УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 754/55/22

провадження № 61-11488ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», ОСОБА_2 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Суровцов Андрій Юрійович, на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю (далі - ТДВ) «Міжнародна страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20 квітня 2022 року позов задоволено.

Стягнено з ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 74 076,08 грн страхового відшкодування, 1 180,25 грн у відшкодування вартості висновку експерта, 740,75 грн - судового збору, 5 665,20 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 82 828,41 грн у відшкодування майнової шкоди, 1 319,75 грн - вартості висновку експерта, 828,30 грн - судового збору, 6 334,80 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Суровцов А. Ю., 8 серпня 2022 року звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Суровцов А. Ю., на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 квітня 2022 року.

Не погоджуючись з ухвалою Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Суровцов А. Ю., 18 листопада 2022 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене судове рішення і передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, обґрунтоване отриманням копії ухвали Київського апеляційного суду 19 жовтня 2022 року.На підтвердження зазначеного заявником додано копію конверта, в якому апеляційним судом направлено копію оскаржуваної ухвали.

Відповідно до статті 390 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Розглянувши клопотання, касаційний суд дійшов висновку, щовказана заявником причина пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення підтверджена наданим доказом, що свідчить про пропуск процесуального строку з поважних причин.

Встановлені обставини є підставою для задоволення клопотання і поновлення ОСОБА_2 строку на касаційне оскарженняухвали Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року, оскільки касаційна скарга поданазаявником протягом тридцяти днів з дня отримання копії оскаржуваного судового рішення.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у

пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Підставою касаційного оскарження ухвали Київського апеляційного суду

від 20 вересня 2022 року заявник визначає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зазначаючи, що вказані ним причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення свідчать про пропуск процесуального строку з поважних причин.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції вбачається, що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Постановляючи ухвалу, Київський апеляційний суд виходив з того, що на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_2 надав заяву із зазначенням підстав для поновлення строку, проте такі підстави судом визнані неповажними, тому у відкритті провадження вважав за необхідне відмовити відповідно до вимог статті 358 ЦПК України.

Судом апеляційної інстанції за матеріалами справи установлено, що

у січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТДВ «Міжнародна страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 20 квітня 2022 року позов задоволено.

Стягнено з ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 74 076,08 грн страхового відшкодування, 1 180,25 грн у відшкодування вартості висновку експерта, 740,75 грн - судового збору, 5 665,20 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 82 828,41 грн у відшкодування майнової шкоди, 1 319,75 грн - вартості висновку експерта, 828,30 грн - судового збору, 6 334,80 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 8 серпня 2022 року звернувся до суду з апеляційною скаргою, яка містила заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування ОСОБА_2 зазначив, що копію рішення він отримав

у травні 2022 року після чого звернувся до адвоката за отриманням правової допомоги.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 серпня 2022 року апеляційну скаргу залишено без руху для надання заявнику можливості надати суду докази, що підтверджують поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

На виконання вимог ухвали ОСОБА_2 подав заяву про поновлення строку на подання апеляційної скарги на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 квітня 2022 року.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 вказав, що він не є фахівцем у галузі права, тому, отримавши рішення суду першої інстанції, він звернувся до Адвокатського об`єднання (далі - АО) «Адвокатський центр» для отримання правової допомоги, про що 15 червня 2022 року уклав договір.

Також зазначав, що не зміг звернутися до адвоката раніше у зв`язку з відсутністю грошових коштів з огляду на введення в країні воєнного стану.

Крім того, послався на зайнятість працівників АО «Адвокатський центр» та відсутність його представника в межах Київської області до 7 липня 2022 року.

Вивчивши зміст поданої заяви та матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про ненаведення заявником об`єктивних обставин, які б свідчили про наявність перешкод для подання апеляційної скарги у встановлений законом строк, тому вважав підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення неповажними.

Апеляційним судом враховано, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Згідно зі змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вказаним вимогам закону оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції відповідає.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Таким чином, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою після закінчення строків, установлених частиною першою статті 354 ЦПК України, зокрема, за умови, якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Встановивши, що апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції від 20 квітня 2022 року ОСОБА_2 подано 8 серпня 2022 року, і доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, заявником не надано, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про надання ОСОБА_2 можливості надати відповідні докази.

Апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу поза межами строку на апеляційне оскарження, заяву про усунення недоліків надав, проте підстави для поновлення строку судом визнані неповажними, правильно застосував положення статті 358 ЦПК України та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 квітня 2022 року.

Касаційний суд погоджується з ухвалою суду апеляційної інстанції, який вирішив питання поновлення строку з урахуванням наведеного, і доходить висновку про те, що підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, вказані заявником, не є поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження. Як установлено апеляційним судом, доказів поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження матеріали справи не містять.

Особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, суд має виходити з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків апеляційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду першої інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого

пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, в аспекті дотримання принципу правової визначеності, який включає принцип остаточності судового рішення.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (стаття 44 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2010 року у справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34).

Вказаним спростовуються доводи касаційної скарги про те, що зазначена заявником причина пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення свідчить про пропуск процесуального строку з поважних причин.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Суровцов А. Ю., на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року є необґрунтованою, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, Верховний Суд виходить із того, що у даній справі сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних правовідносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та

пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції є законною і обґрунтованою, постановленою із додержанням норм процесуального права й підстави для її скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Суровцов А. Ю., на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року суд відмовляє.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року у цій справі.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Суровцов Андрій Юрійович, на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. М. Ігнатенко

В. А. Стрільчук