рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

Справа № 495/5259/22

Номер провадження 2/495/1927/2022

07 грудня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Боярського О.О.,

за участі секретаря судових засідань Саханова О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування, у якій позивач просить суд:

- визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок під номером АДРЕСА_1 , що складається в цілому з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 96,0 кв.м, житловою площею 59,8 кв.м, літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», сараю літ. «Г», споруд №1-3, що належало померлій на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 17.06.2003 року Татарбунарською державною нотаріальною конторою;

- визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 , що складається у цілому з: 1-1 коридор, 1-2 туалет, 1-3 ванна, 1-4- кухня, 1-5-шафа, 1-6- житлова, 1-7- шафа, 1-8-житлова, 1-9- лоджія, загальною площею 45,2 кв.м, житловою площею 23,1 кв.м, що належало померлій на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 10.09.2008 року Виконавчим комітетом Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона позбавлена можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку через те, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Процесуальні дії.

Ухвалою суду від 26.07.2022 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Витребувано: від Другої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Грецька, буд. 24) копію спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 Молдован ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 19.09.2022 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, проте адвокат Холудєєв Б.Є., який діє в її інтересах, надав на адресу суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судове засідання представник Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району не з`явився, проте надав на адресу суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності.

В судове засідання представник Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

У відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню с заступних підстав.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №10.

За життя спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , було складено заповіт, посвідчений 18 листопада 2016 року юрисконсультом Шабівської сільської ради Білгород-Дністроввського району Одеської області, зареєстрований в реєстрі за №230. Згідно даного заповіту, померла заповіла усе своє майно, де би воно не знаходилось та з чого б воно не складалось позивачці ОСОБА_1 .

Згідно рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.11.2021 року по справі №495/5391/17, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Територіальний центр надання соціальних послуг Білгород-Дністровської РДА, Шабівська сільська рада Білгород-Дністровського району про визнання заповіту недійсним було відмовлено.

За життя спадкодавцю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належав житловий будинок під номером АДРЕСА_1 , що складається в цілому з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 96,0 кв.м, житловою площею 59,8 кв.м, літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», сараю літ. «Г», споруд №1-3, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченого 17.06.2003 року Татарбунарською державною нотаріальною конторою, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №9332167 від 19.12.2005 року, Інформаційною Довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №291416207 від 20.12.2021 року.

Також за життя спадкодавцю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належала квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 10.09.2008 року, виданого Виконавчим комітетом Шабівської сільської ради та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20417035 від 30.09.2008 року.

Звернувшись до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори, позивачка ОСОБА_1 отримала відмову за №1334/02-14 від 21.12.2021 року в оформленні спадщини у нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно та їй було рекомендовано звернутися до суду.

Як вбачається з копії спадкової справи №150/2017 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 Молдован ОСОБА_3 , з заявами про прийняття спадщини після смерті померлої звернулись ОСОБА_4 , який є племінником померлої в порядку спадкування за законом та ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем за заповітом.

Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 15,16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.1220,1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За змістом ст. 1296 ЦК України, оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.

Згідно пункту 10 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», та відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду заправилами позовного провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У зв`язку з чим суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

За змістом ст. 1296 ЦК України, оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.

Згідно пункту 10 постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», та відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду заправилами позовного провадження.

28 травня 2020 року Верховний Суд України в своїй постанові по справі №910/7164/19 виклав наступну правову позицію з приводу захисту цивільних прав.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи №912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи №910/11511/18.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року усправі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

З огляду на вищезазначене, оскільки позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, який є чинним, не скасованим, інші спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку спадщини відсутні, права позивачки ОСОБА_1 підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання права власності на спадкове майно.

Висновки за результатами розгляду справи

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що позивачкою обрано належний спосіб захисту свого права, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 19, 49, 200, 206, 247, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Тузлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок під номером АДРЕСА_1 , що складається в цілому з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 96,0 кв.м, житловою площею 59,8 кв.м, літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», сараю літ. «Г», споруд №1-3.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 , що складається у цілому з: 1-1 коридор, 1-2 туалет, 1-3 ванна, 1-4- кухня, 1-5-шафа, 1-6- житлова, 1-7- шафа, 1-8-житлова, 1-9- лоджія, загальною площею 45,2 кв.м, житловою площею 23,1 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О. Боярський