Справа № 465/6757/19 Головуючий у 1 інстанції: Добош Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/3534/21 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:44
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Івасюти М.В.;

позивачки ОСОБА_1

та її представника адвоката Возного О.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 , на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , Держави Україна в особі Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) та Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області про стягнення моральної та майнової шкоди завданої невиконання рішення суду, в кінцевій редакції позовних вимог якого просила суд стягнути з Держави України в особі Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській на користь позивачки матеріальну шкоду в сумі заборгованості зі сплати на її користь аліментів у розмірі 885 710 грн. 50 коп. та 442 931 грн., а також моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 22.11.2004 року між позивачкою та ОСОБА_3 було укладено договір на утримання дітей, відповідно до якого останній повинен був сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500 доларів США.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 06.07.2016 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 885 710 грн. 50 грн.

В провадженні Пустомитівського районного ВДВС ГТУЮ у Львівській області перебуває зведене виконавче провадження № 50325124, до складу якого входить примусове виконання виданого 12.06.2015 року виконавчого листа у справі № 465/4497/14 та у справі № 465/619/16 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 аліментів за договором на утримання у розмірі 442 931 грн. та у розмірі 885 710 грн. 50 грн., однак на момент звернення до суду з даним позовом рішення про стягнення аліментів залишається не виконаним.

Позивачка вважає, що державний виконавець не реалізував повністю надані йому права щодо застосування всіх можливих заходів для виконання рішення суду, а тому просила заявлені позовні вимоги задоволити (том 1, а.с.2-12, 181-184).

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) моральну шкоду заподіяну внаслідок невиконання рішення суду у розмірі 10 000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено(том 3, а.с. 126-133).

Дане рішення оскаржив представник позивачки.

Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що судом «не було враховано, що тривале невиконання судового рішення, протягом 6 років та неправомірна бездіяльність державного виконавця призвело не лише до порушення передбачених законом термінів виконання судового рішення, а й до унеможливлення його виконання взагалі» (том 3, а.с. 139-145).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та її представника на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 2 ст. 356 ЦПК України - що в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається (не оспорюється) апелянтом (а відтак, у відповідності до частини 1 статті 82 ЦПК України, доказуванню не підлягає) те, що:

-на примусовому виконанні у Пустомитівському районному відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебували виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів, виданих Франківським районним судом міста Львова 12.06.2016 року та 07.09.2016 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 заборгованостей в розмірі (відповідно) 442 931 грн. та 885 710 грн. 50 коп. (том 1, а.с. 27-32);

-з 01.03.2019 року боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_3 є зареєстрованим у місті Мукачево Закарпатської області (том 1, а.с. 164), у зв`язку з чим постановою державного виконавця від 16 березня 2020 року вищезгадані виконавчі провадження було передано на виконання у Мукачівський міський ВДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (том 1, а.с. 134-135).

Даний позов було подано до суду 22 листопада 2019 року: тобто, як вбачається з вищенаведеного, вже після того, як боржник ОСОБА_3 вибув з Пустомитівського району Львівської області та 01 березня 2019 року був зареєстрованим у місті Мукачево Закарпатської області.

Як стверджується матеріалами справи, за час перебування вищезгаданого виконавчого провадження на виконанні у Пустомитівському районному відділі державної виконавчої служби постановами державного виконавця боржнику ОСОБА_3 до погашення наявних у нього заборгованостей перед позивачкою ОСОБА_1 було встановлено:

-тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України (том 1, а.с. 40-41);

-тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (том 1, а.с. 42-43);

-тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю (том 1, а.с. 44-45);

-тимчасове обмеження у праві полювання (том 1, а.с. 46-47).

ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження, які вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, мають право звернутися до суду із скаргою.

Строки для звернення сторони виконавчого провадження з такими скаргами, порядок їх розгляду та постановлення судових рішень за наслідками такого розгляду встановлені окремим розділом ЦПК України, а саме: розділом УІІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Відтак, цивільним процесуальним законодавством встановлено особливий порядок розгляду питань, які пов`язані з незгодою (претензіями тощо) сторони виконавчого провадження (а в якості саме сторони виконавчого провадження і звернулася до суду з даним позовом ОСОБА_1 ) з рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу виконавчої служби.

В той же час, матеріали справи не містять доказів звернень ОСОБА_1 (як стягувача у виконавчому провадженні) до суду зі скаргами на певні рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби: в суді апеляційної інстанції апелянт визнала, що таких звернень до суду з її сторони не було.

А відтак судові рішення, якими б у встановленому цивільним процесуальним законом порядку (передбаченомурозділом УІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень») було встановлено неправомірність певних рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби, є відсутніми.

При цьому в апеляційній скарзі представника позивачки не зазначено, в чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення (які саме обставини та (чи) докази, що мають значення для справи, судом встановлені та (чи) оцінені неповно та (або) неправильно); які саме нові обставини і (або) докази підлягають встановленню, дослідженню чи оцінці в ході апеляційного розгляду справи тощо.

А Пустомитівський районний відділ державної виконавчої служби, як відповідач у справі до якого позовні вимоги судом частково задоволені, рішення суду не оскаржував.

За вищенаведених обставин в їх сукупності колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення (часткового задоволення) апеляційної скарги, а відтак до висновку про відсутність правових підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 , зхалишити без задоволення, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 01 вересня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 21 лютого 2022 року.

Головуючий: Цяцяк Р. П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.