Справа № 638/4236/22
Провадження № 2/638/3884/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Цвірюка Д.В.,

за участю секретарів Ткаченко К.С., Куценко К.Д.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про встановлення батьківства, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), в якій просить визнати його батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він протягом чотирнадцяти років мешкав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька, ОСОБА_5 , в свідоцтві про народження в графі батько зазначений ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 року у них з ОСОБА_4 народився син, якого ще до народження погодили назвати ОСОБА_6 . Пологи внаслідок нервового напруження та стресу через початок війни були передчасні. Зазначає, що після пологів, він разом з ріднею забрав дитину та ОСОБА_4 з пологового будинку до місця мешкання відповідача, який є його тестем, оскільки останній мав приватний будинок з підвалом, де вони усі разом спільно ховались під час обстрілів та бомбардувань. Внаслідок постійних обстрілів з боку російської федерації, турбуючись за майбутнє родини, позивач разом з ОСОБА_4 вирішили виїхати в належний позивачу будинок у с.П`ятницьке, Чугуївського району Харківської області. 13 червня 2022 року несподівано почався обстріл с.П`ятницького, внаслідок якого ОСОБА_4 , яка знаходилась на подвір`ї, отримала вибухову травму та загинула на місці, а новонароджений син отримав множинні травми. Вказує, що після зазначеної події постійно був рядом з дитиною, займався її лікуванням та реабілітацією. 30.06.2022 року позивач звернувся до Відділу ДРАЦС у м.Харкові СМУ МЮ Центрального палацу одружень з приводу реєстрації факту смерті ОСОБА_4 та реєстрації народження сина ОСОБА_6 , але йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю документального підтвердження того, що він є батьком дитини. В подальшому з цього питання до органу РАЦС звернувся відповідач ОСОБА_2 , і 05.07.2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану м.Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) було видано свідоцтво про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в графі мати зазначена ОСОБА_4 , в графі батько зазначений згідно ст.135 СК України - ОСОБА_1 . Постановою Харківської обласної прокуратури відповідач був також визнаний законним представником неповнолітнього потерпілого. Зазначає, що на теперішній час він займається питаннями лікування сина та його подальшим лікуванням за кордоном. У зв`язку із початком війни та передчасною смертю дружини, вони не змогли звернутись у встановленому законом порядку та зареєструвати його батьківство. Таким чином, вважає, що тільки будучи вказаним як батько дитини у свідоцтві про народження дитини, він зможе належним чином захищати права свого сина, займатися його лікуванням та реабілітацією, на підставі чого просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представником третьої особи надано до суду письмові пояснення по справі, згідно яких не заперечує щодо задоволення позовних вимог про встановлення батьківства.

Ухвалою суду від 08.08.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 23.08.2022 року, після усунення недоліків, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20.09.2022 року по справі призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам (спеціалістам) Товариства з обмеженою відповідальністю «Мама Папа», провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 15.12.2022 року поновлено провадження у цивільній справі.

В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків).

Суд, з`ясувавши обставини, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви та визнається відповідачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 тривалий час і до дня смерті останньої перебували у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану.

Під час спільного проживання з позивачем ОСОБА_4 завагітніла та у подальшому народила сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05.07.2022 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис №632.

Відомості про батька дитини внесені згідно вимог ст.135 СК України на підставі заяви ОСОБА_2 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України від 05.07.2022 року. В відомостях про батька дитини зазначено ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла в с.П`ятницьке, Чугуївського району Харківської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 06.07.2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №5798.

Згідно довідки про причину смерті від 14.06.2022 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 від вибухової травми.

Позивач зазначає, що встановлення та реєстрація за ним батьківства надасть змогу належним чином захищати права своєї дитини, займатись його лікуванням та реабілітацією, що є як і в його інтересах, так і в інтересах дитини.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на лікуванні у КНП «Міський перинатальний центр» ХМР з діагнозом «мінно-вибухова травма - дистальний перелам середньої третини обох кісток лівого передпліччя з дефектом кісткової тканини променевої кістки та перфорацією шкіри кістковим уламком». Догляд за дитиною у лікувальному закладі здійснював його батько ОСОБА_1 .

Частиною третьою статті 51 Конституції України закріплено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України.

Так, статтею 122 Сімейного кодексу України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

За змістом частини другої статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини.

Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною.

Як зазначено позивачем, та не оспорюється відповідачем, у зв`язку із початком збройної агресії з боку російської федерації, позивач разом з ОСОБА_4 не змогли вчасно разом звернутися із відповідною заявою до органів реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію батьківства ОСОБА_1 відносно новонародженої дитини.

У разі смерті матері, а також за неможливості встановити місце її проживання чи перебування запис про матір та батька дитини провадиться відповідно до цієї статті, за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилася дитина (частина друга статті 135 СК України).

Положенням частини першої статті 128 СК України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Відповідно до частини другої статті 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з частинами третьою та четвертою цієї статті позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

У пунктах 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 16 травня 2018 року в справі № 61-6030св18.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення «Калачова проти російської федерації», заява № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Згідно висновку генотипоскопічного дослідження №36392 від 02.12.2022 року, наданого Медико-генетичним центром «Мама Папа», встановлено, що біологічне батьківство ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках проведеного дослідження не виключається. Ймовірність того, що отриманий результат не є наслідком випадкового збігу індивідуалізуючих ознак неродинних осіб, складає 99,9999997%.

Вказаний доказ суд приймає до уваги, так як він містить інформацію щодо предмета доказування та одержаний у порядку, встановленому законом.

Враховуючи те, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 99,9999997%, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 20 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Підпунктом 2.13.1 пункту 2.13 розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, передбачено, що рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За змістом статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З урахуванням наведеного, зважаючи на зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача щодо визнання батьківства та внесення змін до актового запису № 632 від 05.07.2022 року про народження ОСОБА_3 , шляхом виключення з актового запису про народження інформації про батька ОСОБА_1 , та зазначення батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Харкова, громадянина України. При цьому, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, що відповідає ч. 4 ст.206 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Враховуючи наведене, керуючись статтями 125-128, 135 Сімейного кодексу України, статтями 2-5, 7-13, 17, 19, 43, 49, 76-81, 89, 200, 206, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виключити з актового запису №632 від 05 липня 2022 року, про народження дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зробленого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) відомості про батьківство ОСОБА_1 .

Внести відомості до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши батьком дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Харкова, громадянина України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 30.12.2022 року.

Сторони та інші учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рнокпп НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ;

третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), , м.Харків, вул.Сумська буд.61

Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк