Справа № 301/2043/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" березня 2022 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Поп С.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Іршавського районного суду від 30 листопада 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення бору,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу в сумі 253686,60 грн.

Заочним рішенням Іршавського районного суду від 30.11.2020 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 253686,60 грн. боргу, а також 2143,60 грн. судових витрат.

Відповідач ОСОБА_1 07 травня 2021 року подав заяву про перегляд заочного рішення суду.

Заяву мотивовано тим, що 16.04.2021 року на поштову адресу ОСОБА_1 надійшла судова повістка Іршавського районного суду по цивільній справі №301/309/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Іршавського районного нотаріального округу Ожеледа П.М. та ОСОБА_6 , про визнання договору недійсним.

19.04.2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Пітух В.І. укладено договір про надання правової допомоги. Згідно відомостей, що містяться на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень представнику за договором стало відомо про факт ухвалення Іршавським районним судом заочного рішення від 30.11.2020 року по справі №301/2043/20, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість в сумі 253686,60 грн.

29 квітня 2021 року представник відповідача ознайомився з матеріалами цивільної справи №301/2043/20 та отримав копію заочного рішення від 30.11.2020 року по даній справі.

З матеріалів судової справи вбачається, що позивач подав позовну заяву, в якій вказує, що 07 липня 2020 року відповідач взяв у нього у борг 9000 доларів США для оформлення документів щодо купівлі-продажу позивачем торгового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », про що надав відповідну розписку. 11 вересня 2020 року позивачем на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом із повідомленням про вручення направлено вимогу про повернення суми боргу від 10.09.2020 року протягом тридцяти днів від дня пред`явлення даної вимоги. Однак, до цього часу сума боргу відповідачем не повернута, він уникає спілкування з даного приводу, що є свідченням небажання відповідача повернути борг.

Ухвалою Іршавського районного суду від 12.10.2020 року відкрито провадження по справі і повісткою від 12.10.2020 року здійснено виклик відповідача у судове засідання, призначене на 05.11.2020 року. Згідно поштового повідомлення про відправлення рекомендованого листа, відповідач отримав судову повістку 27.10.2020 року. 05 листопада 2020 року ухвалою Іршавського райсуду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Повісткою від 05.11.2020 року здійснено виклик відповідача у судове засідання, призначене на 30.11.2020 року. Згідно поштового повідомлення про відправлення рекомендованого листа, відповідач отримав судову повістку 16.11.2020 року. Згідно довідки Іршавського райсуду від 30.11.2020 року, фіксація судового засідання 30.11.2020 року не проводилась, у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання. Заочним рішенням Іршавського райсуду від 30.11.2020 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнуто заборгованість з ОСОБА_1 в сумі 253686,60 грн. З поштового повідомлення про відправлення рекомендованого листа вбачається, що відповідач отримав заочне рішення суду 23.12.2020 року. Таким чином, Іршавським районним судом вирішено справу всього за два судових засіданнях, одне з яких не проводилось. Суд позбавив відповідача надати заперечення проти позову, не з`ясував природу наданої розписки та не з`ясував, чи відповідач дійсно отримував надіслану кореспонденцію суду.

Відповідач заперечував проти заочного рішення Іршавського районного суду від 30.11.2020 року, вважав його незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено без повного з`ясування обставин справи. Із повним текстом заочного рішення представник відповідача ознайомився 29 квітня 2021 року. Просив суд врахувати наступні поважні причини для поновлення пропущеного процесуального строку для подання заяви про перегляд заочного рішення. Відповідач не був повідомлений про дату та час розгляду справи, оскільки в матеріалах справи містяться рекомендовані повідомлення про отримання судових повісток, де проставлені підписи, які не відповідають підпису відповідача ОСОБА_1 . Останній, не володіючи спеціальними знаннями у сфері права, не подав належного відзиву та своєї позиції по даній справі, він не отримував копії заочного рішення Іршавського райсуду, оскільки у доказі про отримання не його підпис, а у вказаний період він перебував на стаціонарному лікуванні. Зокрема, в період розгляду судової справи протягом листопада-грудня 2020 року відповідач ОСОБА_1 перебував на лікуванні в кардіодиспансері м. Ужгорода та сімейного лікаря Іршавського центру первинної медичної допомоги.

Додатковими обставинами для поновлення пропущеного процесуального строку та подачі заяви про перегляд заочного рішення з пропуском строку просив врахувати наступне.

В період розгляду даної справи, а саме жовтень-листопад діяли карантинні обмеження, зокрема і в судах. Згідно Постанови КМУ від 13.10.2020 року №956 «Про внесення змін до постанови КМУ від 22 липня 2020 р. №641, внесено зміни до постанови КМУ від 22 липня 2020 р. № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби СОVІD-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, прийнято рішення щодо продовження дії карантину до 31 грудня 2020 року. Таким чином, об`єктивними обставинами неможливості як участі в судових засіданнях, так і можливості оскарження заочного рішення, слугували введені карантинні обмеження.

Також при ухваленні заочного рішення судом не враховано наступне.

Матеріалами справи встановлено, що 07 липня 2020 року між сторонами укладено договір позики грошових коштів, при цьому копію такої договору суду не надано. До позовної заяви долучено розписку ОСОБА_1 від 07 липня 2020 року, надану ОСОБА_3 , зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 9000 доларів США в рахунок придбання позивачем торгового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та зобов`язався здійснити дооформлення необхідних документів для укладення майбутнього договору купівлі-продажу вищевказаного нерухомого майна на користь позивача. Таким чином вказаний документ не містить ознак договору позики грошових коштів, а є договором завдатку. Також вказана розписка не містить дати повернення вказаної суми.

Заочним рішенням Іршавського районного суду від 30.11.2020 року позовні вимоги задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 253686,60 грн. Суд у рішенні констатував, що оскільки доказів щодо оформлення між сторонами договору купівлі-продажу нерухомого майна не має, отже, між сторонами був укладений договір позики, а кошти у сумі 9000 доларів США підлягають поверненню. Відповідач з моменту укладення договору і по даний час не повернув борг позивачу. Однак такі висновки є хибними та не відповідають обставинам справи. В матеріалах справи міститься розписка від 07.07.2020 року, надана ОСОБА_1 ОСОБА_2 в тім, що ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_7 в борг грошову суму в розмірі 9000 доларів США готівкою. Грошова сума отримана ОСОБА_1 в рахунок придбання ОСОБА_2 нерухомого майна - торгівельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Розписка також містить зобов`язання ОСОБА_1 дооформити необхідні документи для укладення договору купівлі-продажу торгівельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на користь ОСОБА_2 . Вказана розписка не містить обов`язку повернення вказаної суми ОСОБА_1 , оскільки вона оформлена як завдаток для укладення в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна. Таким чином природа наданої відповідачем позивачу розписки є отримання завдатку в рахунок укладення в майбутньому правочину по відчуженню нерухомого майна та обов`язок вчинити відповідачем певні дії.

Що стосується посилання суду в рішенні на ту обставину, що між сторонами не укладено договору купівлі-продажу нерухомого майна, а отже між сторонами був укладений договір позики, а кошти у сумі 9000 доларів США підлягають поверненню, то відповідач в наданій розписці взяв на себе зобов`язання здійснити дооформлення необхідних документів для укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна на користь позивача. Дане зобов`язання повністю виконано відповідачем, а договір купівлі-продажу не укладено з вини позивача, що засвідчують наступні обставини. ОСОБА_1 отримав 07.07.2020 року суму 9000 доларів США як завдаток в рахунок укладення в майбутньому договору купівлі-продажу торгівельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Предметом купівлі-продажу виступало нерухоме майно: торговий комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 238,40 кв.м. та земельна ділянка площею 0,0649 га за кадастровим номером :02:001:0032, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане нерухоме майно перебувало в іпотеці ВАТ «Електрон Банк», що підтверджується іпотечним договором №б/н, посвідченим 12.10.2005 року приватним нотаріусом Рацин В.Ф., з наступними змінами та доповненнями. Отримавши суму завдатку, відповідач здійснив повне погашення кредиту та отримав від банку, як іпотекодержателя, документи про вилучення заборони та іпотеки щодо нерухомого майна та оригінали правовстановлюючих документів, необхідних для укладення договору купівлі-продажу. Зокрема, листами від 24.07.2020 року №24.07.20/1 та №24.07.20/2, адресованими приватному нотаріусу Рацину В.Ф., ВАТ «Електрон Банк» вказував на факт погашення кредитного договору та просив припинити обтяження: заборону та іпотеку щодо земельної ділянки та торгівельного комплексу. Витягами від 30.07.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень приватним нотаріусом Рацином В.Ф. припинено обтяження заборони та іпотеки відносно торгівельного комплексу та земельної ділянки. Вчинивши необхідні дії, а саме: погасивши кредит, отримавши оригінали правовстановлюючих документів та припинивши обтяження щодо нерухомого майна, ОСОБА_1 в домовлений з позивачем час - в серпні 2020 року, прибув до приватного нотаріуса Гецко А.І. з метою укладення договору купівлі-продажу. Однак, позивач не з`явився в обумовлений час до приватного нотаріуса, почав уникати зустрічей з відповідачем, а в подальшому направив письмову вимогу про повернення суми завдатку.

Таким чином наведені обставини засвідчують, що відповідач вчинив всі необхідні дії для укладення договору купівлі-продажу, а не укладення договору обумовлено діями позивача та його недобросовісною поведінкою. Суд першої інстанції при ухваленні заочного судового рішення не врахував дані обставини та ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення у справі. Вважав, що наведені підстави щодо не отримання судових повісток та оскаржуваного рішення, неможливості відповідачем особисто дати пояснення по справі, обґрунтованості наведених підстав є поважними та достатніми підставами для скасування заочного рішення суду.

Просив визнати причини пропуску процесуального строку поважними, поновити строк перегляду заочного рішення Іршавського районного суду від 30.11.2020 року по справі №301/2043/20, скасувати заочне рішення суду від 30.11.2020 року та справу призначити до розгляду в загальному порядку.

24 травня 2021 року представником позивача ОСОБА_8 подано клопотання про відмову у поновленні строку перегляду заочного рішення суду від 30.11.2020 року. Подана відповідачем заява про перегляд заочного рішення мотивована тим, що відповідач відповідного рішення не отримав, оскільки перебував на стаціонарному лікуванні. В той же час відповідач згідно поштового повідомлення отримав відповідне рішення 23.12.2020 року, коли перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується випискою із медичної картки, заповненої лікарем поліклінічного відділення Іршавської РЛ і така не містить даних щодо направлення хворого у стаціонар у зазначений період. Наявні дані щодо перебування ОСОБА_1 на лікуванні із 31.11.2020 року, тобто вже після винесення відповідного рішення. Представником відповідача не надано доказів, що ОСОБА_1 не був у належний спосіб повідомлений про розгляд справи, в тому числі, про підготовче засідання та засідання по справі, а також не наведено поважних причин, через які ОСОБА_1 не з`явився до суду чи був позбавлений можливості заявити клопотання про відкладення розгляду справи, якщо такі причини в нього були. Не зрозумілим є і те, які причини перешкоджали ОСОБА_1 протягом більше 4 місяців після отримання копії відповідного рішення його оскаржити. Наведені представником відповідача підстави для поновлення строку перегляду заочного рішення, який для відповідача закінчився 23.01.2021 року, не є поважними та не обґрунтовують таке тривале зволікання із його оскарженням за умови наявності підстав для незгоди із його змістом. Тим паче не може бути такою підставою відсутність спеціальних знань у галузі права. Відповідач не подавав відзив на позовну заяву у визначений законом та ухвалою суду строк. ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про право на подання відзиву, таким не скористався, будь-яких доказів суду не подав. Просив відмовити у поновленні стороні відповідача строку для перегляду заочного рішення суду від 30.11.2020 року, оскільки такий пропущено на строк більше 4 місяців із підстав, що не мають поважного характеру та порушують принцип правової визначеності.

Також 24 травня 2021 року представником позивача подано заперечення щодо заяви про перегляд заочного рішення суду від 30.11.2020 року, в якому зазначено, що відповідач посилається на те, що між сторонами не було укладено договір позики, відповідні кошти надано на виконання договору між ними в якості завдатку. В той же час відповідач не заперечує того, що відповідні кошти фактично ним отримані від позивача у борг, про що свідчить відповідна розписка, яку він надав позивачеві, однак вказує, що ці кошти це завдаток та вважає, що відповідний документ є договором завдатку. Разом з тим, суд вже надавав відповідній розписці правову оцінку, а якогось нового доказу, який би свідчив про укладення договору завдатку (власне договір завдатку, який повинен бути підписаний обома сторонами у письмовій формі із зазначенням того, яке зобов`язання забезпечується завдатком, на яких умовах тощо) відповідач суду не надав, що свідчить про відсутність такого договору та необгрунтованість відповідної заяви про перегляд заочного рішення. Позивачем ОСОБА_2 відповідачу було надано кошти в сумі 9000 доларів США, необхідні йому для оформлення документів. Одним із способів повернення відповідних коштів було їх зарахування у оплату придбання відповідного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (за умови укладення такого договору між сторонами в подальшому, адже попереднього договору чи договору з відкладальною умовою, які підлягали оформленню між сторонами укладено не було). Між сторонами не було укладено договору купівлі-продажу, як не було укладено і попереднього договору з цього приводу чи договору завдатку, який би обумовлював їх домовленості та зміст зобов`язань між ними, відмінних ніж надання коштів у борг, що підтверджується відповідною розпискою, змісту якої суд надав оцінку у відповідному рішенні. Також ОСОБА_2 було направлено відповідачеві вимогу про необхідність повернення коштів, яка відповідачем проігнорована. Жодного нового доказу, який би свідчив про недійсність відповідної розписки та має істотне значення для правильного вирішення справи відповідачем не надано. Судом дано оцінку всьому змісту відповідної розписки, яка в повній мірі досліджена, а відтак відсутні підстави для перегляду зазначеного рішення, зважаючи як на відсутність поважних причин пропуску строку на оскарження рішення відповідачем, так і необгрунтованість самої заяви: відсутність підтвердження того, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, оскільки наведені для цього причини є явно неповажними, оскільки такі були відсутні на момент розгляду справи, а докази, на які він посилається не мають істотного значення для правильного вирішення справи. Просив відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення від 30.11.2020 року.

Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були належним чином повідомлені. Відповідач ОСОБА_10 причини неявки не повідомив. Представник відповідача ОСОБА_9 подав заяву, в якій просив провести розгляд заяви про перегляд заочного рішення без відповідача, скасувати заочне рішення суду та призначити справу до розгляду у загальному порядку.

Позивач ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи судом належним чином повідомлені. Позивач ОСОБА_11 причини неявки не повідомив. Представник позивача ОСОБА_12 подав заяву про відкладення розгляду справи, оскільки через сімейні обставини з`явитися на розгляд заяви не може. 24.05.2021 року представник позивача ОСОБА_12 подав до суду клопотання про відмову у поновленні строку на перегляд заочного рішення (а.с.139-140) та заперечення на заяву про перегляд заочного рішення (а.с.141-143).

У відповідності до ч.1 ст.287 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяву, тому суд розгляну дану заяву у відсутності відповідача та представника позивача.

Перевіривши матеріали заяви про перегляд заочного рішення та матеріали справи, суд приходить до такого.

Заочним рішенням Іршавського районного суду від 30.11.2020 року задоволено позов ОСОБА_2 : стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 253686,60 грн. боргу, а також 2143,60 грн. судових витрат (а.с.55-57).

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно ст.128 ч.7 та ч.8 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку; днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.

У матеріалах справи наявний лист Ільницької сільської ради №02-29/744 від 16.10.2020 року (а.с.34) про те, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Ця ж адреса зазначена позивачем у позовній заяві і на таку судом направлялася відповідачу судова кореспонденція.

Відповідно до ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

У матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з якого вбачається, що відповідач отримав 20.10.2020 року повістку про виклик в підготовче засідання на 05.11.2020 року на 09.30 годин (а.с.38).

Копію ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті від 05.11.2020 року, а також повістку про виклик відповідача в судове засідання на 09.30 годин 30.11.2020 року ОСОБА_1 отримав 11 листопада 2020 року, що також підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.51).

Відповідач ОСОБА_1 був належним чином і своєчасно повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Докази на підтвердження неможливості явки відповідача для розгляду справи у визначений час, як і докази неможливості подачі відзиву на позовну заяву у матеріалах справи відсутні.

Заяву про перегляд заочного рішення мотивовано тим, що про день, час та місце розгляду справи відповідача ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено, оскільки в наявних в матеріалах справи зворотних рекомендованих повідомленнях про отримання ним судових повісток, підписи про отримання поштового відправлення належать не йому. Відповідач не володіючи спеціальними знаннями у сфері права не подав належного відзиву та своєї позиції по даній справі, він не отримував копії заочного рішення Іршавського районного суду, оскільки у відповідному повідомленні про вручення не його підпис і у вказаний період він перебував на стаціонарному лікуванні. Зокрема, в період розгляду судової справи протягом листопада-грудня 2020 року відповідач ОСОБА_1 перебував на лікуванні в кардіодиспансері м. Ужгорода та сімейного лікаря Іршавського центру первинної медичної допомоги.

Згідно ч.2 та ч.3 ст.284 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Копію заочного рішення від 30.11.2020 року відповідачем ОСОБА_1 отримано поштою 12 грудня 2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с.60).

Із заявою про перегляд заочного рішення від 30.11.2020 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду тільки 07.05.2021 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду (а.с.82).

ОСОБА_1 посилається на те, що судові повістки та заочне рішення суду він не отримував, а підписи про отримання судової кореспонденції на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення належать не йому. Про існування заочного рішення від 30.11.2020 року він дізнався тільки 29.04.2021 року після ознайомлення його представника з матеріалами справи, у зв`язку з чим ОСОБА_1 просив визнати причини пропуску процесуального строку поважними, поновити строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення Іршавського районного суду від 30.11.2020 року. Заяву про поновлення пропущеного строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення суду відповідач ОСОБА_1 також мотивував введенням карантину.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 10.01.2022 року скасовано ухвалу Іршавського райсуду від 28.05.2021 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Іршавського районного суду від 30 листопада 2020 року, а справу направлено для продовження розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

За таких обставин, суд вважає відповідно до ст.127 ЦПК України поновити відповідачеві строк подачі заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 як на підставу скасування заочного рішення суду посилається на те, що висновки суду про укладення між сторонами договору позики у сумі 9000 доларів США, що підлягають поверненню, не відповідають фактичним обставинам справи. Згідно розписки від 07.07.2020 року, що надана ОСОБА_1 , останній отримав від ОСОБА_7 в борг грошову суму в розмірі 9000 доларів США готівкою. Грошова сума отримана ОСОБА_1 в рахунок придбання ОСОБА_2 нерухомого майна - торгівельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Розписка також містить зобов`язання ОСОБА_1 дооформити необхідні документи для укладення договору купівлі-продажу торгівельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на користь ОСОБА_2 . Вказана розписка не містить обов`язку повернення вказаної суми ОСОБА_1 , оскільки вона оформлена як завдаток для укладення в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна. Таким чином природа наданої відповідачем позивачу розписки є отримання завдатку в рахунок укладення в майбутньому правочину по відчуженню нерухомого майна та обов`язок вчинити відповідачем певні дії.

ОСОБА_1 отримав 07.07.2020 року суму 9000 доларів США як завдаток в рахунок укладення в майбутньому договору купівлі-продажу торгівельного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 238,40 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0649 га за кадастровим номером :02:001:0032, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане нерухоме майно перебувало в іпотеці ВАТ «Електрон Банк». Отримавши суму завдатку, відповідач здійснив повне погашення кредиту та отримав від банку, як іпотекодержателя, документи про вилучення заборони та іпотеки щодо нерухомого майна та оригінали правовстановлюючих документів, необхідних для укладення договору купівлі-продажу. Вчинивши необхідні дії, а саме: погасивши кредит, отримавши оригінали правовстановлюючих документів та припинивши обтяження щодо нерухомого майна, ОСОБА_1 в домовлений з позивачем час - в серпні 2020 року - прибув до приватного нотаріуса Гецко А.І. з метою укладення договору купівлі-продажу. Однак, позивач не з`явився в обумовлений час до приватного нотаріуса та почав уникати зустрічей з відповідачем, а в подальшому направив письмову вимогу про повернення суми завдатку.

Таким чином, на думку відповідача, наведені обставини свідчать про те, що відповідач вчинив всі необхідні дії для укладення договору купівлі-продажу, який не укладено через недобросовісну поведінку позивача, тому сума завдатку не підлягає поверненню позивачеві.

На підтвердження вказаних обставин ОСОБА_10 подав копію Іпотечного договору від 12.10.2005 року з додатками, укладеного між ВАТ «Електрон Банк» та ОСОБА_1 , згідно якого предметом іпотеки є бар-магазин загальною площею 238.40 кв.м, що розташований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.99-111); Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 30.07.2020 року (а.с.113-114, 118-119), Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки від 30.07.2020 року (а.с.115-116, 120-121); листи ТзОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» від 24.07.2020 року приватному нотаріусу Рацину В.Ф. про погашення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором (а.с.112,117), копію Свідоцтва про право власності на нерухоме майно торговий комплекс загальною площею 799,30 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (а.с.122-124), копію державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0.0649 га за адресою АДРЕСА_1 (а.с.125).

Вказані документи свідчать про існування між ОСОБА_1 та ВАТ «Електрон Банк» (правонаступником якого є ТзОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс») договірних відносин договору кредиту від 11.10.2005 року, згідно якого ОСОБА_10 отримав строковий кредит у сумі 75000 грн., який зобов`язався повернути у строк до 09.10.2020 року та сплатити відповідні відсотки за користування кредитними коштами. Для забезпечення виконання вказаного договору кредиту, 25.10.2005 року між сторонами укладено Іпотечний договір. Отже, погасивши борг за кредитним договором, ОСОБА_1 виконав взяті на себе зобов`язання перед банком, про що надав відповідні докази.

Однак, на думку суду, вказані документи не підтверджують обставини, на які відповідач посилається, як на підставу для перегляду заочного рішення в даній справі, та не спростовують обставини, встановлені заочним рішенням Іршавського райсуду від 30.11.2020 року.

Рішенням суду від 30.11.2020 року встановлено, що 07 липня 2020 року ОСОБА_1 видана розписка ОСОБА_2 про отримання відповідачем ОСОБА_1 у борг 9000 доларів США. Згідно розписки, грошову суму отримано в рахунок придбання ОСОБА_2 торгового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». ОСОБА_10 зобов`язався оформити необхідні документи для оформлення купівлі-продажу торгового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на ОСОБА_13 . Вказана обставина підтверджується копією відповідної розписки (а.с.8).

Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Строк повернення боргу відповідачем у розписці від 07.07.2020 року не вказано.

Отримання ОСОБА_14 від ОСОБА_15 коштів у сумі 9000 доларів США відповідачем не оспорюється.

У відповідності до ч.2 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

11 вересня 2020 року позивачем на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом із повідомленням про вручення було направлено вимогу про повернення суми боргу від 10.09.2020 року протягом тридцяти днів від дня пред`явлення даної вимоги (а.с.11).

Відповідач з моменту укладення договору не повернув позивачу 9000 доларів США. Вказана обставина відповідачем ОСОБА_10 не заперечується.

Відповідач ОСОБА_10 посилається на те, що сума 9000 доларів США є завдатком за майбутнім договором купівлі-продажу нерухомого майна торгового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Також стверджує, що зі свого боку він виконав всі необхідні дії для укладення договору купівлі-продажу (погасив кредитний борг та зняв заборону на відчуження іпотечного майна), а позивач ухилився від укладення договору купівлі-продажу, тому 9000 доларів США є завдатком і не підлягають поверненню.

Однак, доказів щодо оформлення між сторонами попереднього договору, договору купівлі-продажу нерухомого майна або договору завдатку відповідачем ОСОБА_1 не надано.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.

Відповідно до частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, -у письмовій формі.

Згідно зі статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, то передана позивачем грошова сума у загальному розмірі 9000 доларів США, може бути авансом, який підлягає поверненню, а не завдатком.

Сторонами не дотримано умов, визначених статтею 570 ЦК України, а саме: не укладено договору купівлі-продажу на виконання якого передано кошти.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року N 711/5065/15-ц.

Отже, відповідачем не надано суду доказів, що між сторонами був укладений попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, в якому сторони дійшли згоди щодо істотних умов майбутнього договору та взяли на себе конкретні зобов`язання у визначений договором строк виконати певні дії.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що між сторонами був укладений договір позики, а кошти у сумі 9000 доларів США підлягають поверненню.

Згідно ч.1 ст.288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту вказаної норми випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом одночасно всіх обставин, визначених статтею 288 ч.1 ЦПК України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 12, 13, 78 ЦПК України).

Відповідачем ОСОБА_1 на спростування позовних вимог ОСОБА_2 та висновків суду щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_2 не наведено докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, в заяві про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 ЦПК України не вказав та не надав жодного доказу, в розумінні ст. 76 ЦПК України, який би мав істотне значення для правильного вирішення справи і не був врахований судом під час ухвалення рішення 30.11.2020 року.

Враховуючи, що підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів на обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин суд немає законних підстав для скасування заочного рішення.

Враховуючи наведене, суд вважає відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заочного рішення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст. 287 ЦПК України,

у х в а л и в :

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк для подання заяви про перегляд заочного рішення Іршавського районного суду від 30 листопада 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення бору.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Іршавського районного суду від 30 листопада 2020 року по цивільній справі №301/2043/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення бору - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу на заочне рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення даної ухвали безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 02 березня 2022 року.

Головуюча : М. О. Пітерських