КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/2441/2022
справа №754/9399/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Соколової В.В., Шкоріної О.І.,

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Деснянського районного суду міста Києва 20 липня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Лісовської О.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , третя особа: виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про захист авторського права; за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , третя особа: виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), про захист авторського права; за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , третя особа: виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), про захист авторського права, та за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , третя особа: виконавчий орган Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про захист авторського права, -

встановив:

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з окремими позовами до кожного з відповідачів, але підстави та предмет позову є аналогічними. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 23 вересня 2020 року позови об`єднані в одне провадження.

Позивач ОСОБА_7 просив ухвалити рішення, яким стягнути з кожного з відповідачів по 150000 грн компенсації та накласти на кожного з відповідачів штраф шляхом стягнення до державного бюджету України 10% суми, присудженої на його користь.

Також просив стягнути з кожного з відповідачів 25000 грн витрат на правничу допомогу та судові витрати.

В обґрунтування позовів посилається на наступне.

ОСОБА_1 у 2001 році своєю творчою працею створив твір архітектури: Головну скульптуру Монументу Незалежності України - "Оранта-Переможиця". Авторське справо зареєстровано згідно із свідоцтвом про реєстрацію авторського права від 27 квітня 2004 року №9928.

В частині порушених прав відповідачем ФОП ОСОБА_3 зазначає, що в магазині Folkmart в ПТП №4 сектор "Б" ТВК "Метроград" за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_3 , реалізовуються товари із зображенням наведеного вище твору, що розміщений на запальничці. Факт реалізації товару підтверджено чеком від 30 травня 2020 року.

В досудовому порядку питання не вдалося вирішити, товари продовжують реалізовуватися.

08 липня 2020 року у цьому ж магазині придбано дзвіночок із зображенням наведеного вище твору.

В частині порушених прав відповідачем ФОП ОСОБА_4 зазначає, що в магазині Folkmart за адресою: АДРЕСА_2 , в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_4 , реалізовуються товари із зображенням наведеного вище твору, що розміщений на дзвіночку. Факт реалізації товару підтверджено чеком від 30 травня 2020 року.

В досудовому порядку питання не вдалося вирішити, товари продовжують реалізовуватися.

В частині порушених прав відповідачем ФОП ОСОБА_5 зазначає, що в магазині Folkmart в ПТП №4 сектор "Г" ТВК "Метроград" за адресою: АДРЕСА_3 , в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_5 , реалізовуються товари із зображенням наведеного вище твору, що розміщений на металевому дзвіночку. Факт реалізації товару підтверджено чеком від 30 травня 2020 року.

В досудовому порядку питання не вдалося вирішити, товари продовжують реалізовуватися.

08 липня 2020 року у цьому ж магазині придбано ще один дзвіночок із зображенням наведеного вище твору.

В частині порушених прав відповідачем ФОП ОСОБА_6 зазначає, що в магазині Folkmart за адресою: АДРЕСА_4 , в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_6 , реалізовуються товари із зображенням наведеного вище твору, що розміщений на магніті. Факт реалізації товару підтверджено чеком від 30 травня 2020 року.

В досудовому порядку питання не вдалося вирішити, товари продовжують реалізовуватися.

08 липня 2020 року у цьому ж магазині придбано ще один магніт із зображенням наведеного вище твору.

В частині обґрунтування суми компенсації посилається на те, що 12 травня 2020 року між ним та ТОВ "Літера ЛТД" укладено ліцензійний договір №8/20, відповідно до умов якого ліцензіату надано дозвіл на використання твору Головна скульптура Монументу Незалежності України - "Оранта-Переможиця". За надання права на використання твору визначена винагорода в розмірі 50000 грн.

На підставі викладеного та відповідно до пункту "г" частини 2 статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права" просить про стягнення з кожного з відповідачів потроєну суму винагороди у розмірі 150000 грн.

Вимоги в частині накладення штрафу обґрунтовані на підставі положень частини 3 статті 52 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва 20 липня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, представником ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати, позовні вимоги задовольнити.

Посилається на помилковість висновків суду щодо не доведення позивачем наявності у нього виключних майнових прав на твір і належність таких третій особі у справі. Вказує, що між позивачем та Київською міською державною адміністрацією не укладалось договорів про передачу прав на твір.

Висновки суду в частині відсутності доказів про тотожність твору уважає безпідставними. Вказує, що співставлення між твором, який охороняється свідоцтвом, та зображеннями на придбаній продукції може бути здійснено і за відсутності спеціальних знань.

Представником відповідачів адвокатом Крикун-Труш А.В. подано відзив на апеляційну скаргу. Посилається на те, що доводами скарги не спростовуються висновки суду про відсутність майнових прав у позивача, а відтак і права на пред`явлення вимоги згідно позову. Вимоги уважає не підтвердженими належними доказами.

Одночасно зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат становитиме 222647,76 грн, що включає 83909,16 грн за договором, укладеним 07 вересня 2020 року з адвокатським об`єднанням "РЕДКЛІФФ ПАРТНЕРЗ", та 210000 грн за договором, укладеним 19 листопада 2021 року з адвокатським об`єднанням "ПРАЙСУОТЕРХАУСКУПЕРС ЛІГАЛ".

В судовому засіданні представник позивача адвокат Сушко В.С. доводи апеляційної скарги підтримав.

Представники відповідачів адвокат Крикун-Труш А.В. та адвокат Резніченко А.Ю. проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що твір створено за бюджетні кошти на замовлення Київської міської державної адміністрації на конкурсних засадах. Твір є частиною проекту, який посів перше місце за результатами конкурсу. Авторам сплачено авторську винагороду, після чого твір було прийнято на баланс Київської міської держадміністрації. Відтак власником виключних майнових прав на твір є саме Київська міська державна адміністрація, як єдиний орган, у віданні якого були всі питання, пов`язані з проведенням відповідного конкурсу на замовлення створення та спорудження Монументу з музейним комплексом. Окрім того, суд вказав, що позивачем не надано доказів того, що втілені на придбаній продукції твори, є такими, що порушують авторське право, оскільки, не надано експертних висновків щодо відповідності зображення, що розміщено на товарі, твору, авторське право на яке наявне у позивача.

Установлено, що згідно Свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір № НОМЕР_1 від 27 квітня 2004 року ОСОБА_1 є автором твору "Головна скульптура Монумент Незалежності України - «Оранта Переможиця» (далі - твір).

30 травня 2020 року в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », господарську діяльність в якому здійснює ФОП ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , ПТП № НОМЕР_2 , ТВК «Метроград», сектор «Б» виявлено розповсюдження товарів із зображенням твору, зокрема: запальничку ЗІППО, газ «Київ».

30 травня 2020 року в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », господарську діяльність в якому здійснює ФОП ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено розповсюдження товарів із зображенням твору, зокрема: металевий дзвіночок золотого кольору «Майдан Незалежності».

ІНФОРМАЦІЯ_2 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », господарську діяльність в якому здійснює ФОП ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_5 , виявлено розповсюдження товарів із зображенням твору, зокрема: металевий дзвіночок золотого кольору «Майдан Незалежності».

ІНФОРМАЦІЯ_2 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », господарську діяльність в якому здійснює ФОП ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_4 , виявлено розповсюдження товарів із зображенням твору, зокрема: магніт металічний «коллаж чашка - серебро».

ІНФОРМАЦІЯ_3 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », господарську діяльність в якому здійснює ФОП ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_4 , було виявлено розповсюдження товарів із зображенням твору, зокрема: магніт металічний «коллаж бабочка - серебро».

ІНФОРМАЦІЯ_3 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », господарську діяльність в якому здійснює ФОП ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , ПТП № НОМЕР_2 , ТВК «Метроград», сектор «Б», виявлено розповсюдження товарів із зображенням твору, зокрема: металевий дзвіночок золотого кольору «Майдан Незалежності».

Реалізація товарів підтверджується розрахунковими документами, зокрема, фіскальними чеками та квитанціями з банківського терміналу, з яких убачається, що господарська діяльність та розповсюдження товарів здійснюється відповідачами ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 .

Установлено також, що Указом Президента України від 15 березня 1996 року №191/96 постановлено спорудити у м. Києві Монумент Незалежності України. В Указі Президента України визначено, що Кабінет Міністрів України має провести відкритий конкурс на кращий проект Монумента незалежності України та за участі Київської міської державної адміністрації забезпечити проектування і будівництво цього Монумента.

Розпорядженням КМДА від 07 серпня 2000 року №1368 «Про забезпечення проведення експрес конкурсу на кращий проект Монумента незалежності України» затверджена програма та умови експрес-конкурсу на кращий проект Монумента незалежності України, затверджено склад журі та визначено відповідальних за проведення цього експрес-конкурсу (Управління охорони пам`яток історії, культури та історичного середовища КМДА з Міністерством культури і мистецтв України та Державним комітетом будівництва, архітектури та житлової політики України).

Розпорядженням КМДА від 24 січня 2001 року №93 «Про спорудження монумента на честь проголошення незалежності України з музейним комплексом та реконструкцією майдану незалежності» схвалено доопрацьований проект монумента на честь проголошення незалежності України та вирішено спорудити до 10-ї річниці Монумент Незалежності України. Визначено замовника спорудження монумента - Комунальне об`єднання по експлуатації автомобільних шляхів та споруд на них «Київміськгідрошлях». Генеральною проектною організацією визначено акціонерне товариство «Київпроект», генеральною підрядною організацією визначено відкрите акціонерне товариство «Київметробуд».

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 березня 2001 року №73-р на виконання Указу Президента України від 15 березня 1996 року №191/96 «Про спорудження Монумента Незалежності України» визначено Київську міську державну адміністрацію замовником спорудження у м. Києві Монумента Незалежності України, до складу якого включаються споруджувані музей «Україна незалежна» та пантеон Національної слави, присвячені вшануванню пам`яті видатних борців за свободу і незалежність України.

Окрім того, судом апеляційної інстанції з урахуванням думки учасників справи прийнято та досліджено матеріали проектної документації на спорудження монумента на честь проголошення незалежності України з музейним комплексом та реконструкція майдану Незалежності у м. Києві (непарна сторона вул. Хрещатик), замовником якого є ДТГО "Київміськгідрошляхміст".

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2001 року №393-р «Про затвердження проекту спорудження у м. Києві Монумента Незалежності України та титулу будови» затверджено проект спорудження, що підтверджує, що зведення Монумента на честь Незалежності проводилось за рахунок державних капітальних вкладень.

Згідно даних відповіді Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) №060-3684 від 24 липня 2020 року, в результаті реорганізації Управління охорони культурної спадщини, все майно, у тому числі і скульптури ОСОБА_8 , Головної скульптури Незалежності України «Оранта-Переможиця», у жовтні 2015 року на підставі Акту приймання-передачі основних засобів були передані на баланс Департаменту культури.

Відповідно до листа Міністерства культури та інформаційної політики №2270/Р-1498/20/4.10.3 від 05 серпня 2020 року, «Монумент Незалежності» на Майдані Незалежності у м. Києві не занесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, разом з тим, наказом Головного управління охорони культурної спадщини Київської міської державної адміністрації від 06 квітня 2010 року №10/13-10 взятий на облік та набув правового статусу щойно виявленого об`єкта культурної спадщини.

Окрім того, Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України у відповідь на адвокатський запит адвоката Резніченко А.Ю., надало засвідчені матеріали заявок, на підставі яких прийняті рішення щодо видачі Свідоцтв реєстрацію авторського права на ім`я ОСОБА_1 на твори архітектури "Головна Скульптура Монументу Незалежності України "Оранта-Переможиця" (Свідоцтво про реєстрацію авторського права №9928) та "Скульптура "Святий заступник Києва Архангел Михаїл" (Свідоцтво про реєстрацію авторського права №9926). Відповідно до даних довідок КТВК «Художник» №209/1 від 13 жовтня 2001 року та №140/1 від 16 липня 2003 року зазначено, що твір створено на підставі договорів між автором ОСОБА_1 і КТВК "Художник" від 07 травня 2001 року /н/з №1292 та від 01 жовтня 2001 року /н/з №1372, що твір було створено для міста Києва.

Згідно інформації КТВК «Художник» щодо надання договорів, укладених з позивачем при створенні твору, відповідні договори відсутні.

Згідно частини 2 статті 418 ЦК України право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та ( або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Згідно частини першої статті 423 ЦК України особистими немайновими правами інтелектуальної власності є: 1) право на визнання людини творцем (автором, виконавцем, винахідником тощо) об`єкта права інтелектуальної власності; 2) право перешкоджати будь-якому посяганню на право інтелектуальної власності, здатному завдати шкоди честі чи репутації творця об`єкта права інтелектуальної власності; 3) інші особисті немайнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Відповідно до статті 438 ЦК України автору твору належать особисті немайнові права, встановлені статтею 423 цього Кодексу, а також право: 1) вимагати зазначення свого імені у зв`язку з використанням твору, якщо це практично можливо; 2) забороняти зазначення свого імені у зв`язку з використанням твору; 3) обирати псевдонім у зв`язку з використанням твору; 4) на недоторканність твору.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону України від 23 грудня 1993 року № 3792-XII «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон № 3792-XII) автору належать такі особисті немайнові права: 1) вимагати визнання свого авторства шляхом зазначення належним чином імені автора на творі і його примірниках і за будь-якого публічного використання твору, якщо це практично можливо; 2) забороняти під час публічного використання твору згадування свого імені, якщо він як автор твору бажає залишитись анонімом; 3) вибирати псевдонім, зазначати і вимагати зазначення псевдоніма замість справжнього імені автора на творі і його примірниках і під час будь-якого його публічного використання; 4) вимагати збереження цілісності твору і протидіяти будь-якому перекрученню, спотворенню чи іншій зміні твору або будь-якому іншому посяганню на твір, що може зашкодити честі і репутації автора.

Відповідно до частини першої статті 424 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності є: 1) право на використання об`єкта права інтелектуальної власності; 2) виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності; 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Статтею 440 ЦК України передбачено, що майновими правами інтелектуальної власності на твір є: 1) право на використання твору; 2) виключне право дозволяти використання твору; 3) право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону 3792-XII до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Згідно з частиною третьою статті 423 ЦК України особисті немайнові права інтелектуальної власності не залежать від майнових прав інтелектуальної власності. При цьому відповідно до частини 2 статті 14 Закону № 3792-XII особисті немайнові права автора не можуть бути передані (відчужені) іншим особам; частиною другою статті 201 ЦК України авторство віднесене до особистих немайнових благ, які охороняються цивільним законодавством.

Таким чином, особисті немайнові права інтелектуальної власності та майнові права інтелектуальної власності є різними за змістом і є незалежними одні від одних.

Спір у цій справі виник у зв`язку із твердженням про порушенням авторських прав позивача: особистих майнових прав інтелектуальної власності.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 440 ЦК України до майнових прав інтелектуальної власності на твір віднесено виключне право дозволяти використання твору; відповідно до пункту «б» частини першої статті 15 Закону № 3792-XII до майнових прав належить виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Отже виключне право дозволяти використання твору входить до складу майнових прав інтелектуальної власності на твір; натомість таке право не входить до складу особистих немайнових прав інтелектуальної власності на твір.

Таким чином, використання твору без дозволу суб`єкта майнових прав інтелектуальної власності на цей твір є порушенням виключного майнового права такого суб`єкта, але не є порушенням особистого немайнового права інтелектуальної власності автора твору.

Наведене дає підстави для висновку про те, що положення Закону України "Про авторське право і суміжні права", а також відповідні норми цивільного законодавства, розрізняють сукупність існуючих прав між автором твору та власником матеріальним об`єктом, в якому втілено твір. Автор твору може одночасно виступати власником матеріального об`єкту, у якому втілено твір, або такий матеріальний об`єкт може йому не належати внаслідок його відчуження або створення на замовлення. Автор може виступати носієм майнових прав та так само і може не володіти ними, зокрема повністю, чи частково.

Поряд з цим, згідно статті 30 Закону України "Про архітектурну діяльність" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) майнові права автора твору архітектури, який виконано на замовлення, регулюються договором між автором та замовником проекту об`єкта архітектури або роботодавцем. Договір між автором та замовником проекту або роботодавцем повинен містити передбачені Законом України "Про авторське право і суміжні права" положення щодо регулювання майнових відносин у використанні творів архітектури.

Судом першої інстанції вірно установлено, що твір створено за бюджетні кошти на замовлення Київської міської державної адміністрації на конкурсних засадах. Твір є частиною проекту, який посів перше місце за результатами конкурсу. Авторам сплачено авторську винагороду, після чого твір було прийнято на баланс Київської міської держадміністрації.

Таким чином, згідно установлених обставин справи є доведеним той факт, що твір створено на замовлення, а його автором є позивач. Отже, між автором та замовником твору мало б бути врегульовано питання, що пов`язані з його створенням на підставі відповідного авторського договору, що має містити умови розподілу майнових прав.

При зверненні до суду, позивач, як автор твору і безпосередній учасник правовідносин, що виникли внаслідок створення твору та існуючих майнових прав на нього, мав би довести, що саме йому належить право вимоги майнового характеру, оскільки такого вимагають обставини справи та сам об`єкт твору (ураховуючи підстави його створення, вид, розміщення, соціальне та історичне значення тощо). Сам по собі факт підтвердження авторського права відповідним свідоцтвом не означає, що автору належать майнові права, оскільки відповідно до обставин справи таке піддається обґрунтованому сумніву.

Доводами апеляційної скарги не спростовано висновок суду першої інстанції про те, що власником виключних майнових прав на твір є не позивач, а Київська міська державна адміністрації, як єдиний орган, у віданні якого були всі питання, пов`язані з проведенням відповідного конкурсу на замовлення та спорудження Монументу з музейним комплексом, а також відповідним фінансуванням цього спорудження.

Посилання в апеляційній скарзі на положення статті 614 ЦК України безпідставне, оскільки така урегульовує вирішення питань доказування у зобов`язальних правовідносинах, тобто тих, що виникли на підставі договору. Спір між сторонами у цій справі не ґрунтується на зобов`язальних або договірних відносинах сторін.

Перекладення на відповідачів обов`язку доводити безпідставність вимог позову, якщо сам позивач не доводить їх підставності, не ґрунтується на принципах змагальності.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування здобутих у справі доказів та здійснених на їх підставі висновків суду, які стосуються недоведеності майнового права позивача.

Доводи апеляційної скарги в частині можливості з точки зору пересічного споживача (тобто без залучення фахівця) візуалізувати схожість між твором та об`єктом на якому втілено твір, який порушує права автора, на мають значення для вирішення спору по суті, оскільки конкретні мотиви відмови у задоволенні позовних ґрунтуються на недоведеності належності позивачу майнових прав автора.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів не убачає підстав для задоволення заяви представника відповідачів ОСОБА_9 щодо зобов`язання позивача внести на депозитний рахунок Київського апеляційного суду грошову суму в розмірі 293909,16 грн для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які мають понести відповідачі у зв`язку із розглядом справи, оскільки апеляційним судом не установлено обставин, що давали б підстави для застосування такого заходу забезпечення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду міста Києва 20 липня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді В.В. Соколова

О.І. Шкоріна