Справа № 347/1553/21
Провадження № 22-ц/4808/188/22
Головуючий у 1 інстанції Гордій В. І.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Гаврилюка М.Д., представника позивача ОСОБА_2 адвоката Беньковського В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Рожнівської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 про визнання протиправними дій посадових осіб Рожнівської сільської ради щодо реєстрації місця проживання малолітньої дитини, визнання протиправною бездіяльність посадових осіб Рожнівської сільської ради та зобов"язання скасувати незаконну реєстрацію місця проживання малолітньої дитини, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Гаврилюка Михайла Дмитровича на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Гордієм В.І. 24 вересня 2021 року у м. Косові Івано-Франківської області,

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року ОСОБА_2 подано позов до Рожнівської сільської ради, заінтересована особа: ОСОБА_1 про визнання протиправними дій посадових осіб Рожнівської сільської ради щодо реєстрації місця проживання малолітньої дитини, визнання протиправною бездіяльність посадових осіб Рожнівської сільської ради та зобов"язання скасувати незаконну реєстрацію місця проживання малолітньої дитини.

Позовні вимоги обґрунтовано, що він перебував у шлюбі із ОСОБА_1 , у якому народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитину після народження було зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 . Їхнє подружнє життя не склалося і дружина без його відома забрала дитину та покинула їх дім.

Рішенням Косівського районного суду від 25.09.2020 року шлюб між ними було розірвано, але не визначено місце проживання дитини.

В ході судового розгляду справи №347/1996/20 за його позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини, ОСОБА_1 пред?явила до суду довідку, видану Рожнівською сільською радою, у якій зазначено, що на підставі заяви матері ОСОБА_1 малолітня дитина ОСОБА_3 , 2018 року народження, зареєстрована та проживає по АДРЕСА_2 .

Водночас, відповідно до будинкової книги, а також відповіді Косівської міської ради на лист Косівського районного суду Івано-Франківської області №347/1996/20/60/2021 від 05.01.2021 року, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 з 02.07.2018 року по теперішній час. При цьому, він стверджує, що письмову згоду на зняття з реєстрації своєї дочки ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 , він не давав. Тобто, дитина дійсно на даний час зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , та не могла бути знята з реєстрації без письмової згоди батька.

На його заяву до Рожнівської сільської ради про скасування реєстрації неповнолітньої ОСОБА_3 за адресою с. Хімчин Косівського району Івано-Франківської області йому було надано відповідь про притягнення посадової особи - адміністратора ЦНАПу Рожнівської сільської ради за дане порушення до дисциплінарної відповідальності, а також зобов`язання ОСОБА_1 зняття з реєстрації дитини за вказаним місцем її реєстрації. Однак посадовими особами Рожнівської сільської ради рішення про скасування реєстрації прийнято не було. Вважає, що при здійсненні реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_3 в с. Хімчин Косівського району останніми допущено грубе порушення вимог чинного законодавства..

Просив визнати протиправними дій посадових осіб Рожнівської сільської ради щодо реєстрації місця проживання малолітньої дитини, визнання протиправною бездіяльність посадових осіб Рожнівської сільської ради та зобов"язання скасувати незаконну реєстрацію місця проживання малолітньої дитини (а.с.1-7).

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 24 вересня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправними дії посадових осіб Рожнівської сільської ради щодо реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою вул. І.Франка в с. Хімчин Косівського району, Івано-Франківської області. Визнано протиправною бездіяльність посадових осіб Рожнівської сільської ради щодо неприйняття рішення про скасування реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_2 . Зобов`язано Рожнівську сільську раду скасувати реєстрацію місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.89-92).

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу з мотивів порушення норм процесуального права.

Вказує, що зважаючи на характер правовідносин, ця справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, оскільки наслідки бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яку позивач вважає неправомірною, не призвели до виникнення, зміни чи припинення прав позивача і не пов`язані з реалізацією позивачем майнових або особистих немайнових інтересів, а отже визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії не є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів.

На час подання позову по цій справі приватно-правовий спір щодо місця проживання малолітньої дитини, який виник між батьками дитини, вже було вирішено судом, а отже спір між позивачем та суб`єктом владних повноважень має виключно публічно-правовий характер. І справ підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Судом без будь-якого належного обґрунтування не враховано, що довідка, видана виконкомом Косівської міської ради від 23.07.2021 року №1902, містить неправдиві відомості щодо реєстрації ОСОБА_3 16.06.2018 року по АДРЕСА_2 станом на час її видачі, оскільки законодавством не допускається можливість одночасної реєстрації місця проживання особи за двома і більше адресами, а в справі містяться докази про реєстрацію місця проживання дитини за адресою проживання матері ОСОБА_5 , що є неможливим без зняття з реєстрації за попереднім місце проживання.

Апелянт просить дослідити відповідь Косівської міської ради від 20.09.2021, згідно якої ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зняті з реєстрації місця проживання по АДРЕСА_1 з 10.11.2020 року і зареєстровані в АДРЕСА_2 (а.с.102-107).

Крім того, апелянт вказує, що ОСОБА_1 є учасником справи, третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, хоча помилково її визначено як заінтересовану особу,адже справу розглянуто в позовному провадженні, а відповідно до ст.42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Просить рішення суду скасувати, провадження у даній справі закрити, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1362 грн судового збору за подання апеляційної скарги та 5000 грн витрат на правничу допомогу адвоката (а.с.102-108).

Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Гаврилюка М.Д., представника позивача ОСОБА_2 адвоката Беньковського В.А., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає її частково обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

В силу ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керуючись ст.ст.15, 16, 29, 242 ЦК України, ст.ст. 160-161 СК України, виходив з того, що уповноважена особа сільської ради не мала права реєструвати малолітню дитину ОСОБА_3 без письмової згоди батька ОСОБА_2 , тому така реєстрація є неправомірною. Доказів існування відповідного рішення суду чи рішення органу опіки та піклування, яке було б безумовною підставою такої реєстрації, не представлено. За наведених обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

З такими висновками суду першої інстанції не в повній мірі погоджується апеляційний суд з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_1 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчать відомості, які містяться у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , виданому 19.06.2018 року (а.с.10).

Місце проживання малолітньої ОСОБА_3 з 02.07.2018 року було зареєстровано за адресою АДРЕСА_2 у житловому будинку, який належить її батькові ОСОБА_2 , тобто позивачеві, що підтверджується інформацією, яка міститься у будинковій книзі та довідці № 1902 від 23.07.2021р., виданій виконавчим комітетом Косівської міської ради. (а.с.17-21).

Змінивши місце проживання, ОСОБА_1 9 листопада 2020 року подала заяву до Рожнівської сільської ради про реєстрацію місця проживання дитини в с. Хімчин, Косівського району у будинку ОСОБА_6 (матері третьої особи ), за згоди останньої та інших членів сім`ї.

Рожнівською сільською радою, як органом місцевого самоврядування, зареєстровано з 10.11.2020 року місце проживання малолітньої дитини в с. Хімчин, Косівського району без письмової згоди її батька ОСОБА_2 (а.с.171, 172, 169-178) .

23 січня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Рожнівської сільської ради з заявою, в якій просив усунути виявлені ним порушення закону, а саме: скасувати реєстрацію місця проживання його малолітньої дитини в с. Хімчин Косівського району, та притягнути винних осіб до дисциплінарної відповідальності (а.с.11-15).

В матеріалах справи наявне пояснення адміністратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого підрозділу с.Хімчин Рожнівської сільської ради від 01.02.2021 року про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_3 у АДРЕСА_2 (а.с.88).

23 березня 2021 року за №390/2.2-03 Рожнівська сільська рада у відповідь на заяву позивача від 23.01.2021 року повідомила, що адміністратора ЦНАПу Рожнівської сільської ради притягнуто до дисциплінарної відповідальності (а.с.16).

Спір про визначення місця проживання дитини вирішено в судовому порядку.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 06.04.2021 року у справі № 347/1996/20 рішення Косівського районного суду від 19.01.2021року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа орган опіки та піклування Косівської районної державної адміністрації, про визначення місця проживання малолітньої дитини скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком відмовлено (а.с.111-116).

З цим позовом ОСОБА_2 звернувся 06 серпня 2021 року (а.с.1-7).

До правовідносин, які виникли між сторонами, слід застосовувати такі норми матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (далі - Закон №1382) громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно з ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з частиною першою статті 161 CK якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 6 Закону №1382 передбачено, що у разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку (далі - представник).

Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

У разі подання заяви представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу представника; документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки (усиновлювачі).

Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207, затверджено Правила реєстрації місця проживання та Порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, які визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів.

Так, пунктом 11 Правил реєстрації місця проживання визначено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років.

Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Пункт 18 Правил реєстрації місця проживання містить положення щодо обов`язковості реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника за згодою інших законних представників.

У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників (згідно статті 242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та/чи неповнолітніх дітей), а також пункту 18 Правил реєстрації місця проживання, яким, зокрема передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

При вирішенні такого питання функції органа місцевого самоврядування обмежені виключно перевіркою відповідності наданого пакету документів тим вимогам, які визначені Законом №1382 та Правилами №207. У випадку відповідності поданого пакету документів вимогам законодавства у відповідача виникає обов`язок здійснити реєстрацію, а у випадку невідповідності, відмовити у такій реєстрації.

Відповідно до пункту 2.3. Порядку № 1077 при проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним.

У разі проживання батьків за однією адресою при знятті з реєстрації одного з батьків разом з дитиною/дітьми до 14 років другий з батьків надає письмову згоду на зняття дитини/дітей з реєстрації місця проживання (пункт 3.3. Порядку № 1077).

Належним підтвердженням згідно з п.18 Правил реєстрації місця проживання може бути письмова згода другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву на реєстрацію, або ж засвідчена в установленому порядку письмова згоди другого з батьків.

Аналогічний правовий висновок міститься також в Постанові Верховного Суду від 27.04.2020 року по справі №642/5375 та від 11.07.2019 року по справі №296/8587/16-а.

Чинним законодавством передбачено, що реєстрація позивачем своєї дитини за місцем її проживання без надання органу реєстрації письмової згоди на це батька дитини можлива на підставі відповідного рішення органу опіки та піклування або ж суду про визначення місця проживання дитини.

Закріплений у п.18 Правил №207 порядок реєстрації місця проживання дитини у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами як раз і спрямований на забезпечення інтересів дитини та дотримання положень ст.29 ЦК України, ст.160-161 Сімейного кодексу України, оскільки вимагає підтвердження письмової згоди на реєстрацію дитини від двох батьків, а у випадку відсутності підтвердження згоди одного з батьків (незалежно від причин такої відсутності), вимагає підтвердження дотримання інтересів дитини відповідним рішенням органу опіки та піклування або суду.

При вирішенні питання щодо реєстрації дітей за місцем проживання орган реєстрації або центр надання адміністративних послуг не наділений дискреційними повноваженнями, які б надавали йому право приймати рішення в найкращих інтересах дітей и обирати одне з декількох можливих варіантів рішень.

При вирішенні такого питання функції органу реєстрації обмежені виключно перевіркою відповідності наданого пакету документів тим вимогам, які визначені Законом №1382 та Правилами №207, і у випадку відповідності поданого пакету документів таким вимогам виникає обов`язок здійснити реєстрацію, а у випадку невідповідності виникає обов`язок відмовити у такій реєстрації.

Отже, реєстрація посадовими особами Рожнівської сільської ради місця проживання малолітньої дитини в органах місцевого самоврядування ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_2 здійснена 10 листопада 2020 року без письмової згоди на це батька дитини або відповідного рішення органу опіки та піклування або ж суду про визначення місця проживання дитини та передувала вирішенню даного питання в судовому порядку (постанова Івано-Франківського апеляційного суду від 06.04.2021 року) (а.с.111-116).

Таким чином, реєстрація місця проживання малолітньої дитини неправомірно була здійснена 10 листопада 2020 року, а обмеження прав позивача, які полягали у вирішенні питання про зміну місця проживання дитини без його згоди, як батька дитини, мало місце у період з 10 листопада 2020 року по 06 квітня 2021 року, тобто до ухвалення рішення судом про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання Рожнівської сільської ради скасувати реєстрацію місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_2 , то в цій частині у задоволенні позову слід відмовити, оскільки спір про визначення місця проживання малолітньої дитини вирішено в судовому порядку, про що свідчить постанова Івано-Франківського апеляційного суду від 06.04.2021 року, якою відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком. Отже, слід вважати, що місце проживання дитини суд визначив із матір`ю, оскільки при встановленні обставин окремого проживання батьків не повернув дитину батькові.

Щодо доводів апелянта про закриття провадження у справі, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Також пунктом 7 частини першої статті 4 КАС визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій і вирішення якого безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак сама по собі така участь не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим і відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) може бути способом захисту цивільних прав та інтересів.

Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК) передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних, сімейних, житлових правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у приватноправових правовідносинах, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи особистого немайнового інтересу учасника таких відносин. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції належать публічно-правові спори, які виникають, зокрема, з приводу виконання чи невиконання органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою чи службовою особою або іншим суб`єктом публічно-владних управлінських функцій і не обумовлені порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Фактично між позивачем та третьою особою існує спір про місце реєстрації та проживання їх спільної дитини та можливість реалізації їх батьківських прав, гарантованих Сімейним, цивільним і житловим законодавством.

Велика Палата Верховного Суду у справі №640/109/19 дійшла висновку, якщо особа стверджує про порушення її прав наслідками, що спричинені бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, яку вона вважає неправомірною, і такі наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав або інтересів цієї особи чи пов`язані з реалізацією нею майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, то визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів.

Враховуючи те, що судом першої інстанції неповно встановлені обставини справи, не вірно визначено період порушення прав позивача, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

У відповідності до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, у тому числі, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гаврилюка Михайла Дмитровича задовольнити частково.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 24 вересня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії посадових осіб Рожнівської сільської ради щодо реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою вул. І.Франка в с. Хімчин Косівського району, Івано-Франківської області з 10 листопада 2020 року по 06 квітня 2021 року.

Визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Рожнівської сільської ради щодо неприйняття рішення про скасування реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою вул. І.Франка в с. Хімчин Косівського району, Івано-Франківської області з 23.01.2021 року по 06квітня 2021 року.

Відмовити у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Рожнівської сільської ради скасувати реєстрацію місця проживання малолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою вул. І.Франка в с. Хімчин Косівського району, Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В.Василишин

В.Д.Фединяк

Повний текст постанови виготовлено 22 лютого 2022 року.