Справа № 489/2014/21
Провадження №2-о/489/2/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання Бодюл А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку окремого позовного провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, зацікавлені особи Управління Державної міграційної служби у Миколаївській області, Центр реінтеграції бездомних громадян Миколаївської міської ради

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту його постійного проживання у неповнолітньому віці на території України на час проголошення незалежності України станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року, оскільки встановлення цього факту необхідно йому для отримання паспорта громадянина України. Зазначає, що він зареєстрований в Центрі реінтеграції бездомних громадян за адресою: АДРЕСА_1 з 18 березня 2021 року, як особа без визначеного місця проживання. Звернувся у вищезазначений центр у зв`язку з відсутністю паспорта громадянина України та житла. Для отримання паспорта громадянина України йому необхідно надати підтвердження факту постійного проживання в неповнолітньому віці на території України на час проголошення незалежності станом на 24.08.1991 або на 13.11.1991. Раніше проживав за адресою: АДРЕСА_2 разом з родиною. З 1988 року по 1996 року навчався у середній загальноосвітній школі № 46 в м. Миколаєві. Після закінчення навчання, паспорт громадянина України не отримував. До 2005 року працював на автомобільному ринку без офіційного працевлаштування. З 2005 року по 2006 рік був засуджений та відбував покарання у Ізяславській ВК № 31 у Хмельницькій області. З 2010 року по 2016 року проживав у м. Києві. З 2016 року по 2017 рік перебував на лікуванні у Житомирському протитуберкульозному диспансері. З 2017 року по 2021 рік знаходився в реабілітаційному центрі «Перемога» у м. Коростишев. Факт його проживання на території України можуть підтвердити його мати та сестра. Без встановлення факту постійного проживання на території України він позбавлений можливості отримати паспорт громадянина України та на підставі цього вирішити свої життєві проблеми.

Від представника Управління Державної міграційної служби у Миколаївській області надійшли письмові пояснення, відповідно до яких просить вирішити справу на розсуд суду. Зазначає, що належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Для встановлення належності до громадянства України у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає відповідні документи. Фактично для заявника має юридичне значення лише встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про громадянство СРСР» від 01.12.1978, дитина, обоє з батьків якої на момент її народження, перебували у громадянстві СРСР, є громадянином СРСР незалежно від того, чи народилася вона на території СРСР чи поза межами СРСР. Такі діти, станом на 24 серпня 1991 року набули громадянство України як громадяни колишнього СРСР, якщо вони постійно проживали на території України.

Ухвалою суду від 07.04.2021, заяву прийнято до провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку окремого позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд не вбачає передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, та враховуючи тривале знаходження справи у провадженні, з огляду на розумність строків розгляду справ, вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, що повністю узгоджується з приписами статті 223 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, Миколаївської області, Республіки УСРСР, батьками якого є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки Миколаївської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів № 46 від 12.03.2021 за вих. № 122, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно навчався у загальноосвітній школі № 46 м. Миколаєва з 1988 року по 1996 року.

З виписки з домової книги за адресою: АДРЕСА_3 , вбачається, що за вказаною адресою, зокрема, проживав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дата реєстрації та зняття з реєстраційного обліку, не зазначена.

Як вбачається з картки реєстрації форми А на ОСОБА_3 , остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , разом з дітьми: сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, мати заявника, ОСОБА_5 , зареєстровувала шлюби та змінювала прізвища на « ОСОБА_2 », « ОСОБА_6 ».

ОСОБА_6 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 .

З паспорта ОСОБА_7 серії НОМЕР_3 , вбачається, що остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 з 07 серпня 1975 року.

Заявник в своїй заяві зазначає, що паспорт громадянина України він не отримував.

Як вбачається з довідки Центра реінтеграції бездомних громадян від 18.03.2021, ОСОБА_1 дійсно перебуває на обліку в центрі реінтеграції бездомних громадян як особа, яка не має постійного місця проживання, яку може бути зареєстровано за місцем знаходження центру: АДРЕСА_1 .

В своїй заяві заявник зазначає, що без встановлення факту постійного проживання на території України він позбавлений можливості отримати паспорт громадянина України та на підставі цього вирішити свої життєві проблеми.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України», і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.

У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З указаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України.

Вирішуючи вимогу, щодо встановлення особи суд виходить за наступного.

У відповідності до ст. 5 ЗУ «Про громадянство» паспорт громадянина України є документом, що підтверджують громадянство України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» визначено, що громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно частини 2 ст. 3 ЗУ «Про громадянство», особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві.

Таким чином, на момент проголошення незалежності України, тобто станом як на 24.08.1991 так і на 13.11.1991 року заявник, будучи неповнолітнім, вже набув громадянство СРСР. Окрім того, в цей період заявник постійно проживав в АДРЕСА_3 разом зі своїми батьками.

Таким чином, надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки вони містять у собі інформацію щодо предмета доказування та логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання заявника на території України.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено «Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, відповідно до Закону України "Про громадянство України" .

Згідно п. 10 Порядку, для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає:а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів:- довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;- довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;- документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року;- копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України, зацікавлені особи Управління Державної міграційної служби у Миколаївській області, Центр реінтеграції бездомних громадян Миколаївської міської ради - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в неповнолітньому віці, на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року по сьогоднішній день.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби у Миколаївській області, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Декабристів, 5-а.

Заінтересована особа: Центр реінтеграції бездомних громадян Миколаївської міської ради, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Кругова, 47.

Повний текст судового рішення складено «14» грудня 2022 року.

Суддя Н.О. Рум`янцева