Дата документу 10.02.2022
Справа № 334/3002/21
Провадження № 2/334/314/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Фетісова М.В., за участю секретаря судового засідання Боднар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі у загальному позовному провадженні цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,- районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини; зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини,

за участю: позивачки за первісним позовом (відповідачки за зустрічним позовом) ОСОБА_1 та її представника адвоката Стасіка А.І., представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) адвоката Левицької Ю.В.,

встановив:

29.04.2021 позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_1 ; надати дозвіл на виїзд на постійне місце проживання за межі України до Італії малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 ; дозволити ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_2 оформити документи для виїзду малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України на постійне місце проживання до Італії. Заявою від 06.07.2021 змінила предмет позову та просить визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1

14.06.2021 відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком.

Первісний позов ОСОБА_1 обґрунтований тим, що сторони перебували у шлюбі з 31.08.2002 до 06.12.2019. Від шлюбу мають двох спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 26.03.2021 рішенням Ленінського районного суду з ОСОБА_2 на її користь стягнуті аліменти на утримання дітей. Після розірвання шлюбу і до теперішнього часу ОСОБА_2 проживає в квартирі батьків, не працює, аліменти сплачує несвоєчасно та не в повному обсязі. Також, ОСОБА_2 не бере участі у додаткових витратах на дітей, які спричинені необхідністю лікування сина. Після розірвання шлюбу вона з дітьми проживають в орендованому житлі. Крім цього, відповідач відмовився реєструвати сина за своїм місцем проживання та не надав згоду на його реєстрацію за місцем проживання позивачки, що порушує права позивачки та сина.

Зустрічний позов ОСОБА_2 обґрунтований тим, що сторони перебували у шлюбі з 31.08.2002 до 06.12.2019. Від шлюбу мають двох спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 26.03.2021 рішенням Ленінського районного суду з нього на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання дітей. Він дійсно проживає в квартирі батьків за адресою АДРЕСА_1 . В квартирі є всі умови для проживання, квартира обладнана меблями, технікою, здійснений ремонт. Аліменти він дійсно сплачував нерегулярно, з причини того, що діти проживали з ним і він їх повністю утримував, коли ОСОБА_1 влаштовувала своє особисте життя, постійне виїжджаючи за кордон. Крім того, заборгованість зі сплати аліментів ним повністю погашена. Він є фізичною особою - підприємцем. У ОСОБА_1 великі запити щодо грошових коштів. Він як батько утримує дітей, забезпечує всім необхідним. Станом на день подання позову ОСОБА_1 перебувала в Італії, тобто вона не виконувала материнських обов`язків та не приймала участі у вихованні дітей. Старша донька навчається у школі у 8 класі та станом на сьогодні проживає разом з батьком ОСОБА_1 . Проте, періодично приїжджає до нього та залишається у нього. Неповнолітній син ОСОБА_5 проживає разом з ним. Крім того, дитина відвідує дитячий заклад, до якого саме він його водить та забирає. Він вважає, що другий чоловік ОСОБА_1 , італієць, невідомо як буде ставитись до його сина, а дитина дійсно дуже прив`язана до батька, оскільки постійно знаходиться з ним. Переїзд неповнолітнього сина ОСОБА_5 з матір`ю до Італії не буде відповідати його інтересам, оскільки такий переїзд нанесе як душевну гак і психологічну травму дитині. Він опиниться в іншій країні з незрозумілим йому менталітетом, він не володіє італійською мовою, що ставить під сумнів спілкування його з іншими дітками його віку, також він дуже прив`язаний до сестри, яка його дуже любить, і яких неможливо розлучати. Вважає, що в найкращих інтересах дитини проживати саме з ним.

24.06.2021 відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 подала позовну заяву (уточнену), яка за своїм змістом є відзивом на зустрічний позов, в якому просила відмовити в задоволенні зустрічного позову, оскільки позивач вже багато років не працює та не має доказів сплати обов`язкових податків. На час подання первісного позову його заборгованість по аліментам складала 25 049,08 гривень, а на час подання зустрічного позову відповідно до розрахунку державного виконавця складає 22 158,44 гривень. Відповідно до копії її закордонного паспорту та довідки з міста працевлаштування вона вперше їздила до Італії на 14 діб, та за останні 10 років не була за кордоном. Донька завжди жила з нею, ніколи після розірвання шлюбу не жила з батьком, а зараз вона дала згоду на тимчасово життя з ним, бо їй треба закінчити школу, яка знаходиться поруч з домом відповідача. Позивач, не маючи особистого житла, проживаючи у квартирі своїх батьків, до цього часу не дав згоду до реєстрації сина за своїм місцем проживання та не давав згоду на реєстрацію сина за місцем її проживання, дитина не реєстрована й до сьогоднішнього часу. Довідка ОСББ «ІНФОРМАЦІЯ_6» підтверджує, що син проживає з батьком та не спростовує довідку цього ж ОСББ від 29.01.2019, де вказано, що вони всі жили за цією адресою. В цей час батько незаконно утримує у себе сина. Повернувшись з Італії, вона не змогла забрати сина до себе, бо позивач став перешкоджати цьому, він також не став допускати до неї сина, заблокував телефон, лишив її спілкування з дитиною. Позивач на протязі останніх років неодноразово вчиняв бійки та скандали у присутності дітей, через що вона зверталась до поліції. Донька ОСОБА_6 , яка дуже переживала цю ситуацію, змушена була звертатися до психолога за наданням психологічної допомоги.

26.07.2021 відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 подав відзив, в якому первісний позов не визнав за обставин, зазначених у зустрічному позові.

Представник третьої особи пояснення щодо первісного та зустрічного позовів, а також відзивів на них не подав.

Ухвалою від 05.05.2021 позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху, їй був визначений строк для усунення її недоліків, 11.05.2021 недоліки позовної заяви були усунуті. Ухвалою від 17.05.2021 відкрите провадження у справі, розгляд справи призначений у загальному позовному провадженні, призначене підготовче засідання. Ухвалою від 14.06.2021 поновлений відповідачу ОСОБА_2 строк звернення до суду з зустрічним позовом, прийнятий до розгляду зустрічний позов ОСОБА_2 , вимоги за зустрічним позовом об`єднані в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою від 06.08.2021 закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті, за клопотанням позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 витребувані докази у районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, витребувані докази подані суду 09.08.2021 та 16.09.2021. Ухвалою від 21.01.2022 поновлений представнику позивачки за первісним позовом адвокату Стасіку А.І. строк для подання доказів на підставі його клопотання від 28.11.2021.

Позивачка за первісним позовом (відповідачка за зустрічним позовом) ОСОБА_1 та її представник адвокат Стасік А.І. первісний позов та обставини, якими він обґрунтований, підтримали. Зустрічний позов не визнали з обставин, зазначених у відзиві.

Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) адвокат Левицька Ю.В. первісний позов не визнала за обставин, зазначених у відзиві та у зустрічному позові. Зустрічний позов та обставини, якими він обґрунтований, підтримала.

Представник третьої особи районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши заяви по суті спору та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Свідок ОСОБА_7 дала такі показання. З ОСОБА_1 у неї дружні стосунки, з ОСОБА_2 . На протязі десяти років дружби з позивачкою бачила, що фінансовий стан її сім`ї залежав саме від неї. Відповідач часто спілкувався з відповідачкою в грубій формі в присутності сторонніх осіб. В теперішній час син сторін проживає з відповідачем та не відвідує дитсадок, про що їй розповіла позивачка. Років п`ять тому вона під час спільного відпочинку зі сторонами вона особисто бачила, що відповідач «пресує» дітей. Його ставлення до дітей не сприяє їх гармонійному розвитку. Одного разу бачила на позивачці синці, які з її слів отримала від відповідача. Зі слів позивачки відповідач не дозволяє їй бачитись з сином. Останній раз спілкувалась з позивачкою на початку серпня 2021 року. В серпні 2021 року була присутня під час передання сина відповідачем позивачці на виконання рішення опікунської ради, під час чого відповідач шантажував сина тим, що купив йому іграшку, через що той не повинен залишатись тривалий час у матері. В квітні та травні 2021 року син проживав з позивачкою, а в червні та липні 2021 року він їздив з позивачкою на море.

Свідок ОСОБА_8 дала такі показання. З позивачкою вона знайома з червня 2019 року - та була її сусідкою до липня 2021 року. З відповідачем не знайома. Позивачка є гарною матір`ю, діти у неї завжди нагодовані. Вона та її онука дружили зі ОСОБА_5 - сином сторін. Вдень позивачка працювала, після роботи забирала з дитсадка ОСОБА_5 . До позивачки додому інколи приходили її подруги та батько. Інколи відповідач брав ОСОБА_5 до себе додому на тиждень. Після чого ОСОБА_5 розповідав, що батько не віддавав його позивачці навіть у присутності поліцейських. Відповідача бачила одного разу в липні 2021 року в під`їзді будинку, коли він брав сина до себе. При цьому він кричав, через що дитина ховалась за позивачку. Далі відповідач став вмовляти дитину подарунками, щоб той пішов до нього. При ній ОСОБА_5 висловлювався про матір з позитивного боку.

Свідок ОСОБА_9 дала наступні показання. Вона дружить з позивачкою з 2002 року, з цього ж часу вона знайома з відповідачем. Дружили сім`ями. Була неодноразово свідком того, як відповідач агресивно поводиться з позивачкою. В 2019 році після сварки відповідач не пустив позивачку з донькою додому. Лише після втручання поліції він пустив їх додому. Весною 2019 року відповідач вигнав позивачку з дому, після чого вона стала проживати окремо від нього. При цьому відповідач не віддав їй її особисті речі та речі дітей. Весною 2021 року відповідач взяв до себе сина на кілька днів. Потім зателефонував позивачці та запропонував їй забрати дитину, оскільки та передала її хворою. Після чого, позивачка забрала сина та вилікувала його. В червні 2021 року позивачка з сином були у неї в гостях, коли ОСОБА_5 зателефонував відповідач. Але той відмовився брати слухавку. На запитання її сина - чому той не взяв слухавку, ОСОБА_5 відповів, що не бажає розмовляти з батьком, бо той ображає його матір поганими словами. В теперішній час ОСОБА_5 проживає у батька. Позивачка завжди утримувала дітей самотужки, лікувала їх тощо.

Свідок ОСОБА_10 дала такі показання. З позивачкою вона перебуває у дружніх відносинах, з відповідачем - не знайома. Вона неодноразово чула спілкування сторін по телефону. Зі слів позивачку одного разу лікар телефонував відповідачу, щоб той привів сина на огляд. Той повідомив, що ОСОБА_5 хворів, але сина до лікаря не відвів. Також мало місце те, що відповідач не забрав сина з дитсадка, коли той перебував у нього. Вчора на прохання позивачки вона возила продукти додому відповідачу, у якого в теперішній час перебувають діти. Зі слів позивачку у них закінчилась їжа. ОСОБА_3 добре ставиться до матері.

Свідок ОСОБА_11 дав наступні показання. Він знайомий зі сторонами, оскільки є головою ОСББ «ІНФОРМАЦІЯ_6», де проживає ОСОБА_2 і якого він знає з позитивного боку. Він багато уваги приділяє вину, гуляє з ним в парку. Останні два роки сторони проживають окремо, оскільки зі слів ОСОБА_2 , його колишня дружина виїхала за кордон, де проживає з іншим чоловіком. Син в теперішній час проживає з батьком. Останній рік він не бачив, щоб ОСОБА_1 приходила до дитини. Дитина добре ставиться до батька. Зі слів ОСОБА_2 мати не виконує батьківських обов`язків щодо дитини.

Свідок ОСОБА_12 дав такі показання. У нього дружні стосунки з ОСОБА_2 . Також, він знайомий з ОСОБА_1 . Близько місяця тому він був у гостях у ОСОБА_2 , у якого також останні два місяці живуть син та донька. У нього створені добрі умови для проживання дітей. Він сам готує їжу. Також, йому допомагають батьки. Син завжди охайний. ОСОБА_2 є фізичною особою - підприємцем. ОСОБА_1 останній раз він бачив півтора - два роки тому. Поряд з сином її ніколи не бачив. ОСОБА_2 розповідав йому, що не віддав сина матері, але чому - не розповів. До цього дитина проживала по черзі в обох батьків.

Свідок ОСОБА_13 дав наступні показання. З ОСОБА_2 він перебуває у дружніх стосунках, з ОСОБА_1 - не знайомий. Приблизно в 2016 році відповідач розповідав йому, що в його сім`ї напружена обстановка. Далі сторони розстались. У серпні 2021 року відповідач просив його з`їздити до позивачки за сином, оскільки остання не відповідала на його телефонні дзвінки. Коли вони їхали в автомобілі, позивачка зателефонувала відповідачу і відмовилась віддати йому сина, оскільки той не хотів з ним спілкуватися. У вересні 2021 року він зустрів відповідача з сином на вул Ладозькій. Покатав їх містом. Доки відповідач пішов до магазину, він певний час залишився з дитиною наодинці. Під час спілкування ОСОБА_5 розповів, що йому подобається жити з батьком, а з матір`ю - ні, тому що вона кричить. Востаннє бачився і розмовляв з відповідачем тиждень тому. Той розповів, що платить аліменти позивачці, а діти живуть з ним. Позивачка знаходиться в Італії. Він також розповів, що сторони розлучилися, тому що він став мало заробляти. Квартира відповідача чиста. Син охайний. Відповідач також розповідав, що позивачка не телефонує та не цікавиться життям дітей. Він також розповів, що одного разу донька принесла додому їжу, яку позивачка передала через когось. Відповідач є фізичною особою - підприємцем, відновлює меблі близько 10 років.

Свідок ОСОБА_14 дала такі показання. 13.07.2021 вона проводила психологічне обстеження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спочатку дослідження дитина поводилась приязно до спеціаліста. Але, після запитання про батька, дитина відмовилась відповідати та вимагала припинити дослідження. Щодо суперечності у висновках спеціалістів зазначила, що дослідження проводились за різними методиками. Проте, дитина кардинально змінитись за тиждень між дослідженнями не могла. Під час дослідження встановлено, що дитина прихильна до матері.

Відповідно до статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд встановив, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 31.08.2002 до 06.12.2019, що підтверджується копією рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2019 у справі № 334/751/19.

Від шлюбу сторони мають спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження (повторними) серії НОМЕР_1 від 02.11.2018 та серії НОМЕР_2 від 02.11.2018.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2020 у справі № 334/566/20 стягнуті з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частині всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 03.02.2020 і до досягнення старшою дитиною повноліття, що підтверджується копією відповідного судового рішення.

16.04.2021 ОСОБА_1 уклала шлюб з громадянином Італійської Республіки ОСОБА_15 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 16.04.2021.

Згідно з довідками щодо розгляду звернення 01.11.2018, 06.11.2018, 01.01.2019, 26.01.2019 ОСОБА_1 неодноразово зверталась до Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області з повідомленнями про конфлікт між сторонами, у тому числі з приводу місця проживання дитини ОСОБА_3 . Проте, по приїзду поліцейських конфлікти завжди улагоджувались сторонами.

Також, 25.01.2019 ОСОБА_1 звернулась до Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з заявою про те, що ОСОБА_2 чинить їй перешкоди у спілкуванні з сином. За наслідками розгляду вказаної заяви ОСОБА_2 заперечив вищевказані обставини. Сім`я поставлена на облік сімей ЗМЦСССДМ як така, що опинилась у складних життєвих обставинах. Вказані обставини підтверджуються заявою від 24.01.2019, листом відділу по Дніпровському району ССД ЗМР від 18.02.2019 № 01-07/Е-03.

Станом на 18.04.2019 ОСОБА_2 не надав свою згоду на реєстрацію місця проживання дитини ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується заявою від 18.04.2019 № 421-4/04-18 про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини та постановою № ДРП № 269-4/04-30 про накладення адміністративного стягнення.

Станом на 22.04.2021 ОСОБА_2 мав заборгованість зі сплати аліментів у ВП № 64553280 з примусового виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.04.2020 у справі № 334/566/20 в сумі 25 049,08 гривень, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 22.02.2021, розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням № 64553280.

За період з лютого 2020 року до квітня 2021 року з ОСОБА_2 утримані аліменти у ВП № 64553280 з примусового виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.04.2020 у справі № 334/566/20 в сумі 39 369 гривень, що підтверджується довідкою про розмір утриманих аліментів від 24.05.2021.

Станом на 23.06.2021 ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 64553280 з примусового виконання виконавчого листа Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.04.2020 у справі № 334/566/20 не має, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням № 64553280 від 23.06.2021.

Відповідно до довідки Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу № 192 «Веселка» Запорізької міської ради від 04.03.2021 № 01-21/15 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідував дошкільний навчальний заклад з 02.09.2019. Зі слів вихователів вихованням дитини займалась мати ОСОБА_1 . Батько ОСОБА_2 до відвідування дитиною дитячого садка не долучався.

З 20.08.2019 ОСОБА_1 разом з дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується договором оренди від 20.08.2019 та довідкою ОСББ «ІНФОРМАЦІЯ_8».

ОСОБА_1 з 12.04.2010 працює супервайзером ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_7», що підтверджується характеристикою від 20.04.2021, довідкою про доходи від 23.04.2021 № 2304/01, довідкою від 14.06.2021 № 1406/01.

ОСОБА_2 з 03.06.2021 зареєстрований як фізична особа - підприємець, що підтверджується випискою з ЄДР від 04.06.2021 № 19.

Відповідно до довідки ОСББ «ІНФОРМАЦІЯ_6» від 29.01.2019 № 29/1 сторони з дітьми проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою ОСББ «ІНФОРМАЦІЯ_6» та характеристикою малолітня дитина ОСОБА_3 проживає з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 характеризується позитивно.

ОСОБА_2 є співвласником вищевказаного житла, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_4 від 17.03.1994.

20, 21 та 25.06.2021 ОСОБА_1 зверталась до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області з заявами про те, що ОСОБА_2 порушує рішення опікунської ради та не дає їй бачитись з сином ОСОБА_3 , що підтверджується талонами-повідомленнями Єдиного обліку № 16900, 17017 та 17622.

Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 25.06.2021 № 395р «Про порядок участі у вихованні та спілкуванні гр. ОСОБА_2 з малолітнім ОСОБА_3 » визначений порядок участі у вихованні та спілкуванні гр. ОСОБА_2 з малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , враховуючи бажання дитини, її режим дня та стан здоров`я - перший та третій тиждень місяця з можливістю вільного пересування по місту та за його межами, без присутності матері, за умови, що батько повертає дитину за місцем проживання матері.

Відповідно до висновку про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 05.08.2021 № 17.02/01-27/953, наданого районною адміністрацією Запорізької міської ради по Дніпровському району, орган опіки та піклування при розв`язанні спору поклався у на розсуд суду.

Відповідно до паперової копії текстових повідомлень сторін ОСОБА_2 зневажливо ставиться до ОСОБА_1 , ображає її, висловлюється на її адресу нецензурною лайкою.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України від 26.04.2001 № 2402-III «Про охорону дитинства» (далі - Закон № 2402) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону № 2402).

Згідно зі статтею 12 Закону № 2402 на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі статтею 141 СК мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 161 СК, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвитку дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Нормами статті 19 СК встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

Суд встановив, що сторони створили належні матеріально-побутові умов для проживання і виховання малолітнього сина, що підтверджується висновком про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 05.08.2021 № 17.02/01-27/953.

Дитина ОСОБА_3 має однакову прихильність до обох батьків, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14

ОСОБА_1 належним чином виконувала свої батьківські обов`язки, що підтверджується довідкою Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу № 192 «Веселка» Запорізької міської ради від 04.03.2021 № 01-21/15 та не спростовувалось ОСОБА_2 та його представником.

У свою чергу, ОСОБА_2 свої батьківські обов`язки по утриманню дитини виконував неналежним чином, оскільки на момент звернення ОСОБА_1 до суду з первісним позовом мав заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням № 64553280 від 22.04.2021. Те, що ОСОБА_2 сплатив заборгованість по аліментам в червні 2021 року суд не визнає належним виконанням обов`язків по утриманню дитини та сприймає ці дії як намагання штучно створити докази на свою користь.

Також судом встановлено, що вже під час розгляду цієї справи ОСОБА_2 чинив ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з дитиною, а також її вихованні, що стало підставою для її неодноразових звернень до поліції з відповідними заявами, що підтверджується талонами-повідомленнями Єдиного обліку № 16900 від 20.06.2021, № 17017 від 21.06.2021 та № 17622 від 25.06.2021.

Мати дитини, безсумнівно, відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати.

Визначаючи місце проживання дитини, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суд при вирішенні спору надає першочергове значення саме найкращим інтересам дитини, яка тривалий час проживала разом з матір`ю, яка самостійно займалась вихованням та доглядом за дитиною.

В свою чергу, докази того, що батько ОСОБА_2 станом на 29.04.2021 приймав активну участь у вихованні та догляді за дитиною суду не надані.

Вирішуючи спір, суд віддає перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, притягнення до судової чи адміністративної відповідальності.

Докази, які б свідчили про наявність негативних якостей у батьків дитини у справі відсутні.

При цьому суд бере до уваги зневажливе ставлення батька ОСОБА_2 до матері ОСОБА_1 , образи на її адресу, що підтверджується паперовими копіями текстових повідомлень сторін. Вказана обставина може в подальшому негативно вплинути на виховання дитини, оскільки вона може бути позбавлена виховання з боку матері у разі задоволення зустрічного позову.

У рішенні ЄСПЛ від 02 лютого 2016 року у справі «N.TS. та інші проти Грузії» зазначено, що обов`язок національних органів влади вживати заходів для полегшення возз`єднання, проте не є абсолютним. Возз`єднання одного з батьків з дитиною, яка деякий час прожила з іншими особами, може бути неможливо реалізувати негайно і може знадобитися проведення підготовчих заходів для цього. Характер та обсяг такої підготовки залежатимуть від обставин кожного випадку, але розуміння та співпраця всіх зацікавлених сторін завжди буде важливим компонентом. Хоча національні органи влади повинні зробити все можливе для сприяння такому співробітництву, будь-яке зобов`язання щодо застосування примусу в цій сфері має бути обмеженим, оскільки інтереси, а також права і свободи всіх зацікавлених осіб повинні бути враховані, а особливо найкращі інтереси дитини та її права. Якщо контакти з батьками можуть загрожувати цим інтересам або втручатися в ці права, національні органи влади повинні дотримуватись справедливого балансу між ними (див. посилання Hokkanen, п. 58). Найкращі інтереси дитини повинні бути першочерговими і, залежно від їхньої природи та серйозності, можуть перевищувати права їхніх батьків (див. серед інших, Ольссон (№ 2), § 90, Ignaccolo-Zenide, § 94, Plaza v. Poland, № 18830/07, п. 71, 25 січня 2011 р., І Manic, § 102).

Статтями 12-15 Конвенції про права дитини визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою).

Відповідно до статті 3 Конвенції про здійснення прав дітей 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року, дитина має процесуальне право бути поінформованою та висловлювати свою думку під час розгляду справи, що стосується її.

Проте, враховуючи, що дитині ОСОБА_3 виповнилось лише п`ять років, суд дійшов висновку про недоцільність опитування дитини у судовому засідання, оскільки через замалий вік дитина не здатна самостійно сформулювати власні погляди щодо того - з ким з батьків вона бажає проживати.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що первісний позов необхідно задовольнити та визначити місце проживання дитини з матір`ю, а у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

Суд не визнає належними доказами Єдину сертифікацію 2020 р., договір продажу від 10.09.2020, власноручне засвідчення від 08.03.2021, довідку психолога, довідку про реєстрацію місця проживання особи від 20.04.2021 № 04-28/4-2024, довідку Запорізької гімназії № 31 Запорізької міської ради, характеристику учениці 6-А класу Запорізької гімназії № 31 ОСОБА_4 , паперову копія текстових повідомлень сторін від 28.11.2021, платіжні квитанції, які не стосуються предмета доказування в цій справі.

Також, суд не визнає належними доказами висновок психолога-психоаналітика від 05.07.2021 № 47 та висновок спеціаліста-психолога від 13.07.2021, з причини не урахування психологами фактичних обставин справи, не спілкування психологів з батьками та не вивчення ними матеріалів справи. Аналогічний висновок містить постанова Верховного Суду від 23.12.2020 у справі № 712/11527/17.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений останньою судовий збір у сумі 908 гривень.

Керуючись статтями 10-13, 76-81, 89, 141, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Повне рішення складене 18 лютого 2022 року.

Реквізити учасників справи:

Позивачка за первісним позовом (відповідачка за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: фактичне - АДРЕСА_3 , зареєстроване - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, місцезнаходження: вул. Бородінська, буд. 1-А, м. Запоріжжя, .

Суддя: