РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1522/21

11 лютого 2022 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Вознюк Ю. В.

за участі учасників судового розгляду:

представника позивача - Войтович І. М.

відповідача 1 - ОСОБА_1

відповідача 2 - ОСОБА_2 - не з`явилася.

представника відповідача 1 - адвоката Остапенка В. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування: Головинська сільська рада Рівненської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки і піклування: Головинська сільська рада Рівненської області звернувся до суду в інтересах малолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що з 15 березня 2021 року у службі у справах дітей Головинської сільської ради Рівненської області на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах перебувають малолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причиною взяття дітей на облік є проживання дітей у сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей.

Батьки дітей - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розлучені та проживають окремо. Батько дітей ОСОБА_1 створив нову сім`ю і проживає за місцем своєї реєстрації в с. Золотолин, Рівненського району, Рівненської області. За місцем проживання зарекомендував себе з позитивної сторони, є доброзичливим, привітним, спиртними напоями не зловживає, має тимчасові підробітки, приймає активну участь у громадських заходах села, проте дітям від попереднього шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належної уваги не приділяє, не займається їх вихованням та утриманням, по сплаті аліментів має заборгованість, яка станом на 01.05.2021 року становить 10 837,00 грн.

Матір дітей ОСОБА_2 зареєстрована в с. Головин, Рівненського району, Рівненської області у будинку покійного свекра. ОСОБА_2 періодично залишала місце проживання у с. Головин Рівненського району, Рівненської області та разом із дітьми виїжджала на проживання до різних міст України. Із травня 2019 року малолітні діти перебували на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах у службі у справах дітей Костопільської райдержадміністрації Рівненської області у зв`язку із проживанням у сім`ї в якій батьки ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. 17.10.2019 року малолітніх дітей було знято з обліку, оскільки ОСОБА_2 разом з дітьми змінила місце проживання та виїхала із с. Головин, Рівненського району, Рівненської області на проживання у Івано - Франківську область. Згодом стало відомо, що сім`я переїхала до ОСОБА_7 . У березні 2020 року ОСОБА_2 привезла дітей у сім`ю свекрухи ОСОБА_8 у с. Головин, Рівненської області та поїхала на заробітки у Польщу. Малолітні діти проживають і зареєстровані у будинку свекрухи ОСОБА_2 по даний час. У телефонній розмові ОСОБА_2 повідомила, що домовилася з свекрухою про те, що вона здійснюватиме тимчасовий догляд за малолітніми онуками на період її відсутності, проте громадянка ОСОБА_8 цю інформацію заперечила та пояснила, що невістка дітей покинула. На початку квітня 2021 року ОСОБА_2 приїхала в Україну до ОСОБА_7 . Дітей не відвідала, та, з її слів, наміру відвідувати їх немає.

13 квітня 2021 року працівниками служби у справах дітей Головинської сільської ради Рівненської області, у присутності практичного психолога Головинського ліцею Рівненської області було проведено бесіду з дітьми ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , під час якої встановлено, що ОСОБА_5 ображена на свого батька, оскільки той побачивши її в місті не підійшов до неї і не привітався. Матір інколи до неї телефонує, проте вона немає бажання з нею розмовляти. ОСОБА_6 про тата не згадував, а розмова про маму викликала у нього негативні емоції (сльози), тому що, з його слів, вона його ображала і била. Діти бояться приїзду матері, яка може забрати їх та знову відвезти у невідомому напрямку. Бажають і надалі проживати у сім`ї бабусі ОСОБА_8 у с. Головин, Рівненського району, Рівненської області.

Під час спілкування з дітьми також було встановлено, що за період проживання дочки і сина з матір`ю у м. Каховка, Херсонської області діти зазнали фізичного насильства з боку матері ОСОБА_2 та отримали психологічну травму.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не піклуються про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток своїх дітей, не готують їх до самостійного життя, ігнорують запрошення працівників служби у справах дітей з`явитися у службу для вирішення подальшої долі їх дітей, з працівниками служби у справах дітей спілкуються лише в телефонному режимі. Всі попередження про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачі ігнорують та свідомо нехтують ними, не виявляють жодного належного батьківського піклування про дітей.

27 квітня 2021 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Головинської сільської ради Рівненської області було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стосовно малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що вони самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків.

В зв`язку з ухиленням відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків позивач в інтересах малолітніх дітей, просив позбавити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 16.06.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами загального позовного провадження, про що повідомлено сторони.

Відповідачам було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов.

До початку розгляду справи, а саме 12.07.2021 року представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Остапенко В. С. на адресу суду було подано відзив на позов, в якому він позовні вимоги в частині позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що відповідач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 створив нову сім`ю, в якій у нього народився син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після одруження ОСОБА_1 з дружиною постійно приїздили у с. Головин до дітей, а також забирали дітей по місцю свого проживання у с. Золотолин, де діти проживали по декілька днів. Дружина ОСОБА_1 допомагала дітям у вивченні уроків. Перешкод у спілкуванні з дітьми не було. Однак, наприкінці 2018 року мати ОСОБА_1 , ОСОБА_8 значно змінила у негативну сторону своє ставлення до сина і його сім`ї. За несуттєвими, незначними побутовими дрібницями вчиняла сварки з ОСОБА_1 та його дружиною, не давала відвідувати дітей, негативно налаштовувала дітей стосовно ставлення до їхнього батька, що і стало основною причиною погіршення відносин між ОСОБА_1 та його дітьми. У продовж 2018-2019 років ОСОБА_1 неодноразово звертався до Костопільської РДА Рівненської області з приводу умисного вчинення ОСОБА_8 перешкод у побаченні та спілкуванні з своїми дітьми, однак позивачем дані обставини умисно замовчуються. Не відображено у позовній заяві приїзд ОСОБА_1 до с. Злазне взимку 2021 року з приводу виконання ним своїх батьківських обов`язків. Твердження позивача про те, що у ОСОБА_1 наявна заборгованість по сплаті аліментів на дітей не знайшла свого підтвердження, оскільки згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 08 липня 2021 року, станом на дату складання розрахунку, заборгованість зі сплати аліментів за ОСОБА_1 відсутня, переплата становить 373,00 грн., що є черговим підтвердженням виконання ОСОБА_1 своїх батьківських обов`язків щодо утримання неповнолітніх дітей. Не прийнята до уваги позивачем і обставина тривалого перебування ОСОБА_1 за кордоном, відповідно відсутність можливості бачитися з дітьми. Таким чином, орган опіки і піклування не встановив і не навів відповідні докази, у чому саме полягає свідоме та умисне ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських обов`язків.

До початку розгляду справи, а саме 14.07.2021 року представником позивача ОСОБА_12 на адресу суду було подано відповідь на відзив, в якій вона зазначила, що заперечення представника відповідача є безпідставними, а обставини, на які він посилається є такими, що не підтверджені належними та достатніми доказами.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_12 позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Остапенко В. С. в судовому засіданні позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом вчасно та належним чином шляхом надсилання судових повісток та розміщення оголошення на офіційному веб - порталі судової влади України. Причини неявки суду не відомі.

В судовому засіданні було допитано в якості свідків представника Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Білеру О. Ю., директора Головинського ліцею Буржинську Т. В., психолога Головинського ліцею ОСОБА_13 , фахівця Золотинського старостинського округу Романюк О. С., які підтримали позов про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Зазначили, що відповідачі дітьми не цікавляться, участі у їх вихованні та навчанні не приймають, рекомендації суб`єктів соціальної роботи ігнорують. Вихованням та утриманням дітей займається їх бабуся по лінії батька ОСОБА_8 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 підтвердила всі обставини викладені в позовній заяві та пояснила, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 участі у вихованні дітей не приймають, дітьми взагалі не цікавляться, кошти на їх утримання не надають. Вона неодноразово змушена була забирати дітей від матері до себе, оскільки вони були недоглянуті та мали педикульоз. Діти під час проживання з матір`ю були голодні, залякані, а в будинку були невідомі особи, які розпивали спиртні напої і виражалися нецензурними словами при дітях. Зазначила, що коштів, які вона отримує не вистачає для утримання дітей, а тому час від часу їй допомагає її менший син, забезпечуючи дітей свого брата.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що її чоловік ОСОБА_1 є дуже хорошим татом, постійно цікавиться життям своїх дітей, сплачує аліменти на їх утримання. Вони неодноразово приїздили у с. Головин до дітей, а також забирали дітей по місцю свого проживання у с. Золотолин, де діти проживали по декілька днів. Вона особисто допомагала дітям у вивченні уроків. Все у них було добре до того часу поки бабуся ОСОБА_8 не налаштувала дітей проти батька. У телефонному режимі батько дітей неодноразово спілкувався з директором Головинського ліцею про успішнішність дітей, їх навчання. На сьогоднішній день чоловік дуже переживає за те, що він неможе спілкуватися з дітьми та знайти спільну мову з ними.

Крім того, в судовому засіданні, відповідно до вимог ст. 171 СК України, було заслухано думку малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснили, що вони хочуть проживати з бабусею ОСОБА_8 у с. Головин, оскільки з нею їм добре, вони мають що їсти, ходять до школи, вона їх не ображає, піклується про них, купляє їм одяг. Вони не заперечують, щоб їх батьків позбавили батьківських прав, оскільки батьки не цікавляться ними та покинули їх.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, думку малолітніх дітей та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 20.06.2008 року Головинською сільською радою Костопільського району, Рівненської області та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 24.02.2011 року Виконкомом Головинської сільської ради Костопільського району, Рівненської області.

Відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавляться життям та здоров`ям своїх дітей, їх навчанням, участі у вихованні та утриманні своїх дітей не приймають.

Із 15 березня 2021 року малолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають у службі у справах дітей Головинської сільської ради Рівненської області на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку із проживанням в сім`ї, у якій батьки ухиляються від виконання обов`язків із виховання дітей, що підтверджується копією наказу служби у справах дітей Головинської сільської ради Рівненської області №10 від 15.03.2021 року про взяття ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.

Малолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на сьогоднішній день проживають у сім`ї бабусі по лінії батька громадянки ОСОБА_8 та перебувають на повному її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї №577, виданої 02.06.2021 року Головинською сільською радою, Рівненської області.

Як вбачається з інформації директора Головинського ліцею Головинської сільської ради Рівненського району Рівненської області Буржинської Т. В. №49 від 22.03.2021 року за період навчання у Головинському ліцеї батьки малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не цікавилися навчанням і вихованням дітей, з педагогами не спілкувалися.

Згідно психолого - педагогічних характеристик №47 від 22.03.2021 року та №48 від 22.03.2021 року, виданих Головинським ліцеєм Головинської сільської ради відносно малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 малолітнім дітям не вистачає батьківської уваги. Їх станом навчання та виховання цікавиться лише бабуся.

З довідки про результати бесіди з малолітньою ОСОБА_3 №55/01-12 від 15.04.2021 року, яку проведено 13.04.2021 року начальником служби у справах дітей ОСОБА_12 та спеціалістом служби у справах дітей Крокою Н. В., за погодженням директора Головинського ліцею Буржинської Т. В., у присутності практичного психолога Головинського ліцею ОСОБА_13 вбачається, що малолітня ОСОБА_3 проживає з бабусею по лінії батька ОСОБА_8 , з якою у дівчинки склалися хороші, дружні стосунки. З батьками, які розлучені і проживають окремо ОСОБА_5 практично не спілкується, давно їх не бачила. Про тата дівчинка говорить мало, на нього ображена. Мама інколи дзвонить, але, зі слів дитини, це викликає у неї стрес, нервові розлади і вона не бажає більше брати участь у таких розмовах. Дівчинка боїться приїзду матері, яка може забрати її з братом і відвезти у невідомому напрямку. ОСОБА_5 добре у бабусі, яка про неї піклується, готує їжу, розмовляє і підтримує, не сварить і не б`є.

З довідки про результати бесіди з малолітнім ОСОБА_4 №56/01-12 від 15.04.2021 року, яку проведено 13.04.2021 року начальником служби у справах дітей ОСОБА_12 та спеціалістом служби у справах дітей Крокою Н. В., за погодженням директора Головинського ліцею Буржинської Т. В., у присутності практичного психолога Головинського ліцею ОСОБА_13 вбачається, що малолітній ОСОБА_4 проживає з бабусею по лінії батька ОСОБА_8 , з якою у нього склалися хороші, дружні стосунки. З батьками, які розлучені і проживають окремо ОСОБА_6 практично не спілкується, давно їх не бачив і не сумує за ними. Про тата хлопчик не згадує. Розмова про маму викликає негативні емоції і сум, оскільки, зі слів дитини, мама його з сестрою била, коли вони жили з нею і він боїться приїзду матері, яка може забрати його з сестрою і відвезти у невідомому напрямку. ОСОБА_6 добре у бабусі, яка про нього піклується, готує їжу, розмовляє і підтримує, де він почуває себе у безпеці.

З інформації Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області №7792/200/01-2021 від 14.04.2021 року вбачається, що гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем своєї реєстрації не проживає з квітня 2017 року. Згідно ІПНП 22.03.2019 року ОСОБА_2 притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП «Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування». До кримінальної відповідальності ОСОБА_2 не притягувалася. Гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем свого проживання характеризується посередньо. Згідно ІПНП до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався.

З характеристики №2792/02-08 від 06.05.2021 року, виданої міським головою виконавчого комітету Костопільської міської ради Є. Денисюком, відносно ОСОБА_1 , вбачається, що ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується позитивно, однак своїм двом дітям від першого шлюбу не приділяє належної уваги, не займається їх вихованням, хоча аліменти на дітей сплачує.

Як вбачається з акту обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_8 , де на сьогоднішній день проживають малолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , умови проживання дітей є задовільними, у дітей є окремі кімнати, місця для сну, стіл для виконання домашніх завдань. Діти проживають з бабусею, стосунки між бабусею і внуками доброзичливі, довірливі, діти допомагають бабусі по господарсту. На час обстеження умов проживання батько і матір дітей були відсутні.

Згідно висновку органу опіки та піклування Головинської сільської ради Рівненської області «Про доцільність позбавлення батьківських прав громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стосовно малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 » №39 від 27.05.2021 року, орган опіки та піклування Головинської сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стосовно малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки вони самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не готують їх до самостійного життя.

Таким чином, зібрані матеріали справи вказують на те, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не піклуються про здоров`я своїх дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, не цікавляться їх життям, не приймають участі у їх вихованні та утриманні. Неналежне виховання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є наслідком безвідповідальності батьків та нездатність їх у вирішенні життєвих труднощів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що матір та батько не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, зокрема не забезпечують їх матеріально, не цікавляться їх духовним та фізичним розвитком, не займаються їх вихованням, не піклуються про їх здоров`я та навчання. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як нехтування своїми обов`язками зі сторони матері і батька та самоусунення від виконання батьківських обов`язків.

Відсутність з боку матері і батька піклування про здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток та виховання дітей, відсутність матеріального забезпечення, судом розцінюється як винна поведінка батьків.

Згідно ст.164 Сімейного кодексу України батьки, які ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей можуть бути позбавленні батьківських прав.

Тому суд вважає, що ухиляння відповідачів від належного виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, їх матеріального забезпечення є підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Із урахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку про ухилення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Згідно статтей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до положень ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р. (принцип 6) проголошено, що дитина, коли це можливо, має рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Суд вважає доведеним, що відповідач ОСОБА_1 хоча і сплачує призначені судом аліменти на утримання дітей, однак не приділяє їм належної уваги, не піклується про них, не займається їх вихованням, не цікавиться їх навчанням, не готує їх до самостійного життя, що вказує на ухилення його від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей.

На підставі наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 нехтує потребами своїх дітей, порушує права дітей на належне батьківське виховання, проживання в сім`ї з батьками. ОСОБА_15 не довів зміну своєї поведінки щодо дітей, прагнення здійснювати належне піклування за ними. Факт заперечення відповідачем ОСОБА_1 проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дітей та реальне бажання змінити поведінку.

Разом з тим, суд вважає доведеним, що не спростовано і самою відповідачкою ОСОБА_2 , що остання протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей, не піклується про них, не забезпечує їх матеріально, і в подальшому не має наміру цього робити.

Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції про права дитини, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.

За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

При прийнятті рішення, суд також враховує думку дітей: ОСОБА_9 та ОСОБА_16 , які висловили бажання проживати у сім`ї бабусі ОСОБА_8 та просили позбавити батьків батьківських прав.

Враховуючи, що у матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у порушення вимог статті 150 СК України свідомо не виконують обов`язки щодо виховання та розвитку своїх дітей, не висловили бажання забрати дітей у свою сім`ю та проживати разом з ними створюючи належні умови проживання, в любові та повазі, та ставлячи на перше місце «якнайкращі інтереси дітей», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав .

Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст.166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із положенням ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2022 року становить - 2618 грн.

Виходячи з меж заявлених вимог, враховуючи інтереси дітей, на користь яких стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 , суд вважає, що стягненню з відповідача ОСОБА_2 підлягають аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі вказаному в позові, а саме 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи стягувати з 04.06.2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність, в інтересах малолітніх дітей, позбавити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на їх утримання.

Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує солідарно з відповідачів в дохід держави судовий збір в сумі 1816 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 155, 164, 171, 180-184 СК України, ст. ст. 10, 11, 12, 141, 258, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 8, 12 Закону України "Про охорону дитинства", суд

ВИРІШИВ:

Позов Органу опіки та піклування: Головинська сільська рада Рівненської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно їх малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 04.06. 2021 року (дата подачі позову до суду) і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути солідарно з відповідачів в дохід держави судовий збір по справі в сумі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

Орган опіки та піклування: Головинська сільська рада (місце знаходження с. Головин, вул. Вишнева,1 , Рівненський р-н., Рівненська обл.), .

Відповідачі:

ОСОБА_1 , (житель АДРЕСА_2 ), ІПН: НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 , (жителька АДРЕСА_1 ), паспорт серії НОМЕР_4 .

Повне рішення складено

21 лютого 2022 року

СуддяЛ. А. Грипіч