Справа № 183/630/22
№ 2/183/2326/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О. В.,

секретаря судових засідань Краснянської Д.О.,

розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Олімпекс-Агро", Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрне підприємство "Придніпровське" про розірвання договору оренди землі,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Олімпекс-Агро" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрне підприємство "Придніпровське", в якому просив:

- розірвати Договір оренди земельної ділянки площею 3,930 га (кадастровий номер :02:025:0131), без номеру та дати, зареєстрований у Новомосковському державному земельному кадастровому центрі за № 04:05:126:01494 від 21 березня 2005 року, з урахуванням змін та доповнень викладених у Додатковій угоді без номеру від 27 жовтня 2016 року, Додатковій угоді № б/н від 17 квітня 2018 року (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) до Договору оренди, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Олімпекс-Агро" (), яке в подальшому безоплатно відступило свої права та обов`язки Новому Орендареві - Товариству з обмеженою відповідальністю "Аграрне підприємство "Придніпровське" (), вирішити питання стосовно судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 посилається на те, що йому, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 130107, виданого 09 грудня 2002 року Новомосковською районною державною адміністрацією, на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 3,930 га, кадастровий номер :02:025:0131, що розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

Між ним та ТОВ АФ "Олімпекс-Агро" було укладено договір оренди земельної ділянки, без номеру, за умовами якого він надав ТОВ АФ "Олімпекс-Агро" в строкове, платне користування належну йому вищезазначену земельну ділянку терміном на сім років з моменту державної реєстрації договору. За умовами договору оренди сторони досягли домовленості щодо всіх істотних його умов, зокрема щодо строку оренди, орендної плати, строків її виплати, а також відповідальності за неналежне виконання умов договору.

27 жовтня 2016 року між ним та ТОВ АФ "Олімпекс-Агро" було укладено Додаткову угоду без номеру про внесення змін і доповнень до Договору оренди земельної ділянки, за змістом якої Сторонами було вирішено: продовжити термін дії Договору до 31 грудня 2028 року та збільшити розмір орендної плати у грошовій формі, а саме в розмірі 6,5 (шести цілих п`яти десятих) відсотків від грошової оцінки землі, що становить 7 033,96 грн., а також визначено, що на підставі попередньої заяви Орендодавця, Орендар проводить доставку 1 тони соломи до садиби Орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га в територіальних межах Орендаря, сплачує за Орендодавця податок з доходів фізичних осіб, нарахований на суму орендної плати за цим Договором у розмірі та у порядку, встановленому законодавством. Інші умови Договору оренди земельної ділянки залишились незмінними.

17 квітня 2018 року до зазначеного договору оренди була укладена додаткова угода про заміну сторони та внесення змін до договору оренди, цією додатковою угодою було змінено орендаря на ТОВ "Аграрне підприємство "Придніпровське", а також змінено строк дії договору оренди земельної ділянки до 31 грудня 2028 року зі щорічною орендною платою у грошовій формі у розмірі 7,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 8 116,11 грн. Інші умови договору, які незмінені такою додатковою угодою залишились чинними, як і залишився чинним п. 5 Договору оренди, який передбачав обов`язок орендаря сплачувати щороку, окрім плати в грошовій формі, орендну плату в натуральній та відробітковій формах (оранка і культивація присадибної земельної ділянки, а також поставка соломи до садиби орендодавця).

Таким чином, у спірному договорі, з урахуванням додаткових угод, визначено три форми орендної плати: грошову; натуральну, яка є самостійною та підлягає виплаті (виконанню); відробіткову, яка є самостійною та підлягає виплаті (виконанню).

Однак, починаючи з 2017 року позивач більше не отримував орендну плату за користування його земельною ділянкою, зокрема в частині надання послуг з оранки, культивації присадибної ділянки та надання послуг з поставки 1 тони соломи до його садиби, а орендна плата у грошовій формі сплачувалась не в повному обсязі та із порушенням строків її виплати.

Позивач вважає, що систематичне невиконання відповідачами своїх обов`язків за договором оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є грубим порушенням його прав, оскільки він не отримав ті блага, на які розраховував, а також вважає, що є всі достатні підстави для розірвання договору оренди, так як систематичне невиконання відповідачами своїх обов`язків порушує принцип добросовісного виконання договірних зобов`язань.

Не погоджуючись із пред`явленою позовною заявою 20.04.2022 року Відповідач-2 (ТОВ АП «Придніпровське») надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого останній заперечує щодо задоволення позовних вимог, оскільки на його думку відсутня систематичність невиконання Орендарем умов договору оренди в частині сплати орендної плати у грошовій, натуральній та відробітковій формах, посилаючись при цьому на те, що сторонами договору було вирішено передати право Орендаря на користь Відповідача-2, що було оформлено укладанням тристоронньої угоди 17 квітня 2018 року, у зв`язку з чим обов`язки виплати орендної плати взяв на себе Відповідач-2, який у свою чергу виплатив Позивачеві орендну плату за період з 2019 по 2021 роки (грошова форма) у повному обсязі, на підтвердження чого надав відповідні відомості та платіжні доручення.Також, Відповідач-2 стверджує, що Позивач жодного разу не звертався із письмовими заявами на його адресу щодо здійснення оранки і культивації присадибної земельної ділянки, а також поставки соломи, як не надав жодних доказів їх наявності. Зазначив, що умовами Додаткової угоди від 17 квітня 2018 року передбачена виплата орендної плати виключно в грошовій формі, заперечуючи проти посилань Позивача щодо дії п. 5 Договору оренди, оскільки, на його думку, сторони фактично погодили виплату орендної плати в укладеній тристоронній угоді, вважав, що такі зміни є новацією в розумінні ст. 604 ЦК України (а.с. 33-51).

16 червня 2022 року Позивач надав суду відповідь на відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти доводів Відповідача-2, зазначеними у відзиві на позовну заяву, посилаючись на систематичність невиконання та неналежного виконання умов спірного договору оренди земельної ділянки, як в частині сплати орендної плати в грошовій формі, так і в відробітковій та натуральній формах, заперечуючи при цьому щодо доказів, поданих Відповідачем-2 в частині виплати орендної плати в грошовій формі та наголошуючи на наявності його звернень у період з 2018 року по 2021 рік до відповідача із заявами про здійснення поставки соломи, а також проведення оранки і культивації присадибної ділянки, що підтверджує поданням їх копій, пояснюючи, що проставлення вхідних номерів на цих заявах процедурно відповідачем не вимагалось. Наполягав на дії п. 5 Договору оренди землі, доповненого додатковою угодою від 27 жовтня 2016 року, якими установлено обов`язок орендаря проводити обробіток присадибної земельної ділянки, а також поставляти солому, як натуральна та відробіткова форма орендної плати, яка сплачується разом із грошовою формою, оскільки його умови сторонами змінені не були, зазначені зміни не є новацією в розумінні ч. 1, 3 ст. 653 ЦК України. Додав, що із поданих відповідачем доказів вбачається наявність заборгованості з виплати орендної плати в грошовій формі. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та не враховувати поданий відповідачем доказ під час ухвалення рішення у справі, а саме відомість на реалізацію с/г продукції № б/н від 28 жовтня 2020 року (а.с. 55-76).

Ухвалою суду від 04 лютого 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (а.с. 29).

Ухвалою суду від 24 жовтня 2022 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті (а.с. 94).

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги останній підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.

У судове засідання представники відповідачів ТОВ АФ "Олімпекс-Агро" та ТОВ "АП "Придніпровське" не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином,причин неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавали.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши подані докази з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Суду надано копію державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 130107, виданого 09 грудня 2002 року, відповідно до якого ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3,930 га, що розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 14).

Судом встановлено, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:025:0131, площею 3,930 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, було зареєстроване за ОСОБА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 96101244 від 01 вересня 2017 року (а.с. 15).

Позивачем не було надано суду копії договору оренди земельної ділянки від 2005 року, укладеного між ним та ТОВ АФ "Олімпекс-Агро".При цьому суд виходить із дійсності такого договору та його умов, оскільки, як позивач так і відповідач-2 не заперечують його існування та визнають його умови, про що відображено в позовній заяві, а також відзиві на позовну заяву, що окремо підтверджується наявністю його реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також укладанням між сторонами додаткових угод від 27 жовтня 2016 року та від 17 квітня 2018 року.

27 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ АФ "Олімпекс-Агро" було укладено Додаткову угоду без номеру про внесення змін і доповнень до Договору оренди земельної ділянки. За змістом Додаткової угоди, Сторонами було вирішено:

-продовжити термін дії Договору до 31 грудня 2028 року;

-збільшено розмір орендної плати у грошовій формі у розмірі 6,5 (шести цілих п`яти десятих) відсотків від грошової оцінки землі, що становить 7 033,96 грн., а також визначено, що на підставі попередньої заяви Орендодавця, Орендар проводить доставку 1 тони соломи до садиби Орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га в територіальних межах Орендаря, сплачує за Орендодавця податок з доходів фізичних осіб, нарахований на суму орендної плати за цим Договором у розмірі та у порядку, встановленому законодавством (п. 5 Договору). Інші умови Договору оренди земельної ділянки залишились незмінними (а.с. 16-17).

Судом встановлено, що 17 квітня 2018 року між ОСОБА_1 , ТОВ АФ "Олімпекс-Агро" та ТОВ "Аграрне підприємство "Придніпровське" укладено додаткову угоду про заміну сторони та внесення змін до договору оренди землі (а.с. 18).

Вказана додаткова угода була зареєстрована в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права з індексним номером 129930177 від 06 липня 2018 року (а.с. 20).

Відповідно до п. 1 додаткової угоди від 17 квітня 2018 року, зі згоди орендодавця орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов`язки сторони орендаря, передбачені в договорі оренди.

Відповідно до п. 4.1 додаткової угоди від 17 квітня 2018 року, сторони домовились внести зміни в абзац 1 п. 2.2 договору оренди та викласти його в наступній редакції: "п. 2.2 За користування вказаною в Договорі земельною ділянкою Орендар нараховує Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 7,5 % (сім цілих п`ять десятих) відсотків від нормативної грошової оцінки землі, що становить 8 116,11 грн. (вісім тисяч сто шістнадцять грн. 11 копійок)".

Відповідно до п. 4.2 додаткової угоди від 17 квітня 2018 року, сторони домовились внести зміни в абзац 1 п. 2.3 договору оренди та викласти його в наступній редакції: "Договір діє до 31 грудня 2028 року, але в будь-якому випадку даний договір та право оренди за даним договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем".

Пунктами 6 та 7 додаткової угоди від 17 квітня 2018 року до Договору оренди землі сторони погодили, що договір діє в подальшому з врахуванням змін та доповнень, внесених цією угодою. Інші умови договору, не змінені даною угодою є дійсними та обов`язковими для виконання сторонами. Дана угода є невід`ємною складовою частиною Договору оренди землі.

Тобто, п. 5 договору оренди, доповнення про який сторонами було обумовлено у додатковій угоді від 27 жовтня 2016 року, залишився незмінним.

До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За положеннями статті 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частинами 1 та 3 статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.

Таким чином, при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом д) частини першої статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться вглаві 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі № 355/385/17.

Відповідно до пункту "д" частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що частинами першою і другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до умов договору, зміненого та доповненого додатковими угодами від 27 жовтня 2016 року та від 17 квітня 2018 року, за користування вказаною в договорі земельною ділянкою орендар нараховує орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі, а також проводить безкоштовне завезення соломи до садиби орендодавця та здійснює безкоштовну оранку та культивацію присадибної ділянки орендодавця до 0,40 га в територіальних межах орендаря, на підставі поданої письмової заяви орендодавцем.

За ст. 21, 22 Закону України "Про оренду землі", в редакції, чинній на момент укладання Договору, Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Пункт 3 частини 1 статті 3 ЦК України визначає однією з загальних засад цивільного законодавства - свободу договору.

Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч.ч. 1-3 ст. 6 ЦК України).

Частина 1 статті 14 ЦК України визначає, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Частиною 8 статті 83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

У вересні 2022 року на адресу суду надійшла заява ТОВ "АП "Придніпровське" про долучення до матеріалів справи доказів виплати орендної плати в грошовій формі за 2018 рік, з посиланням на те, що зазначені докази не були долучені до відзиву на позовну заяву, оскільки відповідач вважав, що вони перебувають поза межами строків позовної давності.

Зазначені докази суд не приймає до розгляду з причин їх подання поза межами строків, установлених ст. 83 ЦПК України без подання відповідного клопотання про поновлення таких строків, а зазначені відповідачем причини пропуску такого строку на думку суду є неповажними.

Разом з тим, з наданих відповідачем до відзиву на позовну заяву письмових доказів вбачається, що 15 жовтня 2019 року сплачено орендну плату у сумі 8 711,00 грн. (а.с. 42), 22 жовтня 2021 року сплачено орендну плату у сумі 8 711,29 грн. (а.с. 40).

При цьому доказ виплати орендної плати 28 жовтня 2020 року за відомістю на реалізацію с/г продукції на суму 8 708,24 грн. (а.с. 41) не є належним, допустимим та достовірним в розумінні чинного цивільного процесуального законодавства, оскільки останній не містить будь-яких ідентифікуючих ознак приналежності саме до оскаржуваного договору оренди землі, отримання орендної плати за вищезазначеною відомістю заперечується позивачем.

Таким чином, судом встановлено факт несплати відповідачем орендної плати у 2020 році взагалі.

Разом з тим, суду не надано доказів виплати орендної плати у натуральній формі (поставки соломи до садиби позивача) та відробітковій формі (оранка і культивація присадибної земельної ділянки).

До посилань відповідача на те, що зазначена орендна плата не передбачена умовами додаткової угоди від 17 квітня 2018 року суд ставиться критично, оскільки такою угодою сторони внесли зміни у вичерпний перелік умов договору, залишивши неврегульованим питання щодо виплати орендної плати за цим договором в натуральній і відробітковій формах, про що свідчить певна плутанина в номерах пунктів умов договору оренди, до яких вносились зміни, що в свою чергу свідчить про порушення права орендодавця на отримання тих благ на які він розраховував, укладаючи оскаржуваний договір.

В силу ст. 82 ЦПК України, позивачем доведено, відповідачами не спростовано, що орендна плата в грошовій формі за 2020 рік сплачена не була, а в період з 2018 по 2020 рік солома не поставлялася до садиби позивача, грошова компенсація також не виплачувалася.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеним та встановленим факт несвоєчасної та не у повному обсязі виплати орендної плати, як у грошовій формі, так і в натуральній і відробітковій формах. Наведене свідчить про систематичне та істотне порушення зобов`язань орендарем за договором оренди.

Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд керується наступними нормами процесуального закону.

Так, статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

У відповідності до приписів ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Згідно до положень ч.ч.1-4 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно ч.ч.1,2 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Разом з тим склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані наступні документи: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимог.

В матеріалах справи міститься попередній розрахунок надання послуг адвокатом (а.с. 25), акт надання юридичних послуг за договором (а.с. 26), а також містяться докази понесених позивачем витрат по оплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. (а.с. 1).

Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Олімпекс-Агро" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрне підприємство "Придніпровське",з кожного окремо, на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі по 496,20 грн., та витрати на правничу допомогу з кожного окремо по 2 750,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12,76-82,89,141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Олімпекс-Агро", Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрне підприємство "Придніпровське" про розірвання договору оренди землі, - задовольнити.

Розірвати договір оренди земельної ділянки площею 3,930 га (кадастровий номер :02:025:0131), без номеру та дати, зареєстрований у Новомосковському державному земельному кадастровому центрі за № 04:05:126:01494 від 21 березня 2005 року, з урахуванням змін та доповнень викладених у Додатковій угоді без номеру від 27 жовтня 2016 року, Додатковій угоді № б/н від 17 квітня 2018 року (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) до Договору оренди, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Олімпекс-Агро" (), яке в подальшому безоплатно відступило свої права та обов`язки Новому Орендареві - Товариству з обмеженою відповідальністю "Аграрне підприємство "Придніпровське" ().

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність Агрофірма "Олімпекс-Агро" на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок), витрати на правничу допомогу в розмірі 2 750,00 грн. (дві тисячі сімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність Аграрне підприємство "Придніпровське" на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок), витрати на правничу допомогу в розмірі 2 750,00 грн. (дві тисячі сімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Олімпекс-Агро", , адреса місцезнаходження: 512300, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Голубівка, вул. Лесі Українки, 10.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Аграрне підприємство "Придніпровське", , адреса місцезнаходження: 03115, м.Київ. Проспект Перемоги, 12-В.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. В. Сорока.