Справа № 368/271/22
Рішення

Іменем України

"28" листопада 2022 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

головуючий - суддя Закаблук О.В.

при секретарі - Балацька В.В.

За участі учасників процесу:

Представник позивача - адвокат Клапчук Ф.П.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, суд, -

В С Т А Н О В И В :

19.04.2022 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, (а.с., 1 - 4), в прохальній частині якої позивачка просила суд винести рішення, на підставі якого:

1. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на утримання його повнолітньої дочки, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня звернення з заявою про стягнення аліментів на період навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

2. Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати.

Свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 в мотивувальній частині рішення обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права:

- 19.10.2002 р. між ОСОБА_1 (далі-Позивач) ОСОБА_2 (далі-Відновідач) було укладено шлюб, у зв`язку із чим Відділом реєстрації актів цивільною стану Обухівського районного управління юстиції Київської області було видано свідоцтво про одруження.

Спільне життя з Відповідачем у Позивача не склалося, оскільки як виявилось згодом - їхні характери є зовсім різними, погляди Позивача та відповідача на подружнє життя не співпадають, у зв`язку із чим між ними постійно виникали конфлікти та сварки.

Враховуючи вищезазначені обставини - спільне проживання Позивача та відповідача стало неможливим, тому шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинилися.

У зв`язку з чим, шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області було видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 від 03.10.2008 р.

Від спільного шлюбу Позивач та Відповідач мають спільну дочку, а саме:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На даний час Позивач та Відповідач проживають окремо. При цьому вищезазначена дитина проживає разом з Позивачем та перебуває на повному утриманні Позивача.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) в натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положення статтей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здійбностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь в утриманні дитини зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Виходячи з вищезазначеної норми Сімейного кодексу України Відповідач, зобов`язаний утримувати свою повнолітню дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка навчається, до закінчення навчання або до досягнення нею двадцяти трьох років.

На даний час повнолітня дочка Позивача та Відповідача навчається на 2 курсі медичного факультету №3 в Національному медичному університеті імені О.О. Богомолця, що підтверджується довідкою №120/7-2164 від 03.02.2022 р.

Згідно ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі-Постанова Пленуму ВСУ) за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Отже, судом може бути прийнято рішення про стягнення з Відповідача аліментів в частці від отримуваного доходу або твердій грошовій сумі на утримання його повнолітнього сина, який навчається, з дня пред`явлення позову, на період навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

У зв`язку з перебування на денній формі навчання та необхідністю здобувати освіту, ОСОБА_3 не має можливості працювати та самостійно себе забезпечувати, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від свого батька, тобто Відповідача.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Згідно з постановою Верховного Суду у справі № 459/1381/18 від 12.09.2019 р., тлумачення статті 198, 200 СК України свідчить, що при встановленні, чи повнолітні непрацездатні дочка чи син потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання повнолітнім непрацездатним дочкою, сином доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що вони не потребують матеріальної допомоги.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Так, матеріальна допомога, якої потребує Маргариат, не обмежується вартістю навчання і включає в себе й інші витрати, пов`язані з навчанням і прожиттям, а тому Позивач, яка самостійно надає таку допомогу, не в змозі повною мірою матеріально забезпечити дочку усім необхідним.

Відтак, наявність матеріальної допомоги від Позивача не свідчить про достатність такої допомоги і не звільняє Відповідача від обов`язку брати в участь в утриманні повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, поряд з іншим із батьків.

Виходячи із потреб дочки, щомісячних витрат на її утримання, а також наявність у неї ІІ групи інвалідності, Позивач вважає, що з Відповідача мають бути стягнуті аліменти у розмірі в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно (тобто в тому розмірі, що Відповідач сплачував до повноліття дочки згідно виконавчого листа Кагарлицького районного суду Київської області №2-496 від 29.07.2004 р.), починаючи з дня подачі позову про стягнення аліментів і до завершення дочкою навчання, але не пізніше досягнення нею 23 років.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 4, 174, 175 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 181, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму ВСУ від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», - позивачка просить суд задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви.

19.04.2022 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/271/22, провадження № 2/368/300/22, ( а.с., 16).

11.05.2021 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, на підставі якої відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження, та призначено справу до підготовчого судового засідання на 15 год. 00 хв. 27.05.2022 року, ( а.с., 19 - 20).

27.05.2022 року проведення підготовчого судового засідання відкладено на 09 год. 00 хв. 28.06.2022 року в зв`язку з неявкою відповідача, (а.с., 25 - 26).

В підготовче судове засідання, яке відбулося 28.06.2022 року, позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, проте, - з`явився її представник, - адвокат Клапчук Ф.П.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 28.06.2022 року, представник позивачки ОСОБА_1 , - адвокат Клапчук Ф.П. позов підтримав, просив провести підготовче судове засідання без участі відповідача ОСОБА_2 , по резултатах проведеного підготовчого судового засідання просив призначити справу до слухання по суті.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 28.06.2022 року, відповідач ОСОБА_2 - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Відповідач ОСОБА_2 не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали суду про відкриття провадження у справі.

З огляду на вищевказані обставини справи (що стосуються неявки відповідача), суд визнав неявку відповідача ОСОБА_2 в підготовче судове засідання, яке відбулося 28.06.2022 року, - неповажною, та, відповідно, - такою, яка не перешкоджала проведенню підготовчого судового засідання.

28.06.2022 року Кагарлицьким районним судом Київської області в даній справі проведено підготовче судове засідання (без участі позивачки, відповідача, за наявності представника позивачки), по результатах проведеного судом підготовчого судового засідання судом на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено процесуальну (без видалення до нарадчої кіманти) ухвалу, згідно з якою закрито підготовче судове провадження у цій справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 год. 00 хв. 26.07.2022 року, (а.с., 35 - 36).

26.07.2022 року слухання справи відкладено на 14 год. 00 хв. 28.09.2022 року в зв`язку з неявкою сторін по справі, ( а.с., 50).

28.09.2022 року слухання справи відкладено на 11 год. 00 хв. 04.11.2022 року в зв`язку з неявкою сторін по справі, (а.с., 56).

04.11.2022 року проведення судового засідання відкладено на 16 год. 00 хв. 28.11.2022 року в зв`язку з неявкою сторін по справі, (а.с., 62).

В судове засідання, яке відбулося 28.11.2022 року, позивачка ОСОБА_1 та її представник, - адвокат Клапчук Ф.П., - не з`явилися, проте, - на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла письмова заява представника позивачки, в якій представник позивачки просить суд слухати справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, не заперечують проти винесення заочного рішення у справі.

В судове засідання, яке відбулося 28.11.2022 року, відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Відповідач ОСОБА_2 надіслав на адресу суду письмову заяву - клопотання про відкладення слухання справи в зв`язку з тим, що він не отримував копію позовної заяви з додатками, а також в зв`язку з тим, що в судове засідання не має змоги прибути його адвокат.

Суд, з огляду на обставини неявки в судове засідання відповідача ОСОБА_2 в рамках даного провадження, - визнав неявку ОСОБА_2 в судове засідання, яке відбулося 28.11.2022 року, - неповажною, та, відповідно, - такою, - яка не перешкоджала проведенню судового засідання з винесенням рішення по даній справі.

Щодо неявки в судове засідання відповідача ОСОБА_2 суд зазначає наступне:

- Так, в матеріалах справи міститься довідка, яка видана 05.05.2022 року відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, (а.с., 18), в якій зазначено, що відповідач, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований з 11.07.2001 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім того, як вбачається з письмової заяви - клопотання про відкладення слухання справи, ( а.с., 66), відповідач ОСОБА_2 в своїй заяві вказує адресу свого проживання: АДРЕСА_1 .

Відовідно, суд констатує той факт, що встановлене документально судом місце реєстрації відповідача ОСОБА_2 та його місце проживання, яке він вказує в своїй заяві, - збігається.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 27.05.2022 року, - відповідач ОСОБА_2 викликався судом належним чином шляхом поміщення оголошення на офіційному веб - сайті суду, ( а.с., 22), та направленням поштового повідомлення (судової повістки та копії позовної заяви з додатками та ухвалою про відкриття провадження у справі) з повідомленням про вручення, ( а.с., 23), проте, - відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, відповідач не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали про відкриття провадження у справі, не надслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання у справі чи про слухання справи у його відсутності.

Також суд зазначає, що в довідці про причини повернення рекомендованого поштового відправлення вказано причиною повернення - адресат відсутній за вказаною адресою, ( а.с., 23).

З огляду на вищевказані обставини справи, - суд визнав неповажною неявку відповідача ОСОБА_2 в підготовче судове засідання, яке відбулося 27.05.2022 року.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 28.06.2022 року, - відповідач ОСОБА_2 викликався судом належним чином шляхом поміщення оголошення на офіційному веб - сайті суду, ( а.с., 27), та направленням поштового повідомлення (судової повістки та копії позовної заяви з додатками та ухвалою про відкриття провадження у справі) з повідомленням про вручення, ( а.с., 28 - 29), проте, - відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився повторно, відповідач не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали про відкриття провадження у справі, не надслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання у справі чи про слухання справи у його відсутності.

Також суд зазначає, що в довідці про причини повернення рекомендованого поштового відправлення вказано причиною повернення - за закінченням терміну зберігання, ( а.с., 29).

Відповідно, як вбачається з матеріалів справи, - відповідач ОСОБА_2 просто не отримував повісти до суду, - не з`явившись для її отримання.

З огляду на вищевказані обставини справи, - суд визнав неповажною неявку відповідача ОСОБА_2 в підготовче судове засідання, яке відбулося 28.06.2022 року, та, відповідно, - провів підготовче судове засідання у відсутності відповідача ОСОБА_2 .

В судове засідання, яке відбулося 26.07.2022 року, - відповідач ОСОБА_2 викликався судом належним чином шляхом поміщення оголошення на офіційному веб - сайті суду, ( а.с., 38), та направленням поштового повідомлення (судової повістки та копії позовної заяви з додатками та ухвалою про відкриття провадження у справі) з повідомленням про вручення, ( а.с., 39), - з якої вбачається, що відповідачем було отримано поштове повідомлення, надіслане судом.

Проте, - відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, відповідач не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали про відкриття провадження у справі, проте, - надіслав письмову заяву - клопотання про відкладення слухання справи, проте, - відповідач не вказав причин неявки в судове засідання.

Окрім того, стороною позивача на адресу відповідача ОСОБА_2 було направлено письмові докази (а.с., 42 - 49), що підтверджується квитанціями про направлення таких документів (а.с., 40 - 41).

З огляду на вищевказані обставини справи, - суд визнав неповажною неявку відповідача ОСОБА_2 в підготовче судове засідання, яке відбулося 26.07.2022 року, та, відповідно, - відклав судове засідання у зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_2 на іншу дату та час.

В судове засідання, яке відбулося 28.09.2022 року, - відповідач ОСОБА_2 викликався судом належним чином шляхом поміщення оголошення на офіційному веб - сайті суду, ( а.с., 51), та направленням поштового повідомлення (судової повістки та копії позовної заяви з додатками та ухвалою про відкриття провадження у справі) з повідомленням про вручення, ( а.с., 53 - 54), - з якої вбачається, що відповідач відсутній за вказаною адресою.

Ніби то відсутність відповідача за адресою - суд критично відноситься критично, та вважає, що відповідач ОСОБА_2 з власної ініціативи просто не завважав за необхівдне отримувати судову повістку.

Проте, - відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, відповідач не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали про відкриття провадження у справі, не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання у справі чи про слухання справи у його відсутності.

З огляду на вищевказані обставини справи, - суд визнав неповажною неявку відповідача ОСОБА_2 в підготовче судове засідання, яке відбулося 28.09.2022 року, та, відповідно, - відклав судове засідання у зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_2 на іншу дату та час.

В судове засідання, яке відбулося 04.11.2022 року, - відповідач ОСОБА_2 викликався судом належним чином шляхом поміщення оголошення на офіційному веб - сайті суду, ( а.с., 57), та направленням поштового повідомлення (судової повістки та копії позовної заяви з додатками та ухвалою про відкриття провадження у справі) з повідомленням про вручення, ( а.с., 59), - з якої вбачається, що відповідач отримав судову повістку.

Проте, - відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, відповідач не надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву в строки, які вказані в резолютивній частині ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідачем ОСОБА_2 було надіслано на електронну адресу суду клопотання про відкладення слухання справи з поважних причин, проте, - з яких поважних причин, - не вказав.

З огляду на вищевказані обставини справи, - суд визнав неповажною неявку відповідача ОСОБА_2 в підготовче судове засідання, яке відбулося 04.11.2022 року, та, відповідно, - відклав судове засідання у зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_2 на іншу дату та час.

В судове засідання, яке відбулося 28.11.2022 року, відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча був повідомлений судом належним чином про день, час та місце слухання справи, а саме, - шляхом поміщення оголошення на офіційному веб - сайті суду, ( а.с., 63), та направленням поштового повідомлення про вручення.

Відповідач ОСОБА_2 надіслав на адресу суду письмову заяву - клопотання про відкладення слухання справи, в якій зазначив, що не отримував позовної заяви, та в зв`язку з тим, що його адвокат не може прибути в судове засідання.

Суд критично ставиться до такого клопотання, адже це вже 6 (шоста) поспіль неявка в судове засідання відповідача ОСОБА_2 , причому, - всі його неявки судом були визнані неповажними.

Крім того, - суд критично відноситься до тієї обставини, що відповідачем ОСОБА_2 не отримано копії позовної заяви та додатків до неї, та копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Також суд зазначає, що навіть у разі неможливості неявки адвоката відповідача в судове засідання, - відповідач ОСОБА_2 не був обмежений (не мав перепон об`єктивного характеру) для особистої неявки в судове засідання (адже він не є неосудною чи обмежено неосудною особою), яке відбулося 28.11.2022 року, а тому, - чергову неявку відповідача ОСОБА_2 в судове засідання суд визнав за неповажну, та, відповідно, - таку, яка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд наголошує на тій обставині, що дана справа знаходиться у провадженні Кагарлицького районного суду вже більше, ніж пів - року, а тому суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 при його щирому бажанні та при його належній процесуальній поведінці, - мав змогу прибути до Кагарлицького районного суду з метою ознайомлення з матеріалами справи, проте, - цього не зробив, а всіляко намагається відтермінувати проведення по даному цивільному провадженню судові засідання, та, відповідно, - відтермінувати винесення судового рішення.

Таку поведінку відповідача ОСОБА_2 суд визначає як неналежну процесуальну поведінку, яка лише направлена на неналежний спосіб захист його законних прав та інтересів з метою незаконного уникнення від сплати аліментів на рідну дитину.

Суд зазначає, що дана категорія справ (стягнення аліментів на утримання дітей) повинна судом розглядатися в найкоротші строки, адже від оперативності винесення судом судового рішення залежить утримання дитини, а подекуди саме аліменти і є єдиним джерелом доходів дитини, а тому суд вважає, що триивалий розгляд справ такої категорії ставить дитину в складне матеріальне становище.

З огляду на неналежну процесуальну поведінку відповідача ОСОБА_2 судом визнано його неявку в судове засідання, - як неповажну, та, відповідно, - таку, яка не перешкоджає винесенню рішення на підставі тих доказів, які були надані стороною позивача, так як суд вважає, що формально, - той обсяг доказів, які надала сторона позивача, - є достатнім обсягом для винесення законного та обгрунтованого рішення.

Звісно, - при винесенні рішення, можливо, - не було враховано деякі обставни справи, які міг надати відповідач, але, - зважаючи на неналежну процесуальні поведінку відповідача, - суд покладає ризик неврахування таких обставин лише на відповідача, на його неналежну лінію захисту своїх законних прав та інтересів, яку суд розцінює лише як відтермінування сплати аліментів, чи взагалі від їх сплати на свою рідну дитину.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви задовольнити частково, - шляхом винесення рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, (альтернативна підсудність).

Так, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з довідки № 333, яка видана 28.06.2022 року виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради Київської області, (а.с., 43), - позивачка по справі, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та з нею зареєстрована та проживає її дочка, - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, з огляду на місце реєстрації та проживання позивачки та предмету позову, та положення норм процесуального права, - ч. 1 ст. 28 ЦПК України, - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдикції, так як в даному випадку має місце альтернативна підсудність, - підсудність за вибором позивача.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального права.

Позивачкою по даній справі є фізична особа, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка село Запруддя Рокитнянського району Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_3 , виданий 27 серпня 1998 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, (а.с., 5), РНОКПП: НОМЕР_1 , (а.с., 6), зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачем по даній справі є фізична особа, - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець м. Златоуст, Росія, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 11 жовтня 2016 року Обухівським РВ УДМС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_5 , (а.с., 17), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , (а.с., 18).

Спір між сторонами виник в галузі Сімейного Права, зокрема, - виник щодо обов`язку батька дитини утримувати свою повнолітню дитину на час навчання (але не більше, ніж до досягнення дитиною 23 трьох років) та його виконання за наступних обставин:

- 19.10.2002 р. між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, у зв`язку із чим Відділом реєстрації актів цивільною стану Обухівського районного управління юстиції Київської області було видано свідоцтво про одруження.

Спільне життя з Відповідачем у Позивача не склалося, у зв`язку з чим, шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області було видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 від 03.10.2008 р., в якому зазначено, що шлюб між чоловіком ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 101 від 12.04.2006 року.

Після реєстрації розірвання шлюбу присвоюються прізвища:

Йому - ОСОБА_3 .

Їй - ОСОБА_3 .

Від спільного шлюбу сторони мають спільну дочку, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , яке видане (повторно) 30 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, в якому зазначено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Київ, Україна, про що 06 липня 2004 року складено відповідний актовий запис за № 1508.

В графі батьки зазначено:

«Батько» - ОСОБА_2 , - відповідач по справі.

«Мати» - ОСОБА_1 , - позивачка по даній справі.

В подальшому спільна дитина сторін змінила прізвище з ОСОБА_3 на ОСОБА_3 .

Даний факт підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_7 , яке видане 01 червня 2018 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, (а.с, 11), в якому зазначено, що ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Київ, Україна, змінила ім`я, про що 01 червня 2018 року складено відповідний актовий запис за № 5.

Прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені, - ОСОБА_3 .

Станом на даний час (час винесення рішення) дитина сторін, - ОСОБА_3 є повнолітньою особою, та має паспорт громадянки України № НОМЕР_8 , виданий 08.06.2018 року органом - 3231, має РНОКПП: НОМЕР_9 , так як спільна дитина сторін досягнула повноліття ІНФОРМАЦІЯ_7 .

З моменту розірвання шлюбу та на даний час Позивач та Відповідач проживають окремо, при цьому, - спільна дитина сторін, - ОСОБА_3 проживає разом з Позивачкою ОСОБА_1 , та перебуває на повному утриманні Позивачки, - ОСОБА_1 .

Проте, факт повноліття дитини не звільняє автоматично відповідача ОСОБА_2 від сплати аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, з огляду на нижчезазначені обставини справи та норми матеріального права.

Так, суд зазначає, що, як встановлено судом в судовому засіданні, - 14.02.2018 року Кагарлицьким районним судом Київської області було видано виконавчий лист (дублікат) № 2 - 497/04, ( а.с., 12), згідно з яким стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 аліменти у розімірі 30 % заробітку (доходу) на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно, починаючи з 16.07.2004 і до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з виконавчого листа, - рішення суду про стягнення аліментів набрало законної сили 30.08.2002.

Строк пред`явлення виконавчого документу до виконання - до 22.04.2022 року.

Отже, зобов`язання відповідача ОСОБА_2 по сплаті аліментів на утримання повнолітньої дочки минуло 23.04.2022 року.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, - повнолітня дитина відповідача продовжує навчатися, а тому законодавцем передбачено можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання його дочки на період навчання, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23 - річного віку.

Факт навчання дитини сторін, - ОСОБА_3 у вищому навчальному закладі, - підтверджується довідкою № 120/7 - 2164, яка видана 03.02.2022 року Національним Медичним Університетом імені О.О. Богомольця МОЗ України (ІV рівня акредитації), (а.с., 14), в якій зазначено, що ОСОБА_3 є студентом 2 - го курсу медичного факультету № 3 денної форми навчання.

Термін закінчення університету - 2026 рік.

Як встановлено судом в судовому засіданні з матеріалів справи, - спільна дитина сторін, - ОСОБА_3 , станом на даний час перебуває на повному утриманні позивачки, - ОСОБА_1 , так як спільна дитина навчається на денній формі навчання, а тому обмежена у працевлаштуванні, а також обмеження у працевлаштуванні обумовлена також тим, що спільна дитина сторін має інвалідність ІІ групи з дитинства.

Той факт, що спільна дитина сторін має інвалідність, підтверджена наступними доказами:

- довідкою до акту огляду медико - соціальної експертної комісії серії АВ № 1047744, яка видана 01.03.2022 року, в якій зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,була оглянута 01.03.2022 року, первинно, та їй встановлена група інвалідності друга з 23.04.2022 року, причина інвалідності - інвалідність з дитинства з ураженням опорно - рухового апарату, група інвалідності встановлена - довічно;

- посвідченням серії НОМЕР_10 , яке видане 25 квітня 2022 року, в якому зазначено, щовстановлена державна соціальна допомога особі з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлена ІІ група інвалідності.

Як встановлено судом в судовому засіданні з матеріалів справи, - відповідач ОСОБА_2 , незважаючи на продовження навчання дитини у вищому навчальному закладі, - не надає в добровільному порядку кошти на утримання своєї рідної дочки, - не надає кошти на оплату гуртожитку, не надає коштів на придбання одягу, а тому суд вважає, що таким чином відповідач ОСОБА_2 переклав обов`язок утримувати та навчати свою повнолітню дочку на час її навчання у вищому навчальному закладі на свою колишню дружину, - позивачку ОСОБА_1 , - що, на думку суду, - з огляду на нищезазначені норми права, - є незаконним та несправедливим.

Так, продовжуючи навчання після настання повноліття, не маючи, окрім державної соціальної допомоги в зв`язку з інвалідністю ІІ групи, та, відповідно, фактично не маючи джерел доходу, та, відповідно, - коштів на існування, - спільна дитина сторін перебуває на утриманні позивачки ОСОБА_1 , якій доводиться нести витрати по оплаті навчання дочки, її проживання в гуртожитку, на придбання книг та навчального приладдя, проїзд з дому до місця навчання (з м. Кагарлик до м. Київ), на одяг та їжу, речі особистої гігієни та інше, що необхідно для повноцінного розвитку, навчання та життя спільної дитини.

Так, позивачкою ОСОБА_1 надано до суду квитанції, (а.с., 45 - 47), з яких вбачається, що позивачкою ОСОБА_1 особисто сплачено за за гуртожиток, проте, суд, природньо, враховує той факт, що позивачкою витрачено на утримання дочки набагато більше коштів, які не можуть бути однозначно обліковані, - кошти на придбання одягу, засобів гігієни, коштів на проїзд дитини до навчального закладу, коштів на придбання продуктів харчування, тощо.

На противагу позивачки ОСОБА_1 , яка надала суду документальні підтвердження її витрат на навчання доньки та її проживання в гуртожитку навчального закладу, відповідач ОСОБА_2 не надав до суду будь - яких документів, які б підтверджували той факт, що ним надається матеріальна допомога своїй рідній дочці, - відповідач обмежився лише подачею клопотань до суду про відкладення слухання справи, чим, на думку суду, - намагався лише відтермінувати винесення судом рішення, та, відповідно, - намагався уникнути стягнення з нього аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

Проте, суд критично відноситься до такої позиції відповідача, так як суд вважає, що відповідач, - будучи фізично здоровою особою, будучи особою працездатного віку, будучи працездатним, будучи особою дійсно чоловічої статі, - повинен відповідальніше ставитися до долі та виховання своєї дитини, хочяа б на період навчання такої дитини у вищому навчальному закладі, а саме, суд вважає, що відповідач повинен був в крайньому випадку, - взяти на себе оплату хоча б половини витрат на дитину на час навчання дитини, проте, на жаль, - відповідач такого не зробив, хоча, на думку суду, - об`єктивних перепон до утримання своєї повнолітньої доньки на час навчання у відповідача ОСОБА_2 , - немає, адже відповідач працездатного віку, фізично здоровий, працездатний, іншими аліментними обов`язками не обтяжений, іншої сім`ї не має, інших непрацездатних осіб на своєму утриманні не має.

Той факт, що відповідач ОСОБА_2 працездатного віку, фізично здоровий, працездатний, іншими аліментними обов`язками не обтяжений, іншої сім`ї не має, інших непрацездатних осіб на своєму утриманні не має, - судом встановлено з матеріалів справи, так як протилежних даних немає, а відповідач ОСОБА_2 не спромігся більше ніж за пів року - подати до суду будь - які докази, на підставі яких суд мав би змогу встановити ті чи інші перепони для стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжеє навчання, чи зменьшити розмір таких аліментів в порівнянні з тим розміром, на стягненні якого наполягає позивачка.

Отже, суд приходить до висновку щодо задоволення позову ОСОБА_1 , та стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання його рідної дитини, - дочки, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 23 - річного віку, з огляду на наступні фактичні обставини, та норми матеріального права.

Норми матеріального права, застосовані судом при вирішенні даного спору.

Отже, згідно п. 15 ППВС № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сіменого кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стянення аліментів» стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК України здійснюється в судовому порядку за новою позовною заявою.

Суд констатує, що дана позовна заява подана позивачкою ОСОБА_1 у повній відповідності до вимог, які ставляться до позовних вимог даної категорії справ.

Згідно п. 20 ППВС № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сіменого кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стянення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі; можливість у батьків надавати таку допомогу.

З огляду на вищевказану норму права, дочка відповідача, - ОСОБА_3 має право на отримання аліментів від свого батька, - відповідача по справі, - ОСОБА_2 , - незалежно від форми навчання, - чи навчається на денній формі, чи на заочній формі навчання, проте, не довше, ніж до досягнення нею 23 років.

Питання щодо стягнення з батьків аліментів на дітей, які продовжують навчання, регламентується також нормами СК України.

Так, згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також: самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно, позивачка по справі, - ОСОБА_1 є належним позивачем по даній справі, адже повнолітня дитина, - ОСОБА_3 , - проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджено в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Що ж до необхідності отримання дитиною - ОСОБА_3 матеріальної допомоги, то вона обумовлена тим, що спільна дитина сторін навчається на денній формі навчання, тобто, - протягом дня задіяна у навчальному процесі, а тому не має змоги працевлаштуватися, окрім того, - працевлаштування спільної дитини сторін в даному випадку є проблематичним, адже спільна дитина сторін має інвалідність ІІ групи з дитинства в зв`язку з порушеннями опорно - рухового апарату, а тому суд вважає, що будучи не працевлаштованою, спільна дитина сторін не має інших джерелів до існування, як незначиний розмір державного утримання, як особи інваліда, яка матеріальна допомога матері та батька, проте, як встановлено в судовому засіданні по даній справі, - матеріальну допомогу надає лише матір, та дитина отримує незначну державну допомогу, як особа, яка має інвалідність, в той же час, - батько, відповідач по справі, - ОСОБА_2 , - самоусунувся від матеріального утримання його повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися, хоча в нього існує такий обов`язок по утриманні дитини до 23 років на час навчання дитини.

Суд зазначає, що матеріальна допомога у випадку навчання сина/доньки до 23 років, включно, - носить аліментний характер.

Для того, щоб батько/мати надавали зазначену допомогу потрібна наявність наступних умов:

1. Продовження навчання донькою/сином після досягнення нею/ним повноліття, недосягнення дочкою/сином встановленого законом віку - 23 років;

2. потреба доньки/сина у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням та наявність у батька/матері можливості надавати матеріальну допомогу.

Наявність потреби в аліментних виплатах на навчання підтверджена тим, що повнолітня дитина сторін, - дочка відповідача ОСОБА_2 , - ОСОБА_3 ніде не працює, самостійного заробітку не має, має інвалідність ІІ групи з дитинства.

Що стосується розміру аліментів, то дане питання регулюється ст. 200 СК України, де, зокрема, зазначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Дана стаття встановлює розмір аліментів, які батьки виплачують на непрацездатних повнолітніх сина, дочку та аліменти, які батьки виплачують у зв`язку із продовженням навчання повнолітніх сина, дочки.

Обставинами, які впливають на визначення розміру аліментів є стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; сімейний стан повнолітніх сина, дочки; необхідність провадити інші виплати, утримання повнолітніх дочки, сина іншими особами (наприклад власними дітьми або дружиною, чоловіком) тощо.

У статті 200 СК, як і в інших, подано три можливості визначення розміру аліментів: у твердій грошовій сумі, в частці від заробітку (доходу) або одночасно і в твердій грошовій сумі та в частці від заробітку. Ініціатива вибору способу визначення розміру аліментів належить, насамперед, позивачеві, але врешті спосіб визначення величини аліментного платежу залежатиме від різних обставин, які належить оцінити суду. Ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина Сімейний кодекс України не встановлює.

Однак, розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина ні за яких обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян.

Що стосується даного предмету спору, то в даному випадку це питання врегульовано ст. 201 СК України, де, зокрема, вказано, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189 -192 і 194 -197 цього Кодексу.

Так, до відносин по утриманню батьками повнолітніх дочки, сина застосовуються норми про відрахування аліментів за ініціативою платника; норми щодо договору про сплату аліментів, договору про припинення права на аліменти у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, з якого присуджуються аліменти; стягнення аліментів за минулий час та заборгованості за аліментами; зміну розміру аліментів; відповідальність за прострочення сплати аліментів.

Згідно частини 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, а згідно частини 3 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності до частини 2 ст. 183 СК України, визначається судом.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 фізично здоровий, працездатного віку, працездатний, іншими аліментними зобов`язаннями не обтяжений, інших осіб на утриманні не має, проте, - свідомо ухиляється від добровільного фінансового утримання дочки, не маючи на те відповідних моральних та правових підстав.

Отже, як зазначалося судом вище, згідно положень ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв 'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також, самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно, ст. 199 СК України встановлює обов`язок відповідача ОСОБА_2 надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, - доньці, - ОСОБА_3 для завершення навчання, проте, з обов`язковою умовою, - якщо таку змогу має.

Крім того, стаття чітко встановлює вік дитини - 23 роки, до якого відповідач по справі, - зобов`язаний надавати матеріальну допомогу дочці, - ОСОБА_3 у зв`язку із навчанням.

Крім того, для того, щоб батько, відповідач по справі, - ОСОБА_2 надавав зазначену допомогу, потрібна наявність наступних умов:

1. продовження навчання дочкою - ОСОБА_3 після досягнення нею повноліття, - така умова підтверджується належними та допустимими письмовими доказами, які судом вказані вище;

2. недосягнення дочкою, - ОСОБА_3 встановленого граничного законом віку - 23 років, - така умова підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , її паспортом, з якого вбачається, що на час слухання ОСОБА_3 не досягнула 23 - річного віку, якого досягне ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

3. потреба дочки, - ОСОБА_3 у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, - вказана обставина підтверджується належними та допустимими письмовими доказами, які судом вказані вище, з яких вбачається, що дитина сторін окрім, як матеріальна допомога матері, та незначна державна допомога як особі, яка має інвалідність ІІ групи - не має, так як батько, - відповідач по справі, - в добровільному порядку такої допомоги не надає.

4. наявність у батька, - ОСОБА_2 можливості надавати матеріальну допомогу.

Так, в судовому засіданні встановлено з належних та допустимих доказів, що відповідач по справі, - ОСОБА_2 фізично здоровий, працездатного віку, працездатний, іншої офіційної сім`ї не має, іншими аліментними зобов`язаннями не обтяжений, інших непрацездатних осіб на своєму утриманні не має, а тому, на думку суду, - відповідач ОСОБА_2 об`єктивно має змогу надавати утримання своїй дочці на період навчання, незважаючи на ту обставину, що дочка є повнолітньою.

Відповідно, суд наголошує на тій обставині, що при відсутності хоча б однієї з вищеперелічених умов аліментне зобов`язання, пов`язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, - не виникає, проте, в даному випадку сукупність обставин, які дають змогу суду стягнути аліменти на повнолітню дитину, - є в наявності, а тому, на думку суду, - є всі підстави для задоволення позову.

Наявність потреби в аліментних виплатах на період навчання повинна бути підтверджена, в даному випадку судом встановлено ті факти, що дочка відповідача, - ОСОБА_3 , хоч і досягнула повноліття, проте, не досягнула 23 - річного віку, продовжує навчатися, не має іншого заробітку, ніж підтримка матері та державна допомога як особі, яка має інвалідність, відповідно, суд вважає, що дочка відповідача потребує матеріальної допомоги, яку відповідач зобов`язаний забезпечити в силу обставин, які судом вказані вище.

Обґрунтування виду та розміру аліментів, що підлягають до стягнення.

Розмір аліментів, які можуть стягуватися в випадку навчання дитини, врегульовано ст. 200 СК України, де, зокрема, зазначено, що:

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно, дана стаття встановлює розмір аліментів, які відповідач, за наявності такої можливості, повинен виплачувати на повнолітню доньку.

Як випливає зі змісту вищевказаної статті, обставинами, які впливають на визначення розміру аліментів, та які були враховані судом при винесення рішення, є:

- стан здоров`я та матеріальне становище повнолітньої доньки;

- стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, - відповідача по справі;

- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

- сімейний стан повнолітніх сина, дочки; необхідність провадити інші виплати, утримання повнолітніх дочки, сина іншими особами (наприклад власними дітьми або дружиною, чоловіком) тощо.

Відповідно, в ст. 200 СК, як і в інших, подано три можливості визначення розміру аліментів:

- у твердій грошовій сумі;

- в частці від заробітку (доходу);

- одночасно і в твердій грошовій сумі та в частці від заробітку.

Ініціатива вибору способу визначення розміру аліментів належить, насамперед, позивачеві, але врешті, - спосіб визначення величини аліментного платежу залежатить від різних обставин, які були вище оцінені судом.

Суд зазначає, що ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина Сімейний кодекс України не встановлює, проте розмір аліментів на повнолітнього сина, дочку, ні за яких обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Згідно ст. 201. СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189 -192 і 194 -197 цього Кодексу.

Отже, до відносин по утриманню батьками повнолітніх дочки, сина застосовуються норми про відрахування аліментів за ініціативою платника; норми щодо договору про сплату аліментів, договору про припинення права на аліменти у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, з якого присуджуються аліменти; стягнення аліментів за минулий час та заборгованості за аліментами; зміну розміру аліментів; відповідальність за прострочення сплати аліментів.

Крім того, при визначенні розміру аліментів судом було враховано положення пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а саме урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього на утриманні інших малолітніх дітей, дружини, батьків; інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи.

Отже, враховуючи той факт, що відповідач ОСОБА_2 фізично здоровий, працездатного віку, працездатний, іншими аліментними виплатами не обтяжений, на своєму утриманні інших непрацездатних осіб не має, іншої сім`ї не має, поряд з цим відповідачем не обгрунтовано його позицію щодо необхідності зменшення розміру аліментів, які підлягатимуть до стягнення (на яких наполягає позивачка в прохальній частині позовної заяви), а тому суд приходить до висновку, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на свою повнолітню доньку, - ОСОБА_3 на період її навчання, але не більше, ніж до досягнення дочкою 23 - ти трьох річного віку, тобто, - до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Що ж стосується розміру аліментів, то суд приходить до висновку щодо задоволення позову позивачки ОСОБА_1 , тобто, - стягнення аліментів щомісячно, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_2 , починаючи з дня повноліття дитини, - з ІНФОРМАЦІЯ_7 , та до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не довше, як до досягнення ОСОБА_3 23 (двадцяти трьох) років, - а саме, - до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Що стосується часу, з якого слід стягувати аліменти, то аліменти слід стягувати з 23.04.2022, - з часу повноліття дитини.

Згідно ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і донькою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статтей 182, 187, 189 - 192, 194 - 197, 199, 200, 201 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так як позивачка по справі, - ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати у виді судового збору в розмірі 992 (дев`ятьсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. слід покласти на відповідача по справі, - ОСОБА_2 , - стягнувши їх на користь держави.

Відповідно, суд з урахуванням вищевикладеного та вимог ст. 264 ЦПК України приходить до наступного висновку:

- обставини, якими обґрунтовувала позовну заяву позивачка ОСОБА_1 , - мали місце, напроти - відповідачем ОСОБА_2 не подано до суду ні відзиву на позовну заяву в строки, які були вказані в резолютивній частині ухвали про відкриття провадження у справі, ні надіслано будь - яких доказів на спростування позиції відповідачки, - хоча б часткового, а тому суд, керуючись принципом змагальності цивільного процесу, - прийняв рішення на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи;

- із встановлених обставин випливають сімейні правовідносини, - обов`язок батька утримувати повнолітню дочку, до його навчання, та його виконання;

- до встановлених правовідносин підлягають до застосування, зокрема, наступні норми права, - п.п. 15, 17, 20 ППВС № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сіменого кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стянення аліментів», ст.ст. 182, 187, 189 - 192, 194 - 197, 199, 200, 201 СК України;

- зважаючи на встановлені фактичні обставини справи, позов підлягає до задоволення частково.

Щодо часткового задоволення позову, то суд зазначає, що в прохальній частині позовної заяви позивачка просить суд стягувати аліменти з моменту подачі позовної заяви, проте, - така вимога не може бути задоволена з огляду на ту осбатвину, що даний позов стосується стягнення аліментів на повнолітню дитину, позовна заява подана до суду (зареєстрована) 19.04.2022 року, а повноліття дитина досягла лише 23.04.2022 року, - після сплину 4 днів з моменту подання позовної заяви, а тому - стягнення аліментів в рамках даного цивільного провадження можливе лише з моменту набуття дитиною повноліття дитини, а саме, - лише з 23.04.2022 року, окрім того, - до 23.04.2022 року аліменти на дитину стягувалися на підставі виконавчого листа Кагарлицького районного суду Київської області № 2 - 497/04, який видано вищевказаним судом (дублікат) 14.02.2018 року;

- судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави;

- в рамках даного цивільного провадження слід допустити негайне виконання судового рішення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 КПК України;

- заходи забезпечення позову в даному цивільному провадженні не застосовувалися;

Враховуючи вищевикладене, керуючись п.п. 15, 17, 20 ППВС № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сіменого кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стянення аліментів», ч. 2 ст. 181, ст.ст. 182, 183, 187, 189 - 192, 194 - 197, 199, 200, 201 СК України, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 - 265, 268, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Златоуст, Росія, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 11 жовтня 2016 року Обухівським РВ УДМС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки село Запруддя Рокитнянського району Київської області, громадянки України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_3 , виданий 27 серпня 1998 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - а саме, - на дочку, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 , яке видане (повторно) 30 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, свідоцтво про зміну імені серії НОМЕР_7 , яке видане 01 червня 2018 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, щомісячно, в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), починаючи з 23.04.2022 року (повноліття дитини), та до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше, як до досягнення ОСОБА_3 23 (двадцяти трьох) років, - а саме, - до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Допустити до негайного виконання судового рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць - в порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

В задоволенні решти вимог, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Златоуст, Росія, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий 11 жовтня 2016 року Обухівським РВ УДМС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави 992 (дев`ятьсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. судовий збір.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.