Справа № 577/4912/21
Провадження № 2/577/46/22

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2022 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Галяна С.В.

за участю секретаря судового засідання Кучер Л.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотоп справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту про зобов`язання вчинити певні дії та визнання права користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та уточнивши свої позовні вимоги просить зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України подати клопотання до Конотопської міської ради Сумської області про виключення квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з числа службових. Свої вимоги мотивує тим, що його майора ОСОБА_1 , начальника відділення персоналу та стройового - заступника начальника штабу, звільнено наказом №3 голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (по особовому складу) від 25 січня 2021 року з військової служби у запас Збройних Сил України відповідно до частини п`ятої статті 26 підпункту «а» пункту 2 (у зв`язку із закінченням контракту) з правом носіння військової форми одягу відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з 01 лютого 2021 року його виключили зі списків особового складу військової частини. Він має вислугу на військовій службі: календарна 26 років 2 місяці, у пільговому обчисленні 28 років 2 місяці. В зв`язку з його військовою службою, на підставі рішення №12 від 28 січня 2008 року Виконавчого комітету Конотопської міської ради народних депутатів, йому був виданий ордер №110 від 08 лютого 2008 року на право зайняття житлового приміщення, житловою площею 39,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . У вищевказаному рішенні Виконавчого комітету Конотопської міської ради народних депутатів зазначено, що житлові приміщення надаються 92 окремому колійному загону та 337 окремому загону механізації 36 об`єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту, тобто має статус службового житла. Відповідно до довідки виданої військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України №89 від 01 лютого 2021 року, він приймав безпосередньо участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в період з 21 березня 2015 року по 21 квітня 2015 року, з 28 червня 2015 року по 02 серпня 2015 року, з 06 березня 2016 року по 10 квітня 2016 року, з 15 травня 2016 року по 26 червня 2016 року, з 11 вересня 2016 року по 23 жовтня 2016 року, з 19 березня 2017 року по 04 травня 2017 року, з 25 червня 2017 року по 07 серпня 2017 року в м. Слов`янськ, м. Святогірськ Донецької області. Згідно довідки виданої військовою частиною Т-0330 Міністерства оборони України № 538 від 01 лютого 2021 року він дійсно в період з 04 вересня 2018 року по 19 жовтня 2018 року, з 02 вересня 2019 року по 17 жовтня 2019 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганських областях в м. Святогірськ Донецької області. 25 січня 2021 року звернувся з рапортом до командира військової частини про виключення з числа службових квартир житлового приміщення в АДРЕСА_1 , відповідно до п.8. ст. 12 Закону України «Про соціальний захист і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Також, 29 січня 2021 року направив звернення до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, через військову частину НОМЕР_1 про виключення з числа службових квартири. На що, отримав лист № 276 від 01 березня 2021 року від військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на вищевказаний рапорт про те, що клопотання про виключення з числа службових квартир в будинку за адресою: АДРЕСА_1 повертається на доопрацювання та за висновками юридичного відділу Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту не вбачається правових підстав для виключення її зі складу службового житла. 06 квітня 2021 року він повторно направив звернення до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України з питання про виключення з числа службових квартири та отримав відповіді де йому було рекомендовано повторно звернутися до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту через військову частину НОМЕР_1 та додати такі документи: копію рішення суду про розірвання шлюбу та копію свідоцтва про шлюб для з`ясування обставин, щодо реєстрації ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . В свою чергу він відправив листа з додатками 11 травня 2021 року, через військову частину НОМЕР_1 до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, які необхідно, було подати, але відповідь у 30 денний термін згідно Закону України «Про звернення громадян» так і не отримав. Ним повторно, було відправлено звернення 30 липня 2021 року до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту через військову частину НОМЕР_1 , але на даний час відповіді не отримав. На даний час він знаходиться в скрутному матеріальному становищі, іншого житла не має, у зв`язку з тим, що проживає в службовій квартирі, яка призначена для тимчасового проживання і її статус «службова» значно обмежує його право користування та розпорядження житловим приміщенням згідно житлового законодавства. Для захисту своїх прав вимушений звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , кожен окремо, уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити.

Представник відповідачів Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України та Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту Савьолов Р.Ю. в судовому засіданні заперечив, просить відмовити у його задоволенні.

У визначений законом строк відповідачі подали до суду відзиви, у яких вказали, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника відділення персоналу та стройового - заступника начальника штабу та був звільнений з військової служби Наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (по особовому складу) №3 від 25 січня 2021 року у запас Збройних Сил України відповідно до частини 5 статті 26 підпункту «а» пункту 2 (у зв`язку із закінченням строку контракту) та з правом носіння військової форми одягу відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». З 01 лютого 2021 року майор ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 відповідно до витягу із Наказу Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту №3 від 25 січня 2021 року та витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 №20 від 01 лютого 2021 року. Військова частина НОМЕР_1 , не визнає заявлених позовних вимог та вважає цивільний позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, мотивує відсутністю правових підстав для задоволення позовних вимог позивача та обґрунтовує наступним. На підставі Рішення виконавчого комітету Конотопської міської ради народних депутатів №12 від 28 січня 2008 року, позивачу був виданий ордер №110 від 08 лютого 2008 року на право зайняття житлового приміщення, житловою площею 39,3 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 . У рішенні Виконавчого комітету Конотопської міської ради народних депутатів зазначено, що квартира, має статус службового житла. 25 січня 2021 року позивач звернувся з рапортом до командира військової частини НОМЕР_1 про виключення з числа службових квартир житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Командир військової частини одноосібно без попереднього затвердження Головою Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту не має право вносити подання до виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної у місті ради, тому командиром військової частини НОМЕР_1 було направлено подання на затвердження до Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту. 17 лютого 2021 року Адміністрацією Державної спеціальної служби транспорту було надано відповідь на клопотання позивача, в якій вказувалося, що за висновками юридичного відділу Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту не вбачає правових підстав для виключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 із складу службового житла та залишення її для проживання ОСОБА_1 01 березня 2021 року за вихідним №276 командиром військової частини НОМЕР_1 позивачу було надано відповідь в якій зазначалося, що клопотання про виключення з числа службових квартир в будинку за адресою: АДРЕСА_1 повертається на доопрацювання. 12 березня 2021 року позивачу було надіслано лист від Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту №518/402 в якому зазначалося, що Державна спеціальна служба транспорту з питань забезпечення військовослужбовців житловими приміщеннями керується вимогами Житлового Кодексу Української PCP, Законом України «Про соціальний і правовій захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України серпня 2006 року №1081, Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року №470, Інструкцією про організацію забезпечення та надання житлових приміщень військовослужбовцям Державної спеціальної служби транспорту та членам їх сімей, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 17 грудня 2007 року № 1172 та іншими законодавчими актами в частині, що стосується. Наказ Міністерства Оборони України №380 від 31 липня 2018 року «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» не поширюється на Державну спеціальну службу транспорту. Відповідно до пункту 6 Положення «Про надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP», затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року №37 жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключене з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Тому відсутні правові підстави для виключення з числа службових квартир трикімнатної квартири АДРЕСА_2 . Адміністрація Держспецтрансслужби, також вважає, що цивільний позов не підлягає задоволенню оскільки: Відповідно до статті 19 Закону України «Про Державну спеціальну службу транспорту» майно закріплене за Державною спеціальною службою транспорту, є державною власністю і належить їй на правах оперативного управління. Органом управління Державною спеціальною службою транспорту є Адміністрація Державної спеціальної служби транспорту. В статті 1 Закону України «Про управління об`єктами державного майна» управління об`єктами державної власності здійснює Кабінет Міністрів України, уповноважені ним органи, інші суб`єкти, визначені Законом. У відповідності до статті 137 Господарського кодексу України правом оперативного управління визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом). Власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб`єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб`єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням. Право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності. Як вірно зазначив позивач, що при зверненні з рапортом до командира військової частини про виключення з числа службових квартир житлове приміщення в АДРЕСА_1 , отримав відповідь від Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, що не вбачається правових підстав для виключення її зі складу службового житла. Відповідно рішення виконавчого комітету Конотопської міської ради від 28.01.2008 року № 12 «Про надання житлових приміщень» квартира в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває на балансі відповідача і зі статусом службового, надано ОСОБА_1 з сім`єю 3 чол. (він, дружина, дочка), трикімнатної, упорядкованої, житлової площі 39,3 м.кв. Відповідно зазначеного рішення виконавчого комітету Конотопської міської ради від 28.01.2008 року № 12 виданий ордер № 110 на жиле приміщення, у будинку по АДРЕСА_1 , позивачу військовослужбовцю Державної спеціальної служби транспорту - ОСОБА_1 та членам його сім`ї - ОСОБА_5 дружина та ОСОБА_6 дочка, як службова. Особливість права користування службовим житлом на підставі ордеру полягає, зокрема, у тому, що володільцем такого житла залишається його власник. Особа, яка користується службовим житлом, знає, що після припинення її правовідносин з роботодавцем вона зобов`язана звільнити надане ним житлове приміщення. Доказом зазначеного питання є зобов`язання взяте позивачем на виконання вимог абзацу 2 пункту 14 Порядку № 1081, абзацу 3 пункту 2.9 Інструкції № 1172 від 02 .12.2015 року № 122. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати у займаному, жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Таким чином, право користування службовим жилим приміщенні члена сім`ї (або колишнього члена сім`ї, який продовжує проживати в службовій квартирі) наймача є похідним від такого права останнього. Відповідно до наданого додатку до рапорту майора ОСОБА_1 , а саме до рішення суду, шлюб між позивачем та ОСОБА_5 розірвано. ОСОБА_5 з донькою ОСОБА_6 вже тривалий час не проживає за вказаною адресою, не використовує службову квартиру за її прямим призначенням. Таким чином ОСОБА_5 втратила родинні стосунки з позивачем та фактично вже декілька років не проживає в будинку. Крім того, відповідно наказів Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (м. Київ) від 25.01.2021 року № 3 та командира військової частини НОМЕР_1 від 01.02.2021 року № 20 ОСОБА_1 звільнено зі служби та виключено зі списків військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із закінченням строку контракту за підпунктом «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_5 не лише втратила родинні стосунки, а й знята з квартирного обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, а ОСОБА_1 - в зв`язку із звільненням. Згідно довідки виконавчого комітету Конотопської міської ради від 26.01.2021 року що видана ОСОБА_1 , склад сім`ї є двоє осіб він та дружина ОСОБА_4 . Службове житло надається особі тимчасово, допоки з роботодавцем, який надав це житло, її пов`язують трудові (службові) правовідносини. Після їх припинення службове житло має бути повернене роботодавцю для того, щоб у ньому мали можливість проживати інші працівники військовослужбовці, які потребують житла в зв`язку із службою. Враховуючи достатньо велику кількість військовослужбовців, які знаходяться на обліку та потребують надання службових житлових приміщень для проживання, які проходять службу в Державній спеціальній, службі транспорту, на сьогоднішній день виконують обов`язок із захисту України в Донецькій та Луганській областях, склад сім`ї з трьох і більше осіб, що перебувають на черзі у позивача немає підстав, а існує нагальна суспільна необхідність щодо не виключення житла зі складу службового житла, відповідно звільнення спірного службового житла для його подальшого заселення військовослужбовцями, що його вкрай потребують і таке втручання у право особи на житло є пропорційним переслідуваній легітимній меті. Згідно з нормами статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження щодо обліку громадян, які згідно з чинним законодавством потребують поліпшення житлових умов, розподілу та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності покладено на виконавчі органи селищних, сільських та міських рад. Також облік можуть вести і по місцю праці, але у випадку якщо підприємство, установа, організація мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або приймають дольову участь в житловому будівництві. Водночас при бажанні такі особи можуть ставати на квартирний облік і по місцю проживання. На облік беруть громадян тих хто потребують поліпшення житлових умов: 1) По місцю проживання - виконавчий комітет органу місцевого самоврядування при участі громадської комісії з житлових питань, яка створюється при такому виконавчому комітетові; 2) По місцю роботи за загальним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету. При цьому беруться до уваги рекомендації трудового колективу. Рішення про встановлення на облік громадян, як таких, що потребують покращення житлових умов затверджує виконавчий комітет місцевої ради. Відповідно до положень ст. 47 ЖК України та пункту 53 Правил житлове приміщення надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра житлової площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян житловою площею в даному населеному пункті. При цьому враховується житлова площа у житловому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки. Отже, існуюча норма житлової площі в Україні складає 13,65 м.кв. на одну особу, а позивач на даний час займає 39,3 м.кв. на склад сім`ї з двох осіб. Позивач має право вимагати надання йому жилого приміщення меншого розміру замість займаного. Наймач, який має зайву жилу площу понад установлені норми, вправі за згодою членів сім`ї вимагати від виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів, від підприємства, установи, організації (залежно від належності житлового будинку) надання йому в установленому порядку жилого приміщення меншого розміру замість займаного. Відмову в наданні жилого приміщення меншого розміру може бути оскаржено до виконавчого комітету вищестоящої Ради народних депутатів або вищестоящого підприємства, установи, організації органу управління. Відносини щодо обміну житловими приміщеннями регулюються ЖК та Правилами обміну житлових приміщень. Обмін житлового приміщення є угодою між наймачами цих приміщень про взаємну передачу прав та обов`язків, зв`язаних із користуванням цим приміщенням. Обмін житлових приміщень зумовлює припинення одних правовідносин і виникнення інших. Право на обмін житлового приміщення надано лише особам, яким належить самостійне і остійне право користування житловим приміщенням. З урахуванням вищевикладеного та доводів позивача зазначених у цивільному позові, вважають, що позовні вимоги не ґрунтуються на положеннях законодавства, а тому позов не підлягає задоволенню у повному обсязі.

Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.10.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 11 листопада 2021 року на 09 год. 10 хв. (а.с. 66).

Протокольною ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11.11.2021 року у зв`язку з клопотанням сторін підготовче судове засідання відкладено на 02 грудня 2021 року на 08 год. 30 хв. (а.с. 87).

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02.12.2021 року справу призначено до розгляду по суті на 11 січня 2022 року (а.с. 118).

11 січня 2022 року справа до судового засідання не вносилася у зв`язку з перебуванням головуючого на лікарняному (а.с. 123).

Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 01 серпня 1991 року по 25 січня 2021 року проходив військову службу у Збройних силах України, що підтверджується витягом з послужного списку та має військову вислугу повних 28 років 2 дні (а.с. 34,35, 52).

Відповідно до посвідчення серії МІУ № 000207 від 12 березня 2015 року ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с. 23).

Відповідно до довідки виданої військовою частиною Т-0330 Міністерства оборони України №89 від 01 лютого 2021 року, він приймав безпосередньо участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в період з 21 березня 2015 року по 21 квітня 2015 року, з 28 червня 2015 року по 02 серпня 2015 року, з 06 березня 2016 року по 10 квітня 2016 року, з 15 травня 2016 року по 26 червня 2016 року, з 11 вересня 2016 року по 23 жовтня 2016 року, з 19 березня 2017 року по 04 травня 2017 року, з 25 червня 2017 року по 07 серпня 2017 року в м. Слов`янськ, м. Святогірськ Донецької області. Згідно довідки виданої військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України № 538 від 01 лютого 2021 року про те, що він дійсно в період з 04 вересня 2018 року по 19 жовтня 2018 року, з 02 вересня 2019 року по 17 жовтня 2019 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганських областях в м. Святогірськ Донецької області (а.с. 30-32).

На підставі рішення №12 від 28 січня 2008 року Виконавчого комітету Конотопської міської ради народних депутатів, ОСОБА_1 з сім`єю в складі двох осіб був виданий ордер №110 від 08 лютого 2008 року на право зайняття житлового приміщення, житловою площею 39,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 24, 25, 26). Вказана квартира має статус «службової».

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований у службовій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , з 12 лютого 2008 року по теперішній час та крім останнього зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , що підтверджується довідками центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Конотопської міської ради (а.с. 10, 125).

Дружина позивача ОСОБА_4 зареєстрована у службовій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , з 10 листопада 2018 року по теперішній час, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи Виконавчого комітету Конотопської міської ради (а.с. 21, 22).

25 січня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся з рапортом до командира військової частини про виключення з числа службових квартир житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до п.8. ст. 12 Закону України «Про соціальний захист і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (а.с. 37). Також, 29 січня 2021 року направив звернення до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, через військову частину НОМЕР_1 про виключення з числа службових квартири.

01 березня 2021 року ОСОБА_1 отримав лист № 276 від військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про те, що клопотання про виключення з числа службових квартир в будинку за адресою: АДРЕСА_1 повертається на доопрацювання та за висновками юридичного відділу Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту не вбачається правових підстав для виключення її зі складу службового житла (а.с. 50).

06 квітня 2021 року ОСОБА_1 повторно направив звернення до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України з питання про виключення з числа службових квартири та отримав відповіді де йому було рекомендовано повторно звернутися до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту через військову частину НОМЕР_1 та додати такі документи: копію рішення суду про розірвання шлюбу та копію свідоцтва про шлюб для з`ясування обставин, щодо реєстрації ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 (41).

11 травня 2021 року та 30 липня 2021 року ОСОБА_1 направив листи через військову частину НОМЕР_1 до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, які необхідно, було подати.

Згідно листа №73 від 18.01.2022 року на запит позивача ОСОБА_1 на інформацію від 24.12.2021 року, командуванням військової частини НОМЕР_1 за погодженням із Адміністрацією Державної спеціальної служби транспорту (яка є відповідачем по судовій справі, щодо вказаного в запиті проблемного питання) проаналізовано та опрацьовано вкотре направлений запит, щодо виключення з числа службових квартир житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та не зважаючи на реєстрацію місця проживання сина дружини позивача у службовій квартирі, у в/ч НОМЕР_1 та Адміністрації ДССТ відсутні законні підстави для виключення вказаного житлового приміщення з числа службових, радять вирішити дане проблемне питання у вже відкритому судовому провадженні за вказаною справою (а.с.127).

За змістом положень статті 47 Конституції України, кожен має право на житло.

Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року).

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається з підстав, що не заборонені законом.

Відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації.

Лише після вирішення питання про зняття з даного житла статусу службового, воно може бути приватизоване на умовах і в порядку, передбаченому Законом.

Згідно з частиною 1 статті 118 ЖК Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі підрозділів всіх видів і родів Збройних Сил України, як в воєнний, так і в мирний час. Учасникам бойових дій надаються, зокрема, такі пільги, як першочергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Так, згідно з частиною 1 статті 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Пунктом 3 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого Постановою Ради Міністрів Української РСР від 04.02.1988 року № 37 визначено, що жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. В тих випадках, коли підприємство, установа, організація розташована на території одного населеного пункту (району в місті), а жиле приміщення на території іншого, рішення про його включення до числа службових приймається виконавчим комітетом Ради народних депутатів за місцем знаходження приміщення.

Пунктом 6 Положення про надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37 установлено процедуру виключення жилого приміщення з числа службових.

Так, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових.

Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Згідно з пунктами 2, 3 вказаного Порядку, військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями, що відповідають вимогам житлового законодавства.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Пунктом 11 вказаного Порядку передбачено, що житлове приміщення виключається з числа службового, якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено з числа житлових приміщень.

Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно - експлуатаційного органу.

Згідно абзацу 3 пункту 3.1. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 № 737, чинної на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовці та члени їх сімей, за відсутності в них за місцем проходження служби жилого приміщення, мають право на отримання службових жилих приміщень. Службове жиле приміщення надається під час виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби.

Пунктом 3.5 Інструкції передбачено, що для включення (виключення) квартир до (із) числа службових на підставі наказу начальника гарнізону про визначення кількості службових жилих приміщень та жилих приміщень для постійного проживання в гарнізоні начальником гарнізону за погодженням з КЕВ (КЕЧ) району направляються листи до сільських, селищних, міських, районних у місті (у разі їх створення) рад (відповідних державних адміністрацій) про включення (виключення) квартири до (із) числа службових. До листа щодо виключення квартир із числа службових обов`язково додається відповідний протокол засідання Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах ЗС України.

Для виключення квартири з числа службових військовослужбовець чи особа, звільнена у запас (відставку), подає начальнику КЕВ (КЕЧ) району рапорт (заяву), підписаний (підписану) всіма повнолітніми членами сім`ї.

Обов`язковою умовою для виключення квартир з числа службових є перебування військовослужбовців і осіб, звільнених у запас або відставку, на квартирному обліку в ЗС України і відповідність займаного житла нормам законодавства, встановленим для даного населеного пункту, що буде підставою для зняття сім`ї військовослужбовця з квартирного обліку.

Підготовка документів для розгляду на Комісії з контролю за розподілом жилого приміщення у гарнізонах Збройних Сил України питання виключення квартири з числа службових та надання її військовослужбовцю для постійного проживання здійснюється відповідно до вимог розділу IV цієї Інструкції.

Питання виключення квартир з числа службових на засіданнях Комісії з контролю за розподілом житла у гарнізонах ЗС України слід розглядати за такими критеріями: для військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі не менше 20 календарних років, а для осіб, звільнених у запас або відставку, які звільнені з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі - незалежно від вислуги років; для сімей померлих (загиблих) військовослужбовців, сімей, які мають у своєму складі інвалідів та тяжкохворих.

Пунктом 4.1. зазначеної Інструкції передбачено, що військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, які перебувають на квартирному обліку у Збройних Силах України, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання в населеному пункті за місцем перебування їх на квартирному обліку згідно з чергою, яка визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень (додаток 10), або списків осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень (додаток 11).

Згідно пункту 4.2. Інструкції правом першочергового одержання жилих приміщень, крім осіб, зазначених у статті 45 Житлового кодексу Української PCP, користуються військовослужбовці - ветерани війни, військовослужбовці, які прослужили 25 і більше календарних років, військовослужбовці, які безпосередньо несуть бойове чергування, льотно-підйомний склад та плавсклад, які перебували на обліку та потребують поліпшення житлових умов.

За змістом пункту 4.3. Інструкції житло, яке надається військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, для постійного проживання, повинно бути упорядкованим відповідно до вимог цього населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам.

У відповідності до пункту 4.4 Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, забезпечуються жилими приміщенням для постійного проживання за рішенням КЕВ (КЕЧ) району, погодженим з гарнізонною житловою комісією.

Пунктом 10 розділу 7 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 06 вересня 2018 року, військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу.

Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.

Отже, позивачем дотримано всі умови, що визначені Інструкцією, зокрема, на час направлення запиту про виключення квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з числа службових, позивач перебував на військовій службі, має календарну вислугу більше 28 років, є учасником АТО (ветеран війни-учасник бойових дій), але постійного житла до цього часу не отримав.

Питання виключення житла з числа службового має вирішувати Конотопська міська рада, а не військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України.

Відповідач лише повинен подати клопотання за заявою військовослужбовця про розгляд цього питання.

Не подаючи відповідне клопотання, військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України прямо порушує конституційні права позивача на житло та гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Крім того, чинним законодавством не встановлено підстав для відмови військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради.

Таким чином, внаслідок бездіяльності відповідача, позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 2 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», яке набуло статусу остаточного 2 березня 2011 року, визнано, що в цій справі мало місце порушення прав заявників, гарантованих ст. 8 Конвенції. Зокрема Європейський суд з прав людини констатував, що заявників було позбавлено адекватних процесуальних гарантій у процесі прийнятій рішення щодо їхнього права на житло. Пунктом 51 вказаного Рішення встановлено, що з огляду на ненадання державними органами належного обгрунтування для відхилення доводів заявників ... Суд вважає, що заявників було позбавлено адекватних процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо їхнього права на житло ».

Таким чином, бездіяльність відповідача щодо неподання відповідного клопотання, - є позбавленням адекватних процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо права на житло.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Із змісту позову ОСОБА_1 вбачається, що його позовні вимоги стосуються вчинення певних дій, а не виключення його квартири із службових.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України подати клопотання до Конотопської міської ради Сумської області про виключення квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з числа службових.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 лютого 2022 року.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: Адміністрація Державної спеціальної служби транспорту (місцезнаходження: м. Київ, вул. Червоноармійська, 50).

Суддя Галян С. В.