Справа №295/7313/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.

при секретарі судового засідання Карпішиній С.С.

за участі представника позивача - адвоката Полонської Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Житомирської районної військової адміністрації, Служба у справах дітей Оліївської сільської ради про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом, у якому зазначив, що з 21 жовтня 2000 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 07.11.2017 року, що набрало законної сили 05.12.2017 року. Від шлюбу сторони мають трьох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З часу народження дітей, в тому числі і після розірвання шлюбу, сторони зберігають гарні стосунки та вирішували всі питання життєдіяльності дітей спільно. Після розірвання шлюбу сторони добровільно поділили майно, окрім іншого, квартиру АДРЕСА_1 позивач завчасно подарував відповідачу, а новозбудований будинок в порядку поділу майна залишив за собою, з врахуванням того, що там проживатимуть діти. За змістом позову, діти переважно проживали з батьком, оскільки сторони погодили, що так буде краще для їх житлових умов. В подальшому старший син ОСОБА_3 досяг повноліття, а середня дочка прийняла рішення фактично проживати у батьків по графіку. Натомість молодша дочка ОСОБА_5 зареєстрована за місцем проживання матері, однак фактично постійно проживає з батьком. За словами позивача, після початку війни відповідач активно почала вирішувати питання про виїзд дочок за кордон (у Канаду ) на постійне місце проживання, первинно на 3 роки. Якщо середня дочка прийняла позицію матері та бажає виїхати за кордон на постійне місце проживання, то молодша дочка ОСОБА_5 категорично відмовляється змінювати фактичне місце проживання. На цьому ґрунті у сторін з`явився конфлікт, у якому відповідач постійно змінює свою думку, оформила візи на виїзд дочок, зокрема, і молодшої Дарії до Канади та одночасно сумнівається і запевняє дочку, що, керуючись її інтересами, не буде змінювати місце проживання останньої. Така невизначеність викликає постійні конфлікти та додатковий стрес для молодшої дочки, наразі її життя, наскільки це можливо в стані війни, достатньо комфортне, забезпечене та організоване. Зважаючи на вік дочки сторін, її категоричну позицію - заперечення переїзду до Канади, тісний психоемоційний зв`язок та гарні довірливі стосунки з позивачем, усталені соціальні зв`язки з родичами та однолітками, ОСОБА_1 просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 19.09.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

Відповідачем ОСОБА_2 надано відзив на позовну заяву, у якому остання позов визнала повністю. Відповідач підтвердила інформацію, викладену у позовній заяві, про гарні та цивілізовані взаємостосунки між сторонами як бувшим подружжям після розірвання шлюбу, які перш за все ґрунтуються на питаннях першочерговості забезпечення інтересів дітей. Позивач належним чином та повною мірою виконував та виконує свої батьківські обов`язки, зокрема, щодо молодшої дочки ОСОБА_5 , яка фактично проживає з ним. Зазначила, що її рішення про підготовку відповідних документів і виїзд на постійне місце проживання за кордон - Канаду ґрунтувалося виключно на позиції убезпечення дітей під час воєнного стану, однак молодша дочка ОСОБА_5 не бажає виїжджати за кордон, мотивуючи це тим, що переїзд повністю змінює її життя, відділяє від всіх близьких, знайомих та друзів, і вона не бажає покидати Україну, хоче проживати з батьком і категорично заперечує можливість вирішення цього питання одноособово матір`ю, навіть з мотивів її безпеки. Додала, що їй як матері важко прийняти вибір молодшої дочки про те, що вона бажає проживати з батьком. За словами відповідача, фактичне проживання дочки з батьком не створювало емоційного дискомфорту, оскільки бачила ОСОБА_5 щодня, одночасно з батьком опікувалась питаннями її життєдіяльності, повноцінно брала участь у її вихованні. З переїздом за кордон всі ці можливості для відповідача втрачаються. Зауважила, що Дарія категорична у своїй позиції. Як вказує відповідач, оскільки переконати ОСОБА_5 виїхати разом з нею та сестрою за кордон не вдається, вимушена визнати позов про визначення її місця проживання з батьком. Не заперечує щодо висловлення думки дочки Дарії з приводу предмету позову під час судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Полонська Л.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, у відзиві просила розгляд справи проводити без її участі через надміру емоційне сприйняття нею цієї ситуації.

Донька сторін ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що проживає з батьком в будинку по АДРЕСА_2 протягом останніх кількох років. З ними також проживає брат ОСОБА_3 . Додала, що дійсно проти виїзду з матір`ю до Канади та не заперечує щодо подальшого проживання з батьком, конфліктних ситуацій з батьком не має, стосунки гарні.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Житомирської районної військової адміністрації в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, враховуючи та не порушуючи права малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Оліївської сільської ради в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, з приводу вирішення позову покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, враховуючи думку дочки сторін, суд дійшов висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_5 , батьками якої є сторони по справі.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 07.11.2017 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно акту обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , матеріально-побутові та санітарні умови проживання забезпечують життєво необхідні потреби дитини. У будинку створені всі умови для проживання, виховання та гармонійного розвитку дівчини. Гармонійні стосунки Дарії з батьком допомагають їй стверджуватися і самовдосконалюватися.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.

Так, за висновками Європейського суду з прав людини, між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», № 31111/04, пункт 54, рішення від 07 грудня 2006 року).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Відповідно до частини третьої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Враховуючи визнання позову відповідачем, а також тривалість проживання дитини з батьком, сталість її соціальних зв`язків з позивачем, добросовісне виконання ним батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визначення місця проживання дитини з батьком, що за встановлених судом обставин найбільш відповідає інтересам дитини та має першочергове значення при вирішенні зазначеного спору.

Керуючись ст.ст. 141, 160, 161 СК України, ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 89, 141, 206, 263-265, 352, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа 1: Служба у справах дітей Житомирської районної військової адміністрації, адреса: м. Житомир, вул. Л. Українки, 1 .

Третя особа 2: Служба у справах дітей Оліївської сільської ради, адреса: Житомирський район, с. Оліївка, вул. Л.Ступницького, 68 .

Суддя Д.В. Кузнєцов