Справа № 462/4467/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2022 року, суддя Залізничного районного суду міста Львова Ліуш А.І., розглянувши в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів. Вимоги позову мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в судовому порядку. Від шлюбу вони мають сина - ОСОБА_3 . При цьому, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва з відповідача були стягнуті аліменти на утримання сина щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень до досягнення дитиною повноліття. Вказала, що через постійні обстріли міста ОСОБА_4 , де вони проживали разом з дитиною, вимушені були виїхати до м. Львова, що потягло додаткові витрати та погіршення майнового стану. Повідомила, що, самостійно власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітнього сина, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом для належного утримання дитини. Таким чином, просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, та стягнути з відповідача ј частину усіх видів заробітку, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, однак конверт було повернуто до суду з зазначенням причини «за закінченням терміну зберігання», відтак, суд вважає, що справу слід вирішити на підставі наявних у ній даних та доказів.

У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, з огляду на наступне.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 грудня 2005 року.

Від спільного проживання у сторін народився син- ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження від 10 жовтня 2007 року, серії НОМЕР_1 (а.с.10).

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 березня 2017 року, шлюб що було укладено між сторонами розірвано (а.с.9).

Крім того, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 березня 2015 року з відповідача були стягнуті аліменти на користь позивача на утримання сина щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень, починаючи з 16 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття (справа №489/9394/14-ц) (а.с.11).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є внутрішньо переміщеними особами, що стверджується довідками від 14 квітня 2022 року (а.с.7,8).

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття .

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Водночас, відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Подані позивачем докази дають суду підстави вважати, що з моменту винесення 02 березня 2015 року рішення про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 змінилися умови, визначені ч.1 ст. 192 СК України, а саме: змінилося матеріальне становище позивача, оскільки вона разом з дитиною була змушена покинути своє житло та виїхати з м. Миколаєва, внаслідок постійних обстрілів окупаційних військ російської федерації. При цьому, визначаючись щодо розміру та способу стягнення аліментів, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа та має можливість надавати матеріальну допомогу (іншого судом не встановлено), а дитина потребує такої допомоги. Крім того, суд зазначає, що проживання одного з батьків окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України.

Тому, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, інші встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, а тому позов підлягає задоволенню.

Оскільки вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів підлягають задоволенню, а позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів), суд доходить висновку, що судовий збір слід стягнути з відповідача в користь держави (у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України) та за ставками, встановленими ст. 4 Закону України Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011 року у розмірі 992,40 грн., які діють з 01.01.2022 року на день постановлення рішення.

Крім того, згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було понесено витрати на правову допомогу адвоката. Вказане стверджується наявними в матеріалах справи доказами: договором про надання правової допомоги №24/08-01 від 24 серпня 2022 року (а.с.15), актом приймання-передачі наданих послуг від 25 серпня 2022 року (а.с.17),квитанцією до прибуткового касового ордеру №2 від 24 серпня 2022 року (а.с.18).

Відтак, враховуючи обставини і складність справи, беручи до уваги подані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, суд вважає, що ОСОБА_1 надано до суду необхідні докази понесення витрат за надання правової допомоги, тому вона має право на їх компенсацію за рахунок відповідача.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

За правилами п. 1 ч. 1 ст.430ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць.

На підставі викладеного та ст. 180-184, 191, 192 СК України та, керуючись ст.ст. 247 ч. 2, 263-265, 430, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 / АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 / на користь ОСОБА_1 / АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 / аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 / в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно , але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992 /дев`ятсот дев`яносто дві/ гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 1000 /одна тисяча/ гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.І. Ліуш