Провадження № 2/344/594/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

16 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді: Домбровської Г.В.,

при секретарі c/з: Лукинів І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі «Позивач») звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_3 (надалі - Відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Представником Позивача подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечують.

Відповідач до суду повторно не з`явився, явку уповноваженого представника до суду не забезпечив, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, шляхом оголошення на сайті суду.

Письмового відношення Відповідача до заявлених позовних вимог до суду не надходило.

Оскільки Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву на позов до суду не подав, а Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, Суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Є власником квартири АДРЕСА_1 , що посвідчується договором дарування квартири АВВ №324889 від 13.09.1999 року. ( а.с.6).

Згідно з Будинкової книги на квартиру АДРЕСА_1 крім позивача зареєстрований ОСОБА_3 , який являється сином Позивача. ( а.с.4-5). Відповідач, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований у вказаній квартирі, проте з 2018 року не зявляється та не проживає по місцю реєстраціїт у вказаній вище квартирі.

Відповідач не сплачує витрат, повязаних із користуванням жилим приміщенням, не приймає участі у спільному побуті, відповідач у вказаній квартирі не проживає два роки.

Комунальні платежі нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб, що погіршує фінансове становище позивача, прописка відповідача у вказаній квартирі лише збільшує нарахування за квартплату, створює перешкоди в отриманні субсидії.

Як випливає з матеріалів позовної заяви реєстрація Відповідача у вказаній квартирі, яка являється власністю Позивача порушує її права як власника квартири, оскільки Відповідач, будучи зареєстрованим в даній квартирі відмовляється знятись з реєстраційного обліку в добровільному порядку.

З матеріалів позовної заяви випливає, що Відповідач не проживає у спірній квартирі, не утримує її, не сплачує комунальні послуги.

Враховуючи вищевикладене, Позивач звернулася до суду з даним цивільним позовом.

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України (надалі «ЦК України») визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Підставою заявлених позовних вимог Позивачем зазначено те, що через реєстрацію Відповідача у вказаній квартирі, Позивач змушена оплачувати комунальні послуги за Відповідача, не може реалізувати права власника об`єкта нерухомості.

З позовної заяви вбачається, що Відповідач не проживає у квартирі АДРЕСА_1 більше двох років.

Докази, які спростовували вказану обставину, в матеріалах справи відсутні.

Отже, право на користування житлом було набуто Відповідачем, а після остаточного виїзду з даного будинку та встановлення факту не проживання близько 1 року по місцю реєстрації, Відповідач втратив таке право на користування житлом.

При цьому, зі змісту чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, випливає, що оскільки інше не встановлено чинними законами, договором, заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати членом сім`ї права користування помешканням.

Отже, враховуючи те, що Відповідач не проживає в квартирі АДРЕСА_2 понад рік, не несе витрат по утриманню житла, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Докази, які спростовували вказану обставину, в матеріалах справи відсутні.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 316, 317, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.150 ЖК України , керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 280-282,288-289 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Домбровська Г.В.

Повний текст рішення складено і підписано 21.02.2022 року.