16-21).

Встановлено, що 13.08.2021 року та 14.08.2021 р. до батальйону ПП Управління ПП в Київській області надходили виклики від сторін. Працівники поліції здійснювали виїзди на місце події за адресою Вернадського,1 в м. Біла Церква, відбирали пояснення у сторін (а.с.82-91).

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За положеннями ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та ЦК України у встановлений у зобов`язанні строк.

Згідно зі статтею 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Аналіз положень статей 11, 1166, 1167 ЦК України дає підстави вважати, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за умов наявності шкоди, протиправної поведінки особи, яка завдала шкоду, наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду та завданою шкодою, вина особи, яка завдала шкоду.

З огляду на зазначені вище положення законодавства, саме на позивача покладено обов`язок доказування.

В той же час, доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Як відзначалося, обставини справи встановлюються за допомогою доказів.

В свою чергу, відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статей 263, 264 ЦПК України, вирішуючи справу суд повинен ухвалювати рішення, яке базується на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зокрема, суд під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Як вже було зазначено вище, 13.08.2021 року відповідачем підписано Анкету - заявку про надання ветеринарних послуг, де п.1 Порядку надання ветеринарних послуг є наступне: підписання цієї Анкети - заявки Замовник приймає умови та приєднується до Договору про надання ветеринарних послуг.

В матеріалах справи міститься Договір про надання ветеринарних послуг (а.с. 16 - 21) і, як правильно вказав суд першої інстанції, не містить дати, номеру, а також не підписаний відповідачкою як замовником та відсутні докази, що цей договір і саме в такій редакції надавався ОСОБА_2 для ознайомлення.

Частиною 1 статті 207 ЦК України, передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Розділу 2, Договору про надання ветеринарних послуг слідує, що Підписання Анкети-заявки Замовником підтверджує факт ознайомлення та згоди з усіма умовами цього Договору, діючим прайсом та додатками, правилами надання ветеринарних послуг, що є невід`ємною складовою частиною Договору (п.2.3, 2.4).

З розділу 11, Договору про надання ветеринарних послуг слідує, що невід`ємною частиною цього Договору є прейскурант цін, однак, даного прейскуранту цін не надано суду, а також, відсутні докази що такий прейскурант існував на час виникнення спору, а з вказаної позивачкою вартості послуг, слідує, що ціна значно різниться від цін висвітлених в прайсі цін клініки « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розміщені на сайті (а.с.92).

За відсутності прейскуранту,цін замовник позбавлений можливості переконатися у достовірності вартості послуг, що відображені в листах-назначеннях, чеках.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що прейскурант цін не був надісланий ОСОБА_2 і в подальшому, разом з претензією про сплату боргу, хоча такий прейскурант є невід`ємною частиною Договору про надання ветеринарних послуг. З наведеного слідує, що власник тварини не була обізнана щодо вартості послуг лікаря-ветеринара та була позбавлена можливості перевірити ціни в чеках.

Згідно підписаної відповідачем анкети - заявки від 13.08.2021 року, зазначено наступне, що ОСОБА_2 зобов`язується забрати тварину до 13.08.2021 року включно.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 мала намір забрати свою собаку, однак 13.08.2021 р. забрати тварину було неможливо через введений наркоз і загрозу життю тварини, а 14.08.2021р. позивачка не віддала тварину через відмову ОСОБА_2 оплатити ветеринарні послуги.

Судом встановлено, що офіційно затверджених протоколів клінічного лікування тварин в Україні не існує, тому вибір препаратів, методів лікування тварини залишається за лікарем ветеринарної медицини, якщо він належним чином погоджений із власником тварини.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, позивачка без дозволу власника тварини, на власний ризик вчиняла ветеринарні медичні дії (проводила реанімацію, утримувала та надавала послуги з лікування 14 і 15 серпня 2021 р., робила розтин тварини для встановлення посмертного діагнозу, захоронила рештки тварини), внаслідок чого несла витрати, що непередбачені домовленістю сторін. Отже, ОСОБА_1 з 14.08.2021 року надавала ветеринарні послуги, які ні в який спосіб не були погоджені і замолені відповідачкою, а тому вимоги про стягнення вартості таких послуг є необґрунтованими.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що позивачем не надано суду доказів, наявність яких, при їх дослідженні, як окремо, так і у сукупності, підтверджують обставини щодо наявності у відповідачки заборгованості перед позивачем.

Фактично доводи апеляційної скарги за своїм змістом є доводами позовної заяви, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм процесуального та матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог закону і не може бути скасовано з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді