УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 484/4598/21

провадження № 61-11367ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О. розглянувши касаційну скаргуПриватного підприємства «Орієнтал - ТС»на постанову Миколаївського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року у складі колегії суддів: Колосовського С. Ю., Локтіонової О. В., Ямкової О. О. у справі за позовом Приватного підприємства «Орієнтал - ТС» до ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року Приватне підприємство «Орієнтал - ТС» (далі - ПП «Орієнтал-ТС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить визнати:

- дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки та нежитлової будівлі, укладений 06 червня 2013 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ,

- право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :07:066:0032 площею 0,0385 га, :07:066:0033 площею 0,0119 га;

- право власності на нежитлове приміщення магазину площею 88,7 кв. м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

У серпні 2022 року ПП «Орієнтал-ТС» подало заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 та іншим особам у будь-який спосіб:

- перешкоджати ПП «Орієнтал-ТС» володіти та користуватися магазином загальною площею 88,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вести господарську діяльність у приміщенні магазину,

- вчиняти дії, які спрямовані на припинення фактичного володіння та/чи користування ПП «Орієнтал-ТС» приміщенням магазину,

- вчиняти дії, які перешкоджають ПП «Орієнтал-ТС» виконувати свої господарські обов`язки орендодавця перед ФОП ОСОБА_3 на підставі договору оренди від 19 червня 2014 року та акту приймання - передачі від 19 червня 2014 року,

- перешкоджати особам в доступі та знаходженню в приміщенні магазину для здійснення ними господарської та/чи трудової діяльності на підставі договорів з ПП «Орієнтал-ТС»,

- пошкоджувати, знищувати та в будь-який спосіб переміщати майно і товари, які знаходяться в приміщенні магазину,

- змінювати замки, встановлювати нові двері, знімати вивіски, встановлювати охорону і сигналізацію у приміщенні магазину; вчиняти дії направлені на відключення, призупинення, припинення роботи будь-яких систем забезпечення магазину (електроенергія, водопостачання),

- відчужувати та передавати третім особам інші речові права щодо магазину загальною площею 88,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельних ділянок, кадастрові номери яких :07:066:0032, :07:066:0033, загальна площа яких 0,0504га.

Заява про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії мотивована тим, що з другої половини 2020 року ОСОБА_1 чинить перешкоди у користуванні спірним нерухомим майном (магазин), намагаючись незаконно заволодіти ним, не зважаючи на існування договору оренди магазину ФОП ОСОБА_3 , зокрема, намагалась змінити замки на дверях, примушувала продавців покинути магазин, у зв`язку з чим останні неодноразово викликали поліцію. Позивач вважає, що відповідач може розпорядитися спірним нерухомим майном та продати або в інший спосіб відчужити це майно, що в свою чергу може ускладнити або унеможливить виконання рішення у справі.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 серпня 2022 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено відчужувати майно, яке зареєстроване на праві приватної власності за ОСОБА_1 , а саме магазин загальною площею 88,7 кв. м, та земельні ділянки, кадастрові номери яких :07:066:0032, :07:066:0033, загальна площа яких 0,0504 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала суду першої інстанції щодо часткового забезпечення позову мотивована тим, що між сторонами дійсно існує спір щодо нерухомого майна, яке належить відповідачу, заборона відчужувати спірне нерухоме майно є співмірним заходом забезпечення позову із заявленими позовними вимогами. Суд першої інстанції зазначив, що забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 та іншим особам у будь-який спосіб перешкоджати ПП «Орієнтал-ТС» володіти та користуватися магазином, зазначив, що запропонований спосіб вжиття заходів забезпечення позову є фактично втручанням у фінансово-господарську діяльність юридичних осіб та фізичних осіб, які навіть не є сторонами у даній цивільній справі, та не є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 серпня 2022 року в частині задоволених вимог заяви про забезпечення позову скасовано. Ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

Постанова апеляційного суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову мотивована тим, що заява ПП «Орієнтал-ТС» не містить обґрунтованих підстав для вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії. Зазначив, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без надання відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У листопаді 2022 року ПП «Орієнтал-ТС» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду, ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки ОСОБА_1 може вживати заходи щодо відчуження спірного майна. Метою подачі заяви про забезпечення позову стало забезпечення реального та ефективного виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами. Постанова апеляційного суду у порушення норм процесуального права не містить мотивування відхилень вимог заяви про забезпечення позову, не обґрунтована, крім того, апеляційний суд вийшов за межі апеляційного перегляду справи, давши оцінку доказам у справі.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Апеляційний суд встановив, що запропонований спосіб заходів забезпечення позову є неспівмірним із заявленими позовними вимогами, позивач не навів обґрунтованих підстав, що існує можливість реальної загрози відчуження спірного нерухомого майна, відповідач заперечує проти наявності намірів відчуження майна, що є предметом спору у цій справі, а позивач не надав будь-яких обґрунтованих доказів щодо існування підстав так вважати. Матеріали справи не містять докази, що існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Згідно із частиною першою статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності (пункт 4 частини першої статті 151 ЦПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суд повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Встановивши, що відповідачка не має наміру відчужувати спірне майно, а позивач не довів, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення в разі задоволення позову, суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про відсутність передбачених законом підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої постанови апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного підприємства «Орієнтал - ТС»на постанову Миколаївського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року у справі за позовом Приватного підприємства «Орієнтал - ТС» до ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

І. О. Дундар