Номер провадження: 22-ц/813/7631/22
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М.В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Нечитайло Н.Ю.,

розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання у цивільній справі № 2-258/08,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви.

06 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, якою просить замінити сторону стягувача у виконавчому документі з примусового виконання заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 09.12.2008 року у справі № 2-258/08 на його правонаступника ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; видати дублікат виконавчого документу, виданого на примусове виконання заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 09.12.2008 року у справі № 2-258/08; поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони (стягувача) виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання у цивільній справі № 2-258/08 відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки про відмову у задоволенні заяви.

Сповіщення сторін та заяви у справі.

Про судове засідання, призначене на 26 жовтня 2022 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

26 жовтня 2022 року до Одеського апеляційного суду надійшла заява адвоката Ільїної Д.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про розгляд справи без участі апелянта.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повне судове рішення виготовлено 07 листопада 2022 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №2-258/08 за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Транс» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2008 року позовні вимоги Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Транс» - задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Транс» на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 26.07.2006 року у національній валюті України за курсом Національного банку України, що складається з: сума заборгованості за простроченим кредитом - 2 413 892 грн. 88 коп., сума заборгованості по простроченим процентам за користування кредитом - 129 000 грн. 14 коп., сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту - 8 433 грн. 18 коп., сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 3 338 грн. 19 коп., а всього - 2 554 664 грн. 39 коп. Також солідарно стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Транс» на користь АКІБ «УкрСиббанк» судові витрати.

Вказане рішення суду сторонами не було оскаржено та набрало законної сили.

Відповідно до архівної довідки Київського районного суду м. Одеси від 07 червня 2022 року вбачається, що цивільна справа №2-258/08 року за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігма Транс» про стягнення заборгованості за кредитним договором знищена за закінченням встановленого терміну зберігання, проте до довідки було долучено заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 09.12.2008 року.

Заявником у заяві було зазначено, що за інформацією, яку вона отримала, з метою примусового виконання заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 09.12.2008р. у справі № 2-258/08, було відкрито виконавче провадження № 45858834, яке ще до відступлення права вимоги з невідомих заявниці причин, було завершено, проте виконавчий документ не було повернуто стягувачу.

Із заяви вбачається, що ПАТ «УкрСиббанк», як правонаступник Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», відступив право вимоги за договором споживчого кредиту №0 від 26.07.2006 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив», уклавши договір факторингу № 80 від 14.07.2017 року (а.с.10).

14 липня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив» та ТОВ «Фінансова компанія «Позика» було укладено договір факторингу № 80/1, за умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (а.с.25).

16 травня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Позика» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» було укладено договір факторингу №542/ФК-22, за умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 0 від 26.07.2006 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (а.с.39).

16 травня 2022 року між ТОВ «Укрфінстандарт» та ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги № 12-05/ФК-22, за умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 0 від 26.07.2006 року перейшло до ОСОБА_1 (а.с.44).

Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема ОСОБА_1 стала новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржниками, що стало причиною звернення до суду з даною заявою.

Згідно із ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Постановою Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду від 19.02.2020 року /справа №2-3897/10/ було роз`яснено, що заміна кредитора може відбуватися поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

На момент набрання заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 09.12.2008 року законної сили, діяли положення Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 (в редакції станом на 09.12.2008 року).

Статтею 22 Закону № 606-XIV було передбачено, що виконавчі документи може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону №606-XIV строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Отже, за приписами Закону №606-XIV, який діяв на момент набрання рішенням законної сили, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання за рішенням суду від 09.12.2008 року, яке набрало законної сили, не було пропущено стягувачем Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», якому 09.02.2009 року було видано виконавчі листи № 2-258/08.

В матеріалах справи є лист ПАТ «УкрСиббанк» від 30.07.2017 року, адресований «Фінансової Компанії «Фінактив», з якого вбачається, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.12.2008 року у справі № 258/08 було солідарно стягнуто з боржника та поручителя кошти за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26.07.2006 року, на користь АКІБ «УкрСиббанк».

За наслідками ухвалення вищезазначеного рішення Київського районного суду м. Одеси видав у відношенні ТОВ «Сігма Транс» () виконавчий лист № 2-258/08 від 09.02.2009 року. На виконання вказаного виконавчого листа було відкрите виконавче провадження № 45858834.

14 липня 2017 року ПАТ «УкрСиббанк» як правонаступник АКІБ «Укрсиббанк» відступив право вимоги за договором споживчого кредиту № 0 від 26.07.2006 року на користь ТОВ «ФК» «Фінактив» за договором факторингу № 80 від 14.07.2017 року.

Також, ПАТ «УкрСиббанк» повідомив, що разом з правом вимоги, передав ТОВ «ФК» «Фінактив» оригінал договору споживчого кредиту, кредитну справу з усіма документами, окрім виконавчого листа, який не міг бути переданий, оскільки був пред`явлений до виконання. Жодних постанов про закриття виконавчого провадження чи повернення виконавчого листа банк не отримував (а.с.48).

З наведеного вбачається, що судом було видано виконавчий лист № 2-258/08 від 09.02.2009 року та відкрито виконавче провадження № 45858834 лише відносно поручителя юридичної особи ТОВ «Сігма Транс».

Крім того, в матеріалах справи є копія відповіді Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), скерована Директору ТОВ «Сігма Транс» від 12.11.2021 року, з якої вбачається, що на примусовому виконанні у Другому Приморському відділі державної виконавчої служби у м.Одесі перебувало виконавче провадження № 45858834 з виконання виконавчого листа від 09.02.2009 року № 258/08, виданого Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ТОВ «Сігма Транс» на користь ПАТ «УкрСиббанк» грошової суми у розмірі 2547232,55 грн.

Відповідно даних АСВП виконавче провадження №45858834 по виконанню виконавчого листа від 09.02.2009 року, виданого Київським районним судом м. Одеси, було завершено постановою державного виконавця від 28.04.2015 року про повернення без виконання на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 04.05.2015 року) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника юридичної особи.

Також, виконавчою службою повідомлено, що відповідно до вимог п.9.11 Порядку роботи з документами в органах виконавчої служби» від 25.12.2008 року, виконавче провадження № 45858834 було знищено.

Заявник у заяві вказує на те, що ТОВ «Сігма Транс» має зареєстроване місцезнаходження, зафіксоване в реєстрі і перебуває за своїм місцезнаходженням, однак станом на момент закриття виконавчого провадження, не існувало можливості відслідковувати в електронному режимі стан виконавчих проваджень, крім того, закриття виконавчого провадження прийшлося на момент реорганізації стягувача АКІБ «УкрСиббанк», тому процес виконання рішення суду належним чином не контролювався і виконавчий документ не було повернуто банку.

Проте, суд першої інстанції правильно вважав, що вказані причини непоінформованості щодо руху виконавчого листа є неповажними та зауважує про те, що в період 09.02.2009 року до 28.04.2015 року, тобто протягом шести років, виконавчий лист від 09.02.2009 року, виданий Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ТОВ «Сігма Транс» грошових коштів на користь АКІБ «УкрСиббанк», перебував на виконанні та виконавче провадження у 2015 році було завершено. Перешкод відслідковувати рух виконавчого провадження, здійснювати інші дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для забезпечення прав стягувача з метою виконання рішення суду, оскаржувати виконавчі дії на предмет законності винесення виконавчою службою будь-яких постанов, судом першої інстанції правильно не встановлено.

Незважаючи на той факт, що 28 квітня 2015 року виконавче провадження було завершено, 14 липня 2017 року ПАТ «УкрСиббанк» відступив право вимоги за договором споживчого кредиту № 0 від 26.07.2006 року на користь ТОВ «ФК» «Фінактив» за договором факторингу № 80 від 14.07.2017 року.

При цьому письмово повідомив ТОВ «ФК» «Фінактив», що разом з правом вимоги, передав оригінал договору споживчого кредиту, кредитну справу з усіма документами, окрім виконавчого листа, який не міг бути переданий, оскільки був пред`явлений до виконання. Жодних постанов про закриття виконавчого провадження чи повернення виконавчого листа банк не отримував.

У подальшому з 2017 року, було здійснено неодноразовий перехід права вимоги за договорами факторингу за вищевказаними кредитними зобов`язаннями, зокрема 14.07.2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінактив», передала права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Позика», яка 16.05.2022 року передало право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», яка 16.05.2022 року передала права вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , з якою було укладено Договір відступлення права вимоги № 12-05/ФК-22, за умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 0 від 26.07.2006 року перейшло до ОСОБА_1 .

Вищевказане свідчить, що строк пред`явлення виконавчого документу на виконання заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2008 року сплив ще до придбання 16.05.2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 у ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» прав вимоги до ТОВ «Сігма Транс» у даній справі. Оскільки навіть з дати завершення виконавчого провадження № 45858834 28.04.2015 року, фактично пройшло сім років та лише 06 червня 2022 року ОСОБА_1 звертається з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Таким чином, як ПАТ «УкрСиббанк», так і усі наступні правонаступники за договорами відступлення прав вимоги, та заявник ОСОБА_1 вже втратили право на пред`явлення виконавчого листа до виконання. А за умовами договору про відступлення прав вимоги до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора, тому правові підстави для поновлення ОСОБА_1 строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відсутні.

Також, не підлягає задоволенню заява в частині видачі дублікату виконавчого документу, з огляду на наступне.

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України визначено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз наведеної норми приводить до висновку, що обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого документа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання.

У відповідності до частини 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час розгляду заяви) стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа документу є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 27 листопада 2018 року по справі №826/12483/16, причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Однак, судом першої інстанції вмотивовано встановлено, що стягувачі ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ «ФК «Фінактив», ТОВ «ФК «Позика», ТОВ «ФК «Укрфінстандарт», будучи обізнаними про ухвалене рішення суду, не скористались свої правом та не отримали своєчасно виконавчі листи та не звернулись за захистом своїх прав до виконавчої служби або до суду з заявами про заміну сторони виконавчого провадження, проте поважності причин або перешкод звернення судом не встановлено. Суд першої інстанції обґрунтовано зауважив, що для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив, оскільки попередні кредитори не забезпечили дотримання процесуальних строків та своєчасність отримання виконавчих документів, тому у заявника не виникло законного права, яке може бути судом захищено.

В постанові від 21.08.2019р. у справі №2-836/11 Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію, згідно із якої якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадія судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення, або із спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (п. 2 ч. 4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження»).

Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що строк пред`явлення виконавчого листа, виданого у даній справі вже завершився.

Суд першої інстанції вмотивовано вважав, що заява про заміну стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11 березня 2021 року у справі№910/29154/17 та постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13,від 30.07.2019у справі № 5/128,від 21.08.2020у справі № 905/2084/14-908/4066/14 (справа №910/29154/17).

Зокрема, в постановах Верховного Суду зазначено, що "інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Незважаючи на той факт, що в матеріалах справи є заява представника боржника адвоката Прокопішиної К.В., якою вимоги викладені у заяві визнають у повному обсязі, однак судом ретельно було досліджено матеріали справи, але правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні, оскільки судом встановлено, що заява про заміну стягувача його правонаступником подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, зазначений строк судом не поновлювався, водночас заявник не надав суду докази, які б підтверджували, що строк пред`явлення до виконання даного виконавчого листа не завершився.

При таких обставинах, суд дійшов вмотивованого висновку, що заява ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, видачі дублікату виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Питання щодо заяви вирішено судом першої інстанції по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 11 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 листопада 2022 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк