03.11.2022 Єдиний унікальний номер 205/8627/21
Номер провадження: 2/205/1006/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

за участю: представник позивача Олійника А.А., відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовом Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державна казначейська служба України, про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представник Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державна казначейська служба України, про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 (далі Відповідач) відповідно до наказу Головного управління юстиції у Дніпропетровській області № 1937-к від 15.08.2012 року призначений на посаду начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції. На час подання позову відповідач обіймав посаду начальника Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

З 2013 року у Ленінському відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на примусовому виконанні перебувало зведене виконавче провадження № 37242938 відносно боржника ОСОБА_2 . В ході виконання зведеного виконавчого провадження відносно боржника ОСОБА_2 , державним виконавцем Єремєєвою О.О. підготовлено документи необхідні для примусової реалізації нерухомого майна домоволодіння АДРЕСА_1 , яке начебто належало боржнику по виконавчому провадженню - ОСОБА_2 . Вказані документи разом із заявою на реалізацію арештованого майна було передано до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області супровідним листом від 15.07.2013 року за вих. № 3119/7, який підписано особисто відповідачем.

На електронних торгах вказане майно 22.12.2014 року було придбано покупцем ОСОБА_3 . За придбане майно такий покупець перерахував грошові кошти на розрахунковий рахунок Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у розмірі 229 325 грн. 25 коп. та Організатору електронних торгів державному підприємству «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України кошти у розмірі 4232 грн. 25 коп. та 7 837 грн. 50 коп.

У зв`язку із чим, 05.02.2015 року державним виконавцем відділу Єремєєвою О.О. було складено Акт про проведення електронних торгів (аукціону) по реалізації арештованого майна з реалізації домоволодіння АДРЕСА_1 , затвердженого начальником Ленінського ВДВС Дніпровського міського управління юстиції Никитюком Ігорем Петровичем. Далі, після отримання такого акту покупець звернувся до державного нотаріуса для реєстрації права власності на придбане ним домоволодіння. Однак, 25.02.2015 року нотаріус видав Рудакову Леоніду Миколайовичу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що на час проведення електронних торгів, майно належало не боржнику ОСОБА_2 , а іншій особі.

З метою захисту своїх законних прав та інтересів, ОСОБА_3 , 24.03.2016 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України, держави в особі Державної казначейської служби України про визнання електронних торгів недійсними та про відшкодування шкоди, а саме, стягнення з держави в особі Державної казначейської служби України сплаченої суми у розмірі 241 395 грн. 00 коп., індексу інфляції за період з січня 2015 року по лютий 2017 року у сумі 156 906 грн. 75 коп., компенсації моральної шкоди у розмірі 110 000 грн. 00 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2017 року було визнано недійсним електроні торги від 22.12.2014 року з реалізації домоволодіння АДРЕСА_1 , проведені між покупцем ОСОБА_3 та Ленінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, вирішено стягнути з держави в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 суму у розмірі 241 395 грн. 00 коп., індекс інфляції за період з січня 2015 року по лютий 2017 року у розмірі 139 526 грн. 32 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.08.2018 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2017 року залишено без змін. В подальшому постановою Верховного Суду від 14.02.2019 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2017 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.08.2018 року також залишено без змін.

З метою виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2017 року у справі № 205/2460/16-ц на підставі якого видано виконавчі листи про стягнення з держави в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 коштів у сумі 380 921 грн. 32 коп. та 5 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, Державна казначейська служба України 21.05.2019 року здійснила безспірне списання коштів державного бюджету у сумі 385 921 грн. 32 коп.

На думку представника позивача, саме ОСОБА_1 допущено бездіяльність, яка полягала у не здійснені ним дій перевірки документації на відповідність вимогам законодавства, наявності відомостей про місце зберігання й демонстрації майна у зв`язку з чим було виставлено на реалізацію на електронних торгах, яке не належало боржнику, а інформація про лот на веб сайті СЕТАМ не відповідала дійсності. Отже, така бездіяльність свідчить про неналежний контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем, внаслідок чого своєчасно не виявлено та відповідно не усунуто порушення норм законодавства про виконавче провадження, допущені державним виконавцем.

Таким чином, вказане безспірне списання коштів державного бюджету стало підставою порушення дисциплінарного провадження відносно державного виконавця на виконанні у якого перебувало вищевказане зведене виконавче провадження.

Відповідно до наказу Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 29.04.2021 року № 1588-к «Про дисциплінарне провадження у відношенні ОСОБА_4 » управлінням порушено дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_5 , заступника начальника Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та затверджено склад дисциплінарної комісії для здійснення дисциплінарного провадження стосовно вказаної особи.

Окрім цього, комісією досліджено правомірність дій та бездіяльність державного службовця начальника відділу Никитюка Ігоря Петровича, що полягає у недотриманні ним посадових обов`язків та норм законодавства про виконавче провадження, як керівником відділу, та наявності матеріальної відповідальності за спричинену державному бюджету шкоду, його ступінь вини у заподіянні такої шкоди.

Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що дії вказаних посадових осіб, зокремаОСОБА_1 , є неправомірними, оскільки останні вчиненні з порушенням встановленої законодавством процедури та порядку проведення торгів щодо реалізації майна боржника. Як наслідок, наявний причинно наслідковий зв`язок між такими неправомірними діями та спричиненням моральної та матеріальної шкоди в загальному розмірі 385 921 грн. 32 коп. та визначений ступінь вини начальника відділу ОСОБА_1 у розмірі 50% та державного виконавця Єремєєвої О.О. у розмірі 50%. Також, дисциплінарною комісією з`ясовано, що у зв`язку з ухваленням Ленінським районним судом м. Дніпропетровська рішення від 14.09.2017 року, яким стягнуто з держави в особі державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 суму у розмірі 241 395 грн. 00 коп., індекс інфляції за період з січня 2015 року по лютий 2017 року у розмірі 139 526 грн. 32 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 00 коп., Новокодацьким відділом державної виконавчої служби міста Дніпра вжито заходи направлені на повернення сплачених грошових коштів в порядку ст.1212 ЦК України з ПАТ «АКБ «Новий» та АТ «Про Кредит Банк» (стягувачі по вищевказаним виконавчим провадженням) шляхом звернення до суду з позовними заявами.

В подальшому, рішенням Господарського суду міста Києва від 29.07.2019 року по справі № 910/6366/19 стягнуто з АТ «ПроКредит Банк» на користь Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області грошові кошти в сумі 72 255 грн. 58 коп., які відділом 07.05.2020 року перераховані до Державного бюджету України. Одночасно з цим, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2019 року по справі № 904/2-14/19 стягнуто з ПАТ «АКБ «Новий» на користь Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управляння юстиції у Дніпропетровській області суму грошових коштів у розмірі 135 446 грн. 64 коп., які відділом 17.08.2020 року перераховано до державного бюджету України. Всього за вищевказаними рішеннями судів стягнуто та перераховано до державно бюджету України 207 702 грн. 22 коп.

Отже, станом на день подання позовної заяви залишається невідшкодованими збитки нанесені державному бюджету начальником відділу Никитюком Ігорем Петровичем та державним виконавцем Єремєєвою О.О. у розмірі 178 219 грн. 10 коп.

29.07.2021 року відповідачу була направлена пропозиція щодо відшкодування шкоди в порядку ст. 82 Закону України «Про державну службу», яка не була задоволена.

У зв`язку із вищевикладеним, сторона позивача вимушена звернутись до суду із вказаним позовом, та просити стягнути із ОСОБА_1 на користь державного бюджету України грошові кошти у розмірі 89 109 грн. 55 коп. в порядку регресу та судові витрати по справі у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

Представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Чабаненко Анною Леонідівною у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк було подано відзив на позовну заяву (а.с.69-112 том 1), в якому представник відповідача просила відмовити у задоволені позовних вимогПівденно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у їх повному обсязі.

В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача зазначає, що дійсно з 15.08.2012 року відповідач працює на посаді начальника Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (в минулому Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції) та на примусовому виконанні у відділі перебувало зведене виконавче провадження № 372429438, відносно боржника ОСОБА_2 .

При цьому, виконавчий лист за № 2-1778/2011 про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредитБанк» заборгованості у розмірі 93 913 грн. 02 коп. до того, як був пересланий до Новокодацького відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції перебував у Красногвардійському відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції. На момент прийняття виконавчого провадження Новокодацьким відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції та матеріалів виконавчого провадження № 36043421 обтяження у вигляді арешту майна боржника вже існувало, а Закон України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 року № 606-XIV, в редакція, яка діяла на момент вчинення виконавчих дій) імперативно не вказує, що в разі надходження виконавчого документу відповідно до п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» за належністю приймаючий відділ виносить повторну (дублюючу) постанову про арешт майна боржника, оскільки така заборона вже існує.

Водночас, вказаний арешт майна № 24495 було скасовано 31.07.2013 року постановою Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, хоча на той час виконавче провадження вже здійснював Новокодацький відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Отже, внаслідок такого скасування арешту і стало можливим відчуження боржником нерухомого майна до проведення електроних торгів.

Також, представник відповідача наголошує на тому, що Новокодацьким відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції успішно вжито заходів щодо повернення до державного бюджету України грошових коштів у розмірі 385 921 грн. 32 коп., перерахувавши стягувачам ПАТ «КБ «Новий» та ПАТ «ПроКредитБанк» у зведеному виконавчому провадженні № 37242938.

Крім того, представник відповідача не заперечує факту здійснення дисциплінарного провадження відносно державного виконавця Єремєєвої О.О., у провадженні якої як старшого державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ перебувало зведене виконавче провадження № 37242938, і яка на момент здійснення дисциплінарного провадження займала посаду заступника начальника Новокодацького відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, однак будь-яких дисциплінарних проваджень відносно саме відповідача таким органом не відкривалось.

У зв`язку із чим, на думку представника відповідача, вина ОСОБА_1 не підтверджується жодними доказами по справі, у зв`язку із чим просить суд в задоволені позову відмовити у його повному обсязі.

Представником Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подано відповідь на відзив (а.с.221-228 том 1), в якому просив задовольнити його позовні вимоги, оскільки вважає, що ОСОБА_1 має статус державного службовця, а відносини, що виникають у зв`язку зі вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначення правового статусу державного службовця регулюються Законом України «Про державну службу» 889-VIII від 10.12.2015 року. Вказаний закон є спеціальним, яким безпосередньо передбачено матеріальну відповідальність державних службовців за матеріальну та моральну шкоду, заподіяну фізичним та юридичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державних службовців під час здійснення ними своїх повноважень, в тому числі нормами вказаного закону передбачено і порядок відшкодування шкоди. Так, держава може звернутися до державного службовця, який заподіяв шкоду та яка була відшкодована державою без будь яких виключень, що стосується характеру походження шкоди (матеріальна чи моральна). Розмір регресної вимоги не може бути більше суми фактичного сплаченого кредиторові в основному зобов`язанні. У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 89 109 грн. 55 коп. в порядку регресу.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача у відкритому судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з мотивів, що викладені у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач у відкритому судовому засідання позовні вимоги не визнав та просив відмовити у повному обсязі з підстав, що вказані у відзиві на позовну заяву.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 21.12.2021 року вирішено зупинити провадження по цивільній справі № 205/8627/2021 за позовом Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державна казначейська служба, про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі 160/196695/2021, що була порушена за позовом ОСОБА_1 до Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа: ОСОБА_5 , про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13.05.2022 року апеляційну скаргу Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вирішено задовольнити, ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2021 року скасувати і справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про відмову у задоволені позову з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що наказом Головного управління юстиції у Дніпропетровській області № 1937-к від 15.08.2012 року ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, з посадовим окладом згідно зі штатним розписом, зі збереженням 10 рангу державного службовця, в порядку переведення з Головного управління юстиції у Дніпропетровській області.

Судом встановлено, що наказом Головного управління юстиції у Дніпропетровській області № 1325-к від 12.04.2016 року вирішено перевести ОСОБА_1 , начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, на посаду начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, з 12 квітня 2016 року.

Судом встановлено, що наказом Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області № 4411-к від 27.12.2016 року вирішено перевести ОСОБА_1 , начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, на посаду начальника Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, з 27 грудня 2016 року.

Судом встановлено, що наказом № 189-к від 26.12.2019 року вирішено вважати ОСОБА_1 , начальника Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, який працює на посаді начальника Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), з 28 грудня 2019 року.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2017 року вирішено визнати електроні торги від 22 грудня 2014 року з реалізації домоволодіння АДРЕСА_1 проведені між продавцем Ленінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиціїта покупцем ОСОБА_3 , стягнути з держави в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 суму у розмірі 241 395 грн. 00 коп., індекс інфляції за період з січня 2015 року по лютий 2017 року у розмірі 139 526 грн. 32 коп., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 3 859 грн. 21 коп. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.08.2018 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2017 року залишено без змін.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою Верховного Суду від 14.02.2019 року вищевказані рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2017 року та постанова Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.08.2018 року також залишено без змін.

На виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2017 року у справі № 205/2460/16-ц, Державною казначейською службою України протягом І кварталу 2021 року, відповідно до п.2 п.9 Бюджетного кодексу України та Порядку виконання рішень про стягнення коштів та місцевих бюджетів та боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845, здійснено безспірне списання коштів державного бюджету у сумі 385 921 грн. 32 коп.

Відповідно до наказу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 1588-к від 29.04.2021 року було порушено дисциплінарне провадження відносно заступника начальника Новокодацького ВДВС м. Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_5 з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого нею дисциплінарного проступку, затверджено склад дисциплінарної комісії.

В ході проведення дисциплінарного провадження було встановлено, що у Ленінському відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, на примусовому виконанні перебувало зведене виконавче провадження № 37242938 відносно боржника ОСОБА_2 , до складу якого входило три виконавчих провадження: 1) № 36994380 з примусового виконання виконавчого листа № 2-809/2011, виданого 30.11.2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «АКБ «Новий» в рахунок заборгованості за прострочені проценти по кредитному договору у розмірі 175 104 грн. 80 коп. та судові витрати у сумі 1 820 грн. 00 коп., яке з 17 січня 2013 року було відкрито постановою державного виконавця вищевказаного відділу Корчагіною Д.В. з накладеним арешту на все майно боржника та приєднано до зведеного виконавчого провадження постановою старшого державного виконавця Єремєєвої О.О. 15.03.2013 року; 2) № 37054468, з примусового виконання виконавчого листа № 2-1778/2011 року від 16.01.2013 року, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредитБанк» заборгованості у розмірі 93 913 грн. 02 коп., яке 11.03.2013 року відкрито відповідною постановою державного виконавця вищевказаного відділу Корчагіною Д.В. та приєднано до зведеного виконавчого провадження постановою старшого державного виконавця Єремєєвої О.О. 15.03.2013 року; 3) № 37146230 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1778/2011 року від 16.01.2013 року, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПроКредитБанк» заборгованості у розмірі 469 грн. 57 коп., яке 07.03.2013 року відкрито відповідною постановою державного виконавця вищевказаного відділу Корчагіною Д.В. та приєднано до зведеного виконавчого провадження постановою старшого державного виконавця Єремєєвої О.О. 15.03.2013 року.

Також, під час проведення дисциплінарного провадження з`ясовано, що посаду керівника Ленінського відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції обіймав ОСОБА_1 .

За результатами проведення дисциплінарного провадження дисциплінарною комісією встановлено наступні порушення у зведеному виконавчому провадженні: 1) старшим державним виконавцем Єремєєвою О.О. порушено вимоги статей 33,57, 63 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 18.01.2013 року), п. 4.2.1 розділу IV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 ( в редакції станом на 24.12.2012 року) в частині не винесення постанови про арешт майна боржника, а саме: не винесено постанову про арешт майна боржника та відповідно не накладено арешт на домоволодіння АДРЕСА_1 . Вказана бездіяльність старшого державного виконавця призвела до порушення ч. 1 ст.11 Закону України «про виконавче провадження» щодо обов`язку державного виконавця вжити передбачених Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчинити виконавчі дії; 2) начальником Ленінського відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції обіймав ОСОБА_1 порушено п. 4.2.1 розділу IV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 ( в редакції станом на 24.12.2012 року) в частині неналежного здійснення контролю та забезпечення правильності та повноти підготовлених документів для проведення реалізації майна, а саме: 15.07.2013 року та 05.06.2014 року. Зазначена бездіяльність начальника відділу призвела до порушення п.9 Положення про районний, районний у місті, міський ( міст обласного значення) міськрайонний, міжрайонний відділ державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 10.04.2012 року № 549/5, зареєстрованого 10.04.2012 року за № 548/20861, в частині забезпечення виконання відділом законів України.

Також, дисциплінарною комісією з`ясовано, що у зв`язку з винесенням Ленінським районним судом м. Дніпропетровська рішення від 14.09.2017 року у справі № 205/2460/16-ц, яким зокрема, стягнуто з держави в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 суму у розмірі 241 395 грн. 00 коп., індекс інфляції за період з січня 2015 року по лютий 2017 року у розмірі 139 526 грн. 32 коп. та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. 00 коп., а всього 385 921 грн. 32 коп., відділом вжито заходи направленні на повернення сплачених грошових коштів в порядку ст..1212 ЦК України з ПАТ «АКБ «Новий» та АТ «ПроКредит Банк» (стягувачі за вищевказаним виконавчим провадженням) шляхом звернення до суду з позовними заявами.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.07.2019 року по справі № 904/2014/19 стягнуто з ПАТ «АКБ «Новий» на користь Новокодацького ВДВС м. Дніпра грошові кошти у розмірі 135 446 грн. 64 коп., які відділом 17.08.2020 року було перераховано до Державного бюджету України.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2019 року по справі № 910/6366/19 стягнуто з АТ «ПроКредит Банк» на користь Новокодацького ВДВС м. Дніпра грошові кошти у розмірі 72 255 грн. 58 коп., які відділом 07.05.2020 року було перераховано до Державного бюджету України.

Всього за вищевказаними рішеннями стягнуто 207 702 грн. 22 коп., залишок невідшкодованих збитків державному бюджету складає 178 219 грн. 10 коп.

Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що дії вказаних посадових осіб є неправомірними, оскільки останніми було порушено встановлену законодавством процедуру та порядок проведення торгів щодо реалізації майна боржника, є наявним причинно наслідковий зв`язок між діями та настанням моральної та матеріальної шкоди в загальному розмірі 385 591 грн. 32 коп. та визначена ступінь вини державного виконавця Єремєєвої О.О. у розмірі 50 % та керівника Новокодацького відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Никитюка І.П. у розмірі 50 %.

Судом встановлено, що наказом Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 2389-К від 25.06.2021 року дисциплінарне провадження у відношенні заступника начальника Новокодацького ВДВС у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Єремєєвої О.О. було закрито у зв`язку із закінченням строків застосування дисциплінарного стягнення.

30.07.2021 року позивачем на адресу електронної пошти ОСОБА_1 було направлено пропозицію № 09-72/3127 від 29 липня 2021 року про відшкодування шкоди в порядку ст. 82 Закону України «Про державну службу», завдану Державному бюджету України у розмірі 89 109 грн. 55 коп.

04.08.2021 року позивачем на адресу ОСОБА_1 було направлено пропозицію № 09-72/3127 від 29 липня 2021 року про відшкодування шкоди в порядку ст. 82 Закону України «Про державну службу», завдану Державному бюджету України у розмірі 89 109 грн. 55 коп., що підтверджується реєстром № 1200 направлення рекомендованих листів від 03.08.2021 року.

Проте, вжитті Південно Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) заходи щодо повернення відповідачем у позасудовому порядку у термін до 13.08.2021 року матеріальної шкоди завданої державному бюджету України у розмірі 89 109 грн. 55 коп. результатів не мали.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 року визнано протиправним та скасовано наказ Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 25.06.2021 року № 2389-к «Про закриття дисциплінарного провадження» в частині, яка стосується визначення вини та відповідальності ОСОБА_1 . У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою Третього Апеляційного адміністративного суду від 16.06.2022 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 року у справі № 160/19669/21 залишено без змін.

Також, матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Верховного Суду від 23.08.2022 року касаційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 року та постанову Третього Апеляційного адміністративного суду від 16.06.2022 року у справі № 160/19669/21 за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5 , про визнання протиправними дій та скасування наказу повернуто скаржнику.

Оскільки позивач наполягає на тому, що саме через бездіяльність відповідача, яка полягала у не здійснені ним дій перевірки документації щодо реалізації на публічних торгах на відповідність вимогам законодавства, державному бюджету спричинені збитки, а відповідач не визнає та заперечує саме свою вину у настанні таких збитків, то суд доходить висновку, що між сторонами існує відповідний правовий спір.

Оскільки відшкодування шкоди у порядку регресу відбувається в порядку, передбаченому саме цивільним законодавством України тому такий розглядається судом саме за правилами цивільного судочинства (аналогічні за своїм правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 200/22363/16-а (провадження № 11-720 апп 18), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 328/29/20 (провадження № 61-2521 св 21).

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Предметом даного спору є стягнення з відповідача ОСОБА_1 шкоди, заподіяної внаслідок неналежного виконання ним посадових обов`язків.

Суд вказує, що частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, відшкодувавши шкоду, завдану посадовою, службовою особою внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності відповідно органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, мають право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування (крім відшкодування виплат, пов`язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди).

Відповідно до цієї норми права, держава, відшкодувавши шкоду, отримує право зворотної вимоги (регресу) до особи, винної за завдану шкоду.

Згідно ст. 80 Закону України «Про державну службу» матеріальна та моральна шкода, заподіяна фізичним та юридичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державних службовців під час здійснення ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок держави.

Держава в особі суб`єкта призначення має право зворотної вимоги (регресу) у розмірі та порядку, визначених законом, до: 1) державного службовця, який заподіяв шкоду; 2) посадової особи (осіб), винної (винних) у незаконному звільненні, відстороненні або переведенні державного службовця чи іншого працівника на іншу посаду, щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної державному органу у зв`язку з оплатою часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. У разі застосування зворотної вимоги (регресу) державний службовець несе матеріальну відповідальність тільки за шкоду, умисно заподіяну його протиправними діями або бездіяльністю.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про державну службу», державний службовець зобов`язаний відшкодувати державі шкоду, заподіяну внаслідок неналежного виконання ним посадових обов`язків. Шкодою, заподіяною державним службовцем державі, є також виплачене державою відшкодування шкоди, заподіяної державним службовцем третій особі внаслідок неналежного виконання ним посадових обов`язків.

Суд зазначає, що за загальним правилом регрес уявляє собою право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове пов`язане саме з регресною вимогою. Тобто у разі регресу виконання первісного зобов`язання має характер правоприпиняючого та одночасно правоутворюючого юридичного факту.

При цьому підпунктом 2 п.9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України передбачено, що відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п.9,10 п.9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, кошти, відшкодовані державою з державного бюджету (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування з місцевих бюджетів) згідно з цим пунктом, вважаються збитками державного бюджету (місцевих бюджетів). За поданням Казначейства України органи прокуратури звертаються в інтересах держави до суду з позовами про відшкодування збитків, завданих державному бюджету (місцевим бюджетам). Посадові та службові особи органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), дії яких завдали шкоди, що відшкодована з бюджету, несуть цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно з законом.

Абазами 4, 5 п.п. 10 п. 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України визначено, що органи державної влади (органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування) після виконання рішень суду про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного бюджету (місцевих бюджетів), у випадках, визначених цим пунктом, проводять службове розслідування щодо причетних посадових, службових осіб цих органів, якщо рішенням суду не встановлено в діях посадових, службових осіб складу кримінального правопорушення. За результатами службового розслідування органи державної влади (органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування) та органи Казначейства України у місячний строк можуть звернутися до суду з позовною заявою про відшкодування збитків, завданих державному бюджету (місцевим бюджетам), з пред`явленням зворотної вимоги (регресу) у розмірі виплаченого відшкодування до посадових, службових осіб цих органів, винних у завданні збитків (крім відшкодування виплат, пов`язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди).

Також згідно із ст. 6 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», державні органи після виконання рішень суду про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного бюджету, у випадках, визначених цим Законом, проводять службове розслідування щодо причетних посадових, службових осіб таких органів, якщо рішенням суду не встановлено складу кримінального правопорушення в діях зазначених осіб.

В даному випадку вищевказаними судовими рішенням, зокрема рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2017 року, постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.08.2018 року, або рішеннями Господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2019 року,складу кримінального правопорушення у діях відповідача ОСОБА_1 не встановлено, і станом на день розгляду даної справи по суті будь-яке кримінальне переслідування такої особи із приводу неналежного виконання ним своїх посадових обов`язків не здійснюється.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що лише службовим розслідуванням можливо встановити чи був у діях відповідача умисел на здійснення нею службової бездіяльності, і якщо такий мав місце, якими саме діями чи бездіяльністю така була вчинена.

Разом із цим, суду не надано будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів що стосовне саме відповідача ОСОБА_1 було ініційоване службове розслідування, як і доказів того, що саме на день розгляду справи існують відповідні чинні висновки такого розслідування з приводу наявності в діях такого відповідача ознак незалежного виконання ним своїх посадових обов`язків.

Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.81 Цивільного процесуального Кодексу України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Тобто сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. При цьому само по собі доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків, зокрема надання належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх вимог.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В даному випадку стороною відповідача не надано суду будь-яких доказів, які б відповідали критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості, щоб підтверджували існування чинних висновків службового розслідування щодо дій відповідача, або доказів існування наявного рішення суду, яким би було встановлено склад кримінального правопорушення в діях відповідача, які б обумовлювали спричинення таким учасником справи збитків державному бюджету України.

Суд відхиляє доводи представника позивача з того приводу, що неправомірність дій відповідача випливає зі змісту рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.09.2017 року, постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.08.2018 року, та рішень Господарського суду Дніпропетровської області від 29.07.2019 року.Адже предметом таких судових справ не була оцінка службової поведінки саме ОСОБА_1 ,і вищенаведені норми матеріального закону прямо вимагають у випадку завдання збитків державному бюджету проведення окремої спеціальної процедурної (службової) перевірки щодо дій посадових осіб державної служби, на предмет їх правомірності та законності.

У зв`язку з чим суд доходить висновку, що позовні вимоги є недоведеними, а відтак відмовляє в задоволенні позову у його повному обсязі.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. На підставі викладеного, суд вважає, сплачений судовий збір покласти на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365, 368 ЦК України, ст.ст. 60,61, 63,69, 70,71 СК України, ст. ст. 4,5, 76, 77-80, 81, 89,122, 141, 258, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позовних вимог Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (місце знаходження: 49027, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 21А, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державна казначейська служба України (місце знаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6, код ЄДРПОУ 37567646), про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу відмовити у повному обсязі.

2. Понесені судові витрати по справі у вигляді сплаченого позивачем судового збору віднести за рахунок Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан