Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/35/22

Провадження №2/377/96/22

21 лютого 2022 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Гуміної В.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на дитину,-

У С Т А Н О В И В:

12 січня 2022 року до суду надійшла позовна заява, в якій позивач, посилаючись на ст. ст. 180 - 183, 192 СК України, просить зменшити розмір аліментів на дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із однієї чверті заробітку його доходу (пенсії) до мінімального гарантованого розміру - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 07 листопада 2009 року по 20 листопада 2012 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Після розірвання шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого у свідоцтві про народження записаний позивач. 22 грудня 2021 року Славутицьким міським судом Київської області було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач не має фінансової можливості сплачувати аліменти саме у такому розмірі. У зв`язку із захворюванням - дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. з 04 березня 2012 року позивачу була встановлена інвалідність 2 групи довічно, пов`язана з впливом аварії на ЧАЕС. 04 квітня 2012 року в клініці ДУ «Національний науковий центр радіаційної медицини» Національної академії медичних наук України був підтверджений встановлений діагноз позивача: дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. з вираженими вестібуло-координаторними порушеннями у вигляді центральної вестібулярної дисфункції тяжкої ІІІ ст., правобічною пірамідною симптоматикою, вегетативною дисфункцією з симпато-адреналиновими пароксизмами. Органічний емоційно-лабільний розлад. Остеохондроз шийного відділення хребта. Вертеброгенна цервілкалгія. Позивач перебуває на Д-обліку у лікаря-невропатолога, постійно проходить медичні обстеження, потребує постійного лікування, приймає медичні препарати, на які в середньому в місяць витрачає від 1500 до 2000 гривень. За станом здоров`я позивач не працює, єдиним його доходом є пенсія по інвалідності, розмір якої складає 5400 гривень. Позивач має дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , участь у матеріальному забезпеченні якої бере в силу своїх фінансових можливостей, офіційно аліментів на дочку не сплачує. Відповідачка має нормальний стан здоров`я та постійну роботу ( майстер манікюру), яка дозволяє їй оплачувати навчання старшого сина, який навчається за контрактною формою у м.Києві. Отже, відповідач має достатні фінансові ресурси для забезпечення спільного сина ОСОБА_4 і без допомоги позивача, тому що має гідну оплачувану роботу та дві квартири, в одній з яких вона зареєстрована, а в іншій працює та проживає. Позивач має у приватній власності однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в якій він зареєстрований і постійно проживає та щомісяця здійснює витрати на її утримання, які в середньому складають 2000 гривень в місяць, також має борги за комунальні послуги, оскільки позивачу не вистачає коштів на їх оплату. Крім вказаних платежів, позивач потребує коштів на своє харчування, одяг, взуття, предмети першої необхідності та інше для забезпечення свого життя. Позивач не відмовляється від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , але згоден сплачувати аліменти у мінімальному розмірі 1050 гривень в місяць із розрахунку 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( 2100 гривень для дитини 6 років з 1 грудня 2021 року).

Ухвалою судді від 26 січня 2022 року, після виконання вимог, передбачених ч.6 ст.187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд справи на 21 лютого 2022 року.

11 лютого 2022 року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову. В заперечення позовних вимог зазначила, що спільному сину сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлений медичний діагноз: F84.1 затримка мовленнєвого розвитку. Відповідач несе витрати на психологічні послуги, які надаються ОСОБА_4 ФОП ОСОБА_6 , що підтверджується квитанціями від 18.01.2022 на суму 600 гривень та від 08.02.2022 на суму 900 гривень, а тому запропонований позивачем розмір аліментів не достатній для розвитку дитини. Згідно з довідкою про доходи від 27.01.2021 позивач отримує пенсію у розмірі 6855,53 гривень. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК №0415469 позивач може працювати в створених умовах. З доданої копії трудової книжки вбачається, що після встановлення 2 групи інвалідності, позивач працював та був звільнений за власним бажанням у 2016 році. У матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем витрат на придбання медичних препаратів в сумі 1500-2000 гривень. Відповідно до п.1 ст.20 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1 надаються гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема безоплатне придбання ліків за рецептами лікарів. Посилання позивача на витрати по оплаті житлово-комунальних послуг не мають значення для оцінки його матеріального стану та зменшення розміру аліментів на дитину. Крім того, з доданих квитанцій на оплату житлово-комунальних послуг вбачається, що оскільки позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи, тому частка комунальних послуг погашається за рахунок монетизації, оскільки відповідно до п.11 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1, надаються гарантовані державою компенсації та пільги, зокрема 50-процентна знижка плати за користування житлом. Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо утримання позивачем дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідач вважає, що позивачем не доведено наявність підстав, встановлених ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів, оскільки ј частка аліментів є справедливою та такою, що забезпечить необхідну участь батька в утриманні дитини.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Додатково пояснив, що інших доходів, крім пенсії, розмір якої з 01 січня 2022 року становить близько 6800 гривень, він не має. В силу своїх можливостей надає матеріальну допомогу старшій дочці ОСОБА_5 в розмірі близько 800-1000 гривень в місяць, на яку аліменти в примусовому порядку за рішенням суду з нього не стягуються. Крім неповнолітньої дочки ОСОБА_5 та малолітнього сина ОСОБА_4 , інших осіб, яких би він утримував, немає. За станом здоров`я не працює. Останній раз працював у 2016 році. Інших об`єктів нерухомого майна, крім квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в якій він зареєстрований та проживає, у власності він не має. Будь-яке рухоме майно у нього відсутнє.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснила, що позивач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не надає, тому вона була вимушена звернутися до Славутицького міського суду Київської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з позивача на її користь на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 аліментів в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) позивача щомісяця. Їхній спільний з позивачем син ОСОБА_4 внаслідок стану здоров`я потребує спеціального догляду та постійних занять із логопедом та психологом, оскільки має затримку мовленнєвого розвитку. Відповідач має ще старшого сина ІНФОРМАЦІЯ_4 . На час звернення до суду із заявою про стягнення з позивача на її користь аліментів на у тримання сина ОСОБА_4 вона вже перебувала у іншому шлюбі з ОСОБА_7 та не працювала. На даний час вона теж не працює, оскільки у 2021 році зарахована на навчання за денною формою до Чернігівського коледжу економіки і технологій. Її матеріально утримує чоловік ОСОБА_7 , матеріальну підтримку також надає і її мати, яка працювала за кордоном. Щомісяця вона несе витрати на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі близько 5000-6000 гривень, зокрема: на психологічні послуги, які надаються ОСОБА_4 на суму 1500 гривень; на харчування -2000 гривень; на канцелярські товари для дитячого садка - 300 гривень, придбання спортивної форми, одягу та взуття по сезону -2000 гривень, на ліки- 1000 гривень. Тому вважає, що присуджений до стягнення з позивача розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_4 відповідно до наказу Славутицького міського суду Київської області від 22 грудня 2021 року є мінімальним для забезпечення потреб дитини.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи № 377/805/21 ( провадження № 2-н/377/128/21), суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено з матеріалів справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 перебували у шлюбі, зареєстрованому 07 листопада 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, який було розірвано згідно з заочним рішенням Славутицького міського суду Київської області від 20 листопада 2012 року, яке набрало законної сили 04 січня 2012 року. Прізвище відповідача після реєстрації шлюбу - ОСОБА_9 , після розірвання шлюбу - ОСОБА_10 ( а.с. 62).

Після розірвання шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого записаний ОСОБА_1 , матір`ю- ОСОБА_11 ( а.с. 60).

Як вбачається з пояснень відповідача, наданих у судовому засіданні та які позивачем не заперечувалися, після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 , позивачем у справі, відповідач змінила прізвище на ОСОБА_10 не одразу, а через деякий час.

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) вбачається, що 17 жовтня 2021 року ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , після чого змінила прізвище на ОСОБА_12 ( а.с.61).

В судовому засіданні встановлено, що син позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом з відповідачем.

Згідно з судовим наказом, виданим 22 грудня 2021 року суддею Славутицького міського суду Київської області ( справа № 377/805/21, провадження №2-н/377/128/21), з урахуванням ухвали про виправлення описки від 30 грудня 2021 року, з ОСОБА_1 , позивача у справі, стягнуто на користь ОСОБА_2 , відповідача, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6, справа №377/805/21 а.с.18, 29).

Згідно з ч.7 ст.170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз вказаної норми права дає можливість дійти висновку, що підставами для зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійні підстави для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2020 року в справі № 565/2071/19.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, підставою для зменшення розміру аліментів може бути таке погіршення майнового стану платника аліментів, яке унеможливлює сплату ним аліментів у попередньо визначеному розмірі.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня становить 2100 гривень, з 01 липня 2201 гривню, з 01 грудня 2272 гривні.

Як вбачається з позовної заяви, станом на час звернення до суду позивач отримував пенсію в розмірі 5400 гривень як інвалід 2 групи.

Відповідно довідки про доходи № 3423 4144 5306 1494, виданої відділом обслуговування громадян №93 ( сервісним центром) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку і отримує пенсію по інвалідності, розмір якої за період з 01.01.2022 по 21.01.2022 становить 6855,53 гривні (а. с. 36).

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 13 травня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, копія якого долучена до матеріалів справи, позивач є батьком ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , матір`ю якої є ОСОБА_14 (а. с. 9).

Таким чином, на момент винесення суддею Славутицького міського суду Київської області 22 грудня 2021 року судового наказу ( справа № 377/805/21, провадження № 2-н/377/128/21), яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, у позивача вже була неповнолітня дитина - дочка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Як видно з довідок Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області від 06 січня 2022 року, ОСОБА_1 проживає один та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7,8).

Позивач у судовому засіданні пояснив, що надає матеріальну допомогу на утримання дочки ОСОБА_13 в силу фінансової можливості, проте аліменти на її утримання в примусовому порядку за рішенням суду з нього не стягуються.

Водночас, крім копії свідоцтва про народження ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , інших доказів, які б свідчили про її перебування на утриманні ОСОБА_1 , позивача у справі, матеріали справи не містять.

Таким чином, сімейний стан позивача не змінився, а та обставина, що позивач має неповнолітню дочку від іншого шлюбу ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання якої з нього за рішенням суду не стягуються, та матеріальну допомогу якій він надає в добровільному порядку, сама по собі не свідчить про погіршення матеріального стану позивача, в якому він перебував станом на дату винесення 22 грудня 2021 року суддею Славутицького міського суду Київської області судового наказу ( справа № 377/805/21, провадження № 2-н/377/128/21) про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, тому що позивач не довів погіршення його матеріального стану внаслідок наявності вказаної обставини.

Крім того, утримання однієї дитини не може впливати на розмір аліментів на утримання іншої дитини. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19.

Позивач як на підставу зменшення розміру аліментів посилається також на те, що у 2012 році йому було встановлено 2 групу інвалідності, він перебуває на Д-обліку у лікаря невропатолога, для підтримання свого стану здоров`я потребує щомісячних матеріальних витрат у розмірі 1500-2000 гривень на придбання медичних препаратів, не працює за станом здоров`я.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії КИО-1 № 0415469 від 04 вересня 2012 року ОСОБА_1 з 04 вересня 2012 року встановлена друга група інвалідності довічно. За висновком про умови та характер праці позивач може працювати в спеціально створених умовах ( а.с.12).

Згідно з експертним висновком Київської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС № 279 від 22 травня 2012 року ОСОБА_1 встановлено діагноз: ранній ЦАС з вираж. вестибуло-координаційними порушеннями, правобічною недостатністю, вираж. вегетативною дисфункцією, частими симпато-адреналовими кризами, церебрастенічним с-мом. ХНМК в ВББ. Органічно-лабільними розладами. Висновок: захворювання, зв`язані з впливом наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.13-14).

На підтвердження стану здоров`я позивач також надав копію консультативного висновку лікаря невролога від 10 січня 2022 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 проходив обстеження з діагнозом: дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. з вираженими вестибулокоординаторними порушеннями у вигляді центральної вестибулярної дисфункції тяжкої Ш ст., правобічною пірамідною симптоматикою, вегетативною дисфункцією з симпато-адреналовими пароксизмами. Органічний емоційно - лабільний розлад. Остеохандроз шийного відділу хребта. Вертеброгенна цервікалгія. Позивачу надано рекомендації: спостереження у невропатолога; періодичні курси відновлювального лікування; під час загострення захворювання вимагає догляду та спостереження; Максібрен 1 таб. 2 рази на добу 1 місяць (а.с.15). Позивачем надано також копії медичних документів: виписок з історії хвороби за період перебування на стаціонарному лікуванні з 25.11.1989 по 09.12.1989, з 19.03.1996 по 28.03.1996, з 18.02.1999 по 06.03.1999; виписних епікризів за період перебування на стаціонарному лікуванні з 18.02.1992 по 02.03.1992, з 01.08.2010 по 15.09.2010, з 17.05.2008 по 02.06.2008, консультативного висновку №4958/12 від 11.04.2012 та від 26.04.2012, з яких вбачається, що діагноз, зазначений у консультативному висновку лікаря невролога від 10 січня 2022 року, був встановлений позивачу ще у 2012 році ( а.с. 50-58).

Зазначене свідчить, що стан здоров`я позивача не змінився.

В той же час, докази на підтвердження того, що позивач у зв`язку зі станом здоров`я здійснює витрати, внаслідок чого суттєво погіршився його матеріальний стан, у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, установлені обставини щодо стану здоров`я позивача не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, які за судовим наказом стягуються з нього на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, оскільки не підтверджують суттєвої зміни матеріального стану позивача в бік погіршення.

Наявні у матеріалах справи копії квитанцій на оплату житлово-комунальних послуг за листопад 2021 року, які надаються за місцем проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 , також не підтверджують суттєве погіршення матеріального стану позивача та неможливість сплачувати ним аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у визначеному в судовому наказі розмірі ( а.с.16-18).

Як встановлено з матеріалів справи, позивач не є непрацездатним, оскільки згідно з висновком про умови та характер праці, зазначеного в акті огляду МСЕК серії КИО -1 №0415469 від 04 вересня 2012 року, може працювати в спеціально створених умовах.

Як вбачається з трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 , копія якої міститься у матеріалах справи, відповідно до записів №9,10 останній раз позивач працював у період з 04.04.2016 по 10.10. 2016 на посаді директора ПП «Кондор торг ЛТД», був звільнений за власним бажанням згідно зі ст.38 КЗпП України ( а. с. 10,11). Зазначені обставини позивач також підтвердив у судовому засіданні.

Отже, судом встановлено, що позивач є працездатною особою та може працювати за спеціально створених умов, що у свою чергу не свідчить про його повну непрацездатність, а відтак може вживати заходів щодо покращення свого матеріального стану шляхом влаштування на роботу зі спеціальними умовами.

Згідно з поясненнями відповідача вона має нормальний стан здоров`я.

Як видно з матеріалів справи № 377/805/21, провадження №2-н/377/128/21, на момент винесення суддею Славутицького міського суду Київської області судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, сімейний та матеріальний стан ОСОБА_2 , відповідача у справі, не змінився.

Позивач у судовому засіданні пояснив, що відповідач працює майстром манікюру та отримує дохід. Відповідач вказані обставини заперечила, суду пояснила, що вона робить манікюр своїм знайомим безкоштовно, оскільки це її хобі, від чого дохід не отримує.

Водночас, доказів на підтвердження отримання відповідачем доходів матеріали справи не містять.

Позивач, як на покращення матеріального стану відповідача посилався на те, що відповідач має у власності дві квартири.

У судовому засіданні з пояснень відповідача було встановлено, що вона має право власності на Ѕ частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яку у 2016 році для неї придбала її мати, працюючи за кордоном. На даний час в цій квартирі фактично проживає її мати, а вона разом із сином ОСОБА_4 та чоловіком ОСОБА_7 проживає за адресою: АДРЕСА_3 , яка колись була гуртожитком та в якій її сім`я ( відповідач, її мати, два брати та старший син відповідача) спочатку займала дві кімнати, а у 2018 році її мати придбала в цій квартирі третю кімнату для її брата.

Письмові докази на підтвердження вказаних обставин у матеріалах справи відсутні.

Водночас, суд зазначає, що набуття у 2016 році відповідачем у власність Ѕ частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , не підтверджує зміну її матеріального стану в бік покращення, оскільки вказані обставини виникли до моменту винесення судового наказу, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 .

У відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні відповідач зазначила, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сину позивача та відповідача, встановлено медичний діагноз: F84.1. затримка мовленнєвого розвитку, у зв`язку з чим відповідач звертається за отриманням психологічних послуг, які надає ФОП « ОСОБА_6 », що потребує щомісячних витрат.

Зазначені обставини підтверджені: копією висновку про комплексно-педагогічну оцінку розвитку дитини від 10 червня 2020 року №305 та копіями квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» про сплату за послуги ФОП « ОСОБА_6 » №0.0. від 18.01.2022 на суму 600 гривень та №0.0..1 від 08.02.2022 на суму 900 гривень (а.с.42-45).

Як вбачається з пояснень відповідача, щомісяця на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона несе витрати в розмірі близько 5000-6000 гривень, до складу яких, крім витрат на психологічні послуги, також входять витрати на харчування -2000 гривень; канцелярські товари для дитячого садка- 300 гривень; придбання спортивної форми, одягу та взуття по сезону -2000 гривень; ліків- 1000 гривень.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.

За таких обставин, виходячи з інтересів дитини, яка є малолітньою і не в змозі сама себе утримувати, обов`язок батьків забезпечувати належний рівень життя своїй дитині, розмір витрат на її утримання та стан її здоров`я, досліджені в судовому засіданні обставини, передбачені ст.192 СК України, суд вважає, що відсутні підстави для зміни розміру аліментів, встановлених судовим наказом Славутицького міського суду Київської області від 22 грудня 2021 року (справа № 377/805/21).

Інші доводи позивача не спростовують висновків суду.

З урахуванням наведеного, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 142 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові.

Позивач при поданні позовної заяви був звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» як громадянин, віднесений до 1 категорії осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджено посвідченням серії НОМЕР_4 від 06.03.2018, копія якого міститься у матеріалах справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення суду складено 28 лютого 2022 року.

Суддя Н. С. Бабич