ПОСТАНОВА

Іменем України

16 лютого 2022 року м. Кропивницький

справа № 387/581/20

провадження № 22-ц/4809/339/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Завітневич О.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Фермерське господарство «Зернопродукт»,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2021 року у складі судді Майстера І.П.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який подано його представником ОСОБА_2 до ФГ «Зернопродукт», правонаступником якого є ФГ «Волков В.В.», про стягнення заборгованості по заробітній платі.

В обґрунтування позову представник позивача зазначав, що згідно з рішенням № 3 від 06.11.2017 ОСОБА_1 було призначено головою ФГ «Волков В.В.» та затверджено статут у новій редакції.

Згідно з пунктами 1 і 2 Рішення №5 від 16.12.2019 ОСОБА_3 , який відповідно до статуту, є засновником ФГ «Волков В.В.» вирішив припинити діяльність ФГ «Волков В.В.» шляхом реорганізації (приєднання) до ФГ «Зернопродукт» та припинити повноваження голови ФГ «Волков В.В.» - ОСОБА_1 з моменту прийняття цього рішення.

За час роботи на підприємстві заробітна плата позивачу не виплачувалася. При звільнені, виплати всіх сум, що належить ОСОБА_1 , не проводилися, а про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, не було повідомлено.

Посилаючись на відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18.06.2020 №1100-0602-8/15971 та довідки форми ОК7, які були надані на адвокатський запит від 12.06.2020, представник позивача зазначав, що позивачу за період з 01.02.2019 по 30.11.2019 відповідачем було нараховано та не виплачено заробітну плату у сумі 45 000,00 гривень.

Відповідно до відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18.06.2020 № 1100-0602-8/15971 та довідки форми ОК7 позивачу нараховувалась та виплачувалась заробітна плата протягом 10 місяців (з 01.02.2019 по 01.12.2019), в той же час, позивач пропрацював на підприємстві відповідача більше 24 місяців.

Надавши свої розрахунки згідно табеля обліку робочого часу, представник позивача просив стягнути з ФГ «Волков В.В.» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену йому заробітну плату за період з 01.02.2019 по 01.12.2019 в розмірі 45000 гривень та за період з 06.11.2017 по 31.01.2019 в межах мінімальної заробітної плати на 2017-2018 роки, в розмірі 54988, 68 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вважає висновки суду першої інстанції необґрунтованими, оскільки вони базуються лише на припущеннях, не підтвердженими належними доказами по справі.

Вказував, що суд першої інстанції в своєму рішенні підтвердив наявність трудових відносин між скаржником та відповідачем протягом спірного періоду, і в той же час не врахував, що єдиним доказом, який би підтвердив виплату заробітної плати ОСОБА_1 можуть бути лише первинні фінансово-облікові документи: банківська виписка або касовий ордер.

На підставі протоколу загальних зборів Засновників ФГ «Зернопродукт» від 11.11.2021, яким всі надані позивачем докази, в тому числі і трудову книжку суд першої інстанції безпідставно визнав такими, що не належать до документації ФГ «Волков В.В.».

Також зазначав, що судом не взято до уваги, що лист ГУ ДПС у Кіровоградській області за вих. №1287/5/11-28-24- 01-13 від 22.03.2021 та довідка Пенсійного фонду України форми ОК-7, якими підтверджено виплату заробітної плати ОСОБА_1 , стосуються обов`язків підприємства зі сплати податків, ЄСВ при нарахуванні заробітної плати, в той же час вони не можуть підтверджувати отримання працівником грошових коштів в рахунок виплати заробітної плати.

На думку представника позивача, висновки суду першої інстанції щодо різних реквізитів відбитків печаток на документах, здійснені без врахування тієї обставини, що позивач був керівником на підприємстві відповідача, подавав від свого імені різні звіти, сплачував податки, в тому числі і через банківський рахунок відповідача, в своїй діяльності крім печатки мав і електронний цифровий підпис.

Посилаючись на зазначені обставини просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначив, що апеляційна скарга є необґрунтованою, вимоги викладені в ній безпідставні.

Вважає, що з апеляційної скарги вбачається незгода позивача з рішенням суду першої інстанції, при цьому переконливих доводів щодо його протиправності

ним не наводиться. Судом першої інстанції повною мірою встановлено обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини

Відповідно до рішення ФГ «Волков» від 06 листопада 2017 року №3 ОСОБА_1 призначеного головою фермерського господарства, затверджено нову редакцію статуту ФГ «Волков В.В.» Факт призначення ОСОБА_1 головою ФГ «Волков В.В.» також підтверджується наказом засновника ОСОБА_3 №5 від 06.11.2017.

Відповідно до змісту трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 , 06.11.2017 вчинено запис про призначення ОСОБА_1 головою ФГ «Волков В.В.»

Відповідно до відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18.06.2020 №1100-0602-8/15971 та довідки форми ОК7 позивачу за період з 01.02.2019 по 30.11.2019 ФГ «Волков В.В.» було нараховано та виплачену заробітну плату у сумі 45 000,00 грн, зазначений період зарахований йому як страховий стаж (т.1 а.с.33-35).

Рішенням від 16 грудня 2019 року №5 повноваження голови ФГ «Волков В.В.» - ОСОБА_1 припинено, правонаступником усіх прав та обов`язків ФГ «Волков В.В.» після завершення процедури припинення діяльності в результаті реорганізації цієї юридичної особи відповідно до чинного законодавства є ФГ «Зернопродукт».

Факт реорганізації ФГ «Волков В.В.» та правонаступництва ФГ «Зернопродукт» підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.10.2020 та від 20.10.2020 (а.с. 59-60, 65-67).

Відповідно до копій фінансової звітності (балансу та звіту про фінансові результати) Головного управління ДПС у Кіровоградській області за 2017 - 2019 роки наявні відомості про виплату заробітної плати ОСОБА_1 .

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідач, який був належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не прибув.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим..

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факти, викладені у позові та доводили обставини, які мають значення для справи.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Так, відповідно до ст. 233 КЗпП працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У відповідності до ч. 2 ст. 3 Кодексу законів про працю (КЗпП) особливості праці членів фермерських господарств (далі ФГ) визначаються законодавством та їх статутами. При цьому гарантії щодо зайнятості, охорони праці, праці жінок, молоді, осіб з інвалідністю надаються їм в порядку, передбаченому законодавством про працю.

Відповідно до статей 27, 28, 34, Закону України «Про фермерське господарство», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, установлено, що трудові відносини членів фермерського господарства регулюються Статутом, а осіб, залучених до роботи за трудовим договором, - законодавством України про працю.

З особами, залученими до роботи у фермерському господарстві, укладається трудовий договір (контракт) у письмовій формі, в якому визначаються строк договору, умови праці і відпочинку (тривалість робочого дня, вихідні дні, щорічна оплачувана відпустка, форми оплати праці та її розміри, харчування тощо).

Розмір оплати праці і тривалість щорічної відпустки осіб, які працюють у фермерському господарстві за трудовим договором (контрактом), не повинні бути меншими за встановлений державою розмір мінімальної заробітної плати і передбачену законом тривалість щорічної відпустки.

Члени фермерського господарства і особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом), підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і пенсійному забезпеченню в порядку, встановленому законом.

Фермерське господарство у встановленому законом порядку реєструється як платник внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в органах Пенсійного фонду України і Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Час роботи у фермерському господарстві членів господарства та осіб, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом), зараховується до загального і безперервного стажу роботи на підставі записів у трудовій книжці і документів, що підтверджують сплату внесків на соціальне страхування.

Відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Таким чином, особа, яка не є членом ФГ залучається до роботи в господарстві за трудовим контрактом.

Із п.1.2. Статуту ФГ «Волков В.В.» в редакції 2017 року, убачається, що господарство є юридичною особою, засновником якого є ОСОБА_3 , а його головою ОСОБА_1 .

Вищим органом управління ФГ є його засновник ОСОБА_3 , а керівним органом управління є його голова ОСОБА_1 (п.5.1. п.5.3. Статуту ФГ «Волков В.В.»).

Згідно пункту 8.1, Статуту ФГ «Волков В.В.» трудові відносини у господарстві базуються на основі праці його членів. У разі виробничої потреби господарство має право залучати до роботи в ньому інших громадян за трудовим договором (контрактом) згідно чинного законодавства.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 не був членом ФГ «Волков В.В.» і займав посаду голови цього господарства з 06 листопада 2017 року по 16 грудня 2019 року.

Відповідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області форми ОК7, ОСОБА_1 за період з 01.02.2019 по 30.11.2019 ФГ «Волков В.В.» було нараховано та виплачену заробітну плату у сумі 45 000 грн, зазначений період зарахований йому як страховий стаж (т.1 а.с.33-35).

Відомості про нарахування та сплату ОСОБА_1 заробітної плати за період з 06 листопада 2017 року по 31 січня 2019 року у матеріалах справи відсутні.

Позивач стверджує, що він не отримував заробітної плати за весь час роботи в ФГ «Волков В.В.».

В письмових запереченнях проти позову відповідач ФГ «Зернопродукт» зазначило, що з ОСОБА_1 було укладено цивільно-правову угоду, за якою останній обіймав посаду голови ФГ «Волков В.В.», з умовою, що у перший же рік спільної діяльності він виведе господарство на рівень прибутку як найменше 800000 грн на рік і цей прибуток від спільної діяльності було погоджено розподіляти - 30 % ОСОБА_3 , а 70% - ОСОБА_1 .

Проте, заперечення відповідача не можна вважати обгрутованими оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження укладення між сторонами цивільно-правового договору про спільну (корпоративну) господарську діяльність.

При цьому, як убачається з матеріалів справи, ФГ «Волков В.В.» не виконало вимоги згаданих вище норм чинного законодавства і не уклало з найманим працівником - ОСОБА_1 трудового договору (контракту) у письмовій формі, у якому мало визначити строк договору, умови праці і відпочинку тривалість робочого дня, вихідні дні, форми оплати праці та її розміри тощо.

Разом з тим, згідно положень п. 8.2. Статуту ФГ «Волков В.В.» відносини членів Господарства регулюються статутом, а осіб залучених до роботи за трудовим договором (контрактом) законодавством України про працю.

Тобто, незважаючи на те, що між сторонами не було укладено контракту, питання які регулюють форму оплати та її розмір найманого працівника мають визначатися законодавством України про працю.

Право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

У статті 93 КЗпП України надано визначення заробітної платні це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 21 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» (далі Закон № 108/95-ВР) працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно зі статтею 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Відповідно до статті 29 Закону № 108/95-ВР при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством. Про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону № 108/95-ВР роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку, а відповідно саме на відповідачеві лежить обов`язок надання доказів в підтвердження виплати заробітної плати.

Згідно п.23 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148, в редакції на час дії спірних правовідносин, касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівки.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, належних доказів отримання заробітної плати ОСОБА_1 відповідачем суду не надано.

Оцінивши докази у справі, а саме довідку Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області форми ОК7, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 за період з 01.02.2019 по 30.11.2019 ФГ «Волков В.В.» було нараховано, але не виплачено заробітну плату у сумі 45 000 грн.

Що стосується питання вирішення позовної вимоги про стягнення заробітної плати за період з 06.11.2017 по 31.01.2019, то слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 95 КЗпП України мінімальна заробітна плата це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, погодинну норму праці (обсяг робіт). У разі коли працівникові, який виконав місячну (годинну) норму праці, нарахована заробітна плата нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати, підприємство провадить доплату до її рівня.

Розмір мінімальної заробітної плати встановлюється і переглядається відповідно до статей 9, 10 Закону України «Про оплату праці», згідно з якими мінімальна заробітна плата встановлюється у розмірі не нижчому за вартісну величину межі малозабезпеченості в розрахунку на працездатну особу.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір мінімальної заробітної плати становив 3200 гривень, а у погодинному розмірі 19,34 гривні. Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір мінімальної заробітної плати становив 3723 гривень. Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір мінімальної заробітної плати становив 4173 гривень.

Відтак, за листопад 2017 року (06.11.2010 по 30.11.2017) розмір заробітної плати ОСОБА_1 дорівнює 2939,68 грн з розрахунку (19 днів х 8 год. = 152 год. х 19,34 грн = 2939,68 грн), за грудень 2017 року - 3200 грн, за весь 2018 рік складає 44676 грн, з розрахунку (3723 х 12 = 44676 грн), за січень 2019 року 4173 грн, а всього за період з 06 листопада 2017 року по 31 січня 2019 року заборгованість заробітної плати складає 54988, 68 грн.

Таким чином, розмір заборгованої заробітної плати ОСОБА_1 за весь період роботи на посаді голови ФГ «Волков В.В.» становить 99988,68 грн (45000 + 54988, 68=99988,68 ).

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з підстав передбачених п.п. 2,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України з постановленням нового рішення про задоволення заявленого позову та стягнення з відповідача на користь позивача 99988,68 грн заборгованої заробітної плати.

Щодо судових витрат

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач в даній категорії справ звільнений від сплати судового збору і його апеляційну скаргу задоволено, то з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення 2102 грн судового збору за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2021 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Фермерського господарства «Зернопродукт» на користь ОСОБА_1 99988,68 грн заборгованості заробітної плати без урахування податків та обов`язкових зборів і платежів.

Стягнути з Фермерського господарства «Зернопродукт» в дохід держави 2102 грн судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21 лютого 2022 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко