Справа № 134/964/21
Провадження № 22-ц/801/223/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Лабай О. В.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Сопруна В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Лабая О. В. в смт Крижопіль Вінницької області, зі складенням його повного тексту 01 листопада 2021 року, та додаткове рішення цього ж суду від 16 листопада 2021 року,

у цивільній справі № 134/964/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Крижопільського районного суду Вінницької області з вказаним позовом до ОСОБА_2 , в обґрунтування якого посилався на те, що рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 16.12.2020 в цивільній справі № 134/1679/20 вирішено стягнути з нього на користь відповідача, на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 гривень щомісячно, починаючи з 02.11.2020 і до повноліття дитини.

На даний час розмір його доходів суттєво зменшився в зв`язку із втратою роботи, на даний час він працює водієм-експедитором в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Транс-Сервіс-1», отримує заробітну плату в розмірі 5 250,49 грн., при цьому фактично, за відрахуванням податку на доходи фізичних осіб, заробітна плата складає 4 305,40 грн. Сплачувати аліменти у визначеному розмірі на даний час він не спроможний. Крім того, він не має у своїй власності рухомого майна, в тому числі автомобіля, будинку чи земельної ділянки, а лише засоби для щоденного проживання.

Також зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в цивільному шлюбі в нього народилася донька ОСОБА_4 , яка також знаходиться на його утриманні.

На підставі викладеного позивач просить суд зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на користь відповідача, визначений рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 16.12.2020 в цивільній справі № 134/1679/20, на користь ОСОБА_2 , на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2021 року позов задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 за рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2020 року по справі №134/1679/20 на користь ОСОБА_2 з 5 000 гривень до 2 800 гривень, та вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 800 (дві тисячі вісімсот) гривень, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Відкликано виконавчий лист, виданий Крижопільським районним судом Вінницької області від 16.12.2020 по справі №134/1679/20, який перебуває на виконанні у Крижопільському районному ВДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 листопада 2021 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 087,00 грн. відмовлено.

Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 листопада 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 326 грн. 88 коп.

21 грудня 2021 року відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції від 28 жовтня про зменшення розміру аліментів, відповідно і додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 листопада 2021 року про стягнення витрат по сплаті судового збору є незаконними і підлягають скасуванню через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що місцевим судом прийнято до уваги як доказ довідку про доходи позивача, видану ТОВ «Транс-Сервіс-1», у якій зазначено, що ОСОБА_1 працює на даному підприємстві водієм автотранспортних засобі з виконанням робіт за професією «експедитор транспортний» і його заробітна плата за квітень 2021 року складає 5 250,49 грн., як такий, що підтверджує зміну матеріального стану позивача. При цьому суд першої інстанції не прийняв до уваги надані нею докази про те, що в 2019 році, працюючи на такій же посаді на цьому ж підприємстві, ОСОБА_1 отримав аналогічну довідку про доходи за період з вересня 2019 року по лютий 2020 року, де також була зазначена щомісячна мінімальна заробітна плата, однак він погодився на сплату аліментів в розмірі 5 000 грн. щомісячно. Так, згідно з довідкою про доходи від 16 березня 2020 року заробітна плата ОСОБА_1 за листопад, грудень 2019 року складає 4 247,22 і 4 037,67 грн. відповідно. За наявності такої заробітної плати ОСОБА_1 визнав її позовні вимоги по сплаті аліментів в твердій грошовій сумі 5 000 грн., щомісячно, що підтверджує отримання ним значно більшої заробітної плати (доходів), що також підтверджується роздруківкою зарплати водія ОСОБА_1 , виданої йому підприємством за період з 16.11.2019 по 23.12.2019, де його реальна заробітна плата складає 26 295 грн. (а.с.49,50). На офіційному сайті компанії ТОВ «Транс-Сервіс-1» розміщено об`яви про вакансії водіїв-далекобійників, де зазначено реальну заробітну плату 28 500 48 000 гривень, що підтверджує невідповідність довідок про заробітну плату ОСОБА_1 із фактично отримуваною ним заробітною платою. Вважає, що матеріальний стан позивача на час звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів не змінився. Наведеним обставинам, як фактичним, судом не надано належної оцінки і безпідставно не прийнято зазначені докази до уваги. Зазначає, що зміна сімейного стану народження дитини в іншому шлюбі, не є беззаперечною підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів, отже на її думку, позивач не надав переконливих доказів про зміну матеріального стану із часу стягнення визнаного ним розміру аліментів. Звертає увагу, що ОСОБА_1 ухиляється від сплати аліментів у належному розмірі, отримує доходи, які на території України не оподатковуються, так як на даний час він звільнився з роботи в ТОВ «Транс-Сервіс-1» і працює за такою ж професією в Італії, про що їй стало відомо від його друзів, які забезпечили йому можливість роботи за кордоном і з якими він разом там працює.

Відзив на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому положеннями статті 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходив.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13 січня 2022 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України.

Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дійшов до наступних висновків.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вищевказаним вимогам закону.

У справі встановлено, що сторони у справі перебували в шлюбі, який розірвано.

Від сумісного життя у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 16.12.2020 в цивільній справі № 134/1679/20 вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 гривень щомісячно, починаючи з 02.11.2020 і до повноліття дитини.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 15.04.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Крижопільського районного суду від 16.12.2020 залишено без змін.

Відповідно до довідки про доходи, виданої ТОВ «Транс-Сервіс-1» від 06 березня 2021 року, сума заробітної плати ОСОБА_1 за вересень 2019 року складає 4 247,22 грн.; за жовтень 2019 року складає 4 037,67 грн.; листопад 2019 складає 4 277,12 грн.; грудень 2019 складає 4 250,16 грн.; січень 2019 складає 4 833,84 грн.; лютий 2019 складає 4 835,00 грн., усього 26 481,01 грн. (а.с.49)

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 18.06.2021, виданого Крижопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), народилась ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якої є ОСОБА_1 (а.с.34).

Відповідно до довідки про доходи позивача ОСОБА_1 від 05 травня 2021 року, сума заробітної плати за квітень 2021 року складає 5 250,49 грн. (а.с.6).

Згідно з листом ТОВ «Транс-Сервіс-1» від 29.07.2021, наданим на запит представника відповідача адвоката Лукавського А. В., ОСОБА_1 працює водієм автотранспортних засобів з виконанням робіт за професією «експедитор транспортний» у ТОВ «Транс-Сервіс-1» з 06.04.2021 року по даний час (а.с.51)

Відповідно до довідки про доходи позивача, виданої ТОВ «Транс-Сервіс-1» від 29.07.2021 № ТС000000209, сума заробітної плати ОСОБА_1 за квітень 2021 року складає 5 250,49 грн.; за травень 2021 року складає 6 085,00 грн.; червень 6 165,00 грн., усього 17 500,49 грн. (а.с.52).

Отже за встановлених обставин, суд дійшов висновку, що після ухвалення рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 16.12.2020 в цивільній справі № 134/1679/20, яким позивач визнав позовні вимоги щодо стягнення з нього користь ОСОБА_2 , на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 гривень щомісячно, починаючи з 02.11.2020 і до повноліття дитини, матеріальне становище позивача погіршилось з 06.04.2021, що підтверджується наданими довідками про отриману заробітну плату та інформацією з ТОВ «Транс-Сервіс-1», що позивач працює водієм автотранспортних засобів з виконанням робіт за професією «експедитор транспортний» у ТОВ «Транс-Сервіс-1» з 06.04.2021 року по даний час.

При цьому доказів, що ОСОБА_1 отримував аналогічну заробітну плату під час ухвалення Крижопільським районним судом Вінницької області від 16.12.2020 та в позивача майновий стан не змінився, відповідачем не надано.

Роздруківку із сайту Транс-Сервіс-1 про вакансії, яка містить інформацію про вакансії, які не відповідають займаній посаді відповідача, посилання представника відповідача на роздруківку зарплати водія з 16.11.2019-23.12.2019 року із зазначенням прізвища ОСОБА_1 та суми до видачі в розмірі 26 295 грн., суд до уваги не взяв, оскільки вищезазначений документ не містить відомостей ким та коли виданий, належного підпису відповідальної особи, що складала даний документ.

Також відповідачем до суду не було надано доказів її матеріального забезпечення, а саме довідки про доходи або іншого документу, який підтверджує її матеріальний стан.

Враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а також вимоги статті 182 СК України, згідно з якою мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов`язок обох батьків на утримання дітей, суд першої інстанції дійшов до висновку, що необхідно зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 5 000 гривень до 2 800 грн.

Такий розмір аліментів, на думку суду першої інстанції, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони її батька.

Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями СК України.

Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батьків та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток.

Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

У пункті 54 рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Ослон проти Швеції» №2 від 27.11.1992) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

За змістом статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Як роз`яснив Пленуму Верховного суду України у пункті 23 постанови від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Із аналізу статей 181, 192 СК України слідує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 05.02.2014 №6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

При визначені наявності підстав для зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2020 року, судом враховано той факт, що на даний час погіршився матеріальний стан ОСОБА_1 , і він не має можливості сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 гривень, те що у нього народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка теж перебуває на його утриманні.

Таким чином, суд визнав доведеною суттєву зміну матеріального та сімейного стану платника аліментів (позивача) в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2020 року, що відповідно до положень статті 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів.

Тому враховуючи встановлені обставини про зміну матеріального та сімейного стану позивача, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зміни розміру аліментів. Разом з тим, визначаючи їх розмір, судом правильно враховано обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що позивач здорова, працездатна особа та має можливість, враховуючи матеріальний стан, надавати матеріальну допомогу, а дитина потребує такої допомогу.

При визначенні розміру аліментів судом також враховано, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в обґрунтування зменшення розміру аліментів з 5 000 грн. до 1 000 грн.

Тобто висновок суду про відсутність обставин, які б підтверджували зміну матеріального становища позивача, яке б давало можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі, є правильним.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим індивідуальним, а не солідарним. Тобто обов`язок утримувати дитину лежить не тільки на позивачу, а і на відповідачу, як матері дитини.

При цьому, саме на батьків покладається забезпечення належних умов неповнолітнім дітям.

Частинами першою та п`ятою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до частини першої, другої статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачем у порядку статті 81 ЦПК України не доведено можливості сплачувати позивачем повністю аліменти у визначеному рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2020 року розмірі, що є обов`язком відповідача відповідно до засад змагальності сторін за статтею 12 ЦПК України

З огляду на викладене, посилання відповідача на те, що позивач має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн. апеляційний суд відкидає, як такі, що не підтверджені належними та допустимими доказами.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність прийнятого судом рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, та є такими, що не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та зводяться до переоцінки доказів і незгоди відповідача з висновками суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

При вирішенні справи, суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 369, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2021 року та додаткове рішення цього ж суду від 16 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2022 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

В. В. Сопрун