Справа № 464/6909/21
пр.№ 2/464/97/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.06.2022 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Чорна С.З.

при секретарі судових засідань Шманько О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дерев"янко Лідія Миколаївна про визнання недійсними спадкових договорів,-

за участю:

представника позивача ОСОБА_4 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 , 27.09.2021 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Лідія Миколаївна, в якому просить: визнати недійним спадковий договір укладений 27.04.2021 між нею та відповідачами, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Дерев`янко Л.М. та зареєстрований в реєстрі №641; визнати недійним спадковий договір укладений 27.04.2021 між нею та відповідачами, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Дерев`янко Л.М. та зареєстрований в реєстрі№643; у зв`язку із визнанням недійсними договорів, скасувати (вилучити) обтяження зареєстровані в реєстрі за №642 та за №644 з квартири АДРЕСА_1 , накладені приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дерев"янко Л.М. при укладенні спадкових договорів, укладених 27 квітня 2021 року та зареєстрованих в реєстрі за №641 та №643.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що 27.04.2021 між нею та ОСОБА_2 від імені якого на підставі довіреності, діяла ОСОБА_3 , а також між нею та ОСОБА_3 було укладено спадкові договори, згідно яких набувачі зобов`язувалися виконувати передбачені у договорах розпорядження відчужувача і в разі його смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набувають право власності по Ѕ частці на належне відчужувачу нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 . На момент вчинення вказаних правочинів ОСОБА_1 , вважала, що з нею укладались договори довічного утримання, з метою опіки та повноцінного догляду за нею до дня смерті. Однак, вона помилилась у природі вказаних правочинів та в обов`язках, які покладалися у цих договорах на набувачів. Так, при огляді укладеного між нею нею та ОСОБА_2 спадкового договору виявила, що в обов`язки набувача входить лише здійснення обряду поховання та встановлення пам`ятника. Жодного обов`язку набувача утримувати відчужувача в даному договорі немає. В укладеному між нею та ОСОБА_3 спадковому договорі передбачається, що набувач зобов`язується: забезпечувати доставку необхідних ліків та продуктів, у разі смерті поховати і поставити надгробний пам`ятник. Разом з тим, ОСОБА_3 через тиждень після укладення вказаних спадкових договорів виїхала у м. Київ. Таким чином, ОСОБА_1 не отримала очікуваних опіки та догляду від набувачів. Догляд та опіку над нею здійснюють сторонні люди сусіди. На її думку, справжня мета вказаних договорів отримання відповідачами права власності на належну їй квартиру. Також, позивачка зазначила, що умовами укладених спадкових договорів не передбачено можливості передоручення набувачами виконання взятих на себе зобов`язань.

Відповідно до ухвали від 08.11.2021 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

16.02.2022 від представника позивача до суду поступила заява про виклик свідків.

07.06.2022 від відповідача ОСОБА_2 до суду поступило клопотання про поновлення строку на подання відзиву, оскільки до 06.05.2022 він не отримував жодних процесуальних документів чи повісток про розгляд даної справи. А тому з поважних причин не зміг взяти участь у судовому розгляді, в тому числі подати відзив та докази які спростовують позовні вимоги, а також заявити відповідні клопотання.

07.06.2022 відповідачем ОСОБА_2 подано до суду відзив на позовну заяву. В якому зазначає, що він проживає в місті Києві. Там же проживає його мама, яка є рідною сестрою ОСОБА_1 . Позивач в телефонних розмовах з його матір`ю з березня 2021 року почала нарікати на своє життя, зокрема, на те, що їй дуже важко, оскільки потребує догляду, проте немає кому принести продукти, купити ліки. Сусідка, на котру ОСОБА_1 склала заповіт, і котра надавала допомогу, відмовилась далі допомагати і вимагає дарчу на квартиру. Мати попросила його допомогти ОСОБА_1 . Оскільки він особисто не мав можливості поїхати у Львів, бо живе і працює в м.Києві, з метою організації догляду за своєю тіткою ОСОБА_1 , він зателефонував та запропонував своїй знайомій ОСОБА_3 здійснювати догляд за позивачкою. ОСОБА_6 погодилась за умови, якщо ОСОБА_1 передасть їй хоча б половину квартири. За його домовленістю з позивачкою, остання передасть йому половину квартири, як своєму племіннику, за що він зобов`язувався організувати їй похорони у випадку смерті. Іншу половину квартири ОСОБА_1 передасть ОСОБА_3 , яка буде забезпечувати позивачці доставку ліків та продуктів. Відповідачі наполягали на укладенні договорів довічного утримання, на що ОСОБА_1 не хотіла погоджуватись. Після консультації з нотаріусом Василюк В.М. ОСОБА_1 погодилась на укладення спадкових договорів і відмовилась від укладення договору дарування або договору довічного утримання. Досягнувши згоди щодо договору, ОСОБА_7 . Викликала приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Л.М., яка оформила укладення спадкових договорів. Вважає, що позивачка намагається ввести суд в оману відносно того, що не усвідомлювала, який договір укладає. На його думку, ОСОБА_1 не могла помилятися щодо його зобов`язань. Викладені у позовній заяві твердження про те, що ОСОБА_3 не здійснювала за позивачкою догляду, вважає обманом. Допоки у ОСОБА_1 з ОСОБА_3 були нормальні стосунки, остання виконувала свої обов`язки. Однак, з липня 2021 року ОСОБА_1 стала наполягати на розірванні спадкових договорів, виганяла із своєї квартири ОСОБА_3 , яка в якості доказів вказаних дій позивачки стала записувати деякі розмови між нею та позивачкою. На виконання взятих на себе зобов`язань за спадковим договором ОСОБА_3 27.07.2021 уклала договір з агенцією «Оберіг», яка направила позивачці доглядальницю, а сама виїхала з квартири ОСОБА_1 . У жовтні 2021 року ОСОБА_1 відмовилась приймати будь-яку допомогу як зі сторони ОСОБА_3 так і інших доглядальниць, які були найняті для виконання зобов`язань по спадковому договору. Також, ОСОБА_2 вказує, що в позовній заяві та доданих документах відсутні докази, які б вказували на наявність помилки зі сторони позивачки при укладенні спадкових договорів. Щодо виконання його обов`язків за спадковим договором, вважає, що не може бути претензій, оскільки час їх виконання не настав. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

28.06.2022 від представника відповідача - адвоката Горбай Р.С. до суду поступило клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Дарницьким районним судом м. Києва за участю відповідача ОСОБА_3

ОСОБА_3 . Проти позову заперечила. Пояснила, що до неї звернувся її знайомий ОСОБА_2 та запропонував переїхати у м.Львів для надання допомоги його тітці ОСОБА_1 , за це запропонував половину квартири, що належала позивачці. ОСОБА_6 погодилась і одразу поїхала у м.Львів. Приїхавши до ОСОБА_1 11 квітня 2021 року, ОСОБА_3 побачила, що квартира перебуває в занедбаному стані, а сама господарка квартири потребує догляду. ОСОБА_6 поселилась в квартирі ОСОБА_1 і почала її доглядати. Догляд полягав в принесенні з магазину продуктів, придбаних за кошти ОСОБА_1 а також частково за кошти ОСОБА_7 . Окрім цього ОСОБА_6 придбала рулон шпалер та клей і покрила стіну в квартирі ОСОБА_1 цими шпалерами. Через тиждень після приїзду вона підібрала необхідні документи, звернулась до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального коругу Дерев`янко Л.М., котра і оформила оспорювані договори. Перед укладенням спадкових договорів ОСОБА_1 радилась з іншими нотаріусами. Оскільки через деякий час піся укладення договорів відносини між ОСОБА_3 . Та ОСОБА_1 погіршились, з метою інформування ОСОБА_2 про добросовісне виконання своїх зобов`язань ОСОБА_3 . Почала без відома ОСОБА_1 записувати розмови між ними та фотографувала як організовує харчування для ОСОБА_1 . Через деякий час ОСОБА_3 виявила, що ОСОБА_1 симулює свою безпомічність, а насправді може себе обслуговувати, тому ОСОБА_3 почала фотографувати як дає ОСОБА_1 продукти харчування та записувати розмови без відома позивачки. Оскільки ОСОБА_1 вигнала ОСОБА_3 із своєї квартири, в день від`їзду ОСОБА_3 уклала договір з агенцією «Оберіг» для пошуку доглядальниці для ОСОБА_1 . Агенція запропонувала таких доглядальниць, котрі приходли до позивачки та приносили їй продукти, придбані за кошти позивачки, однак ОСОБА_1 була постійно ними незадоволена і в жовтні 2021 року взагалі перестала приймати від них допомогу.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви та доповнила, що ОСОБА_3 запросила нотаріуса додому. Нотаріус приїхав вже з двома готовими договороми, роз`яснив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 будуть опікуватися нею та здійснювати догляд, натомість після її смерті останні отримають право власності на належну їй квартиру. Під час укладення договорів ОСОБА_1 лежала на ліжку і в текст не вчитувалась. ОСОБА_3 , проживаючи у неї вдома, купувала продукти харчування та ліки за її кошти, відразу зробила замок до кімнати в якій жила та заховала технічний паспорт на квартиру та правовстановлюючі документи, котрі ОСОБА_1 зберігала в серванті, і котрі згодом знайшла під матрасом на ліжку, де спала ОСОБА_6 . Стверджує, що квартира є її єдиною цінністю і укладаючи договір розраховувала на повноцінний догляд, утримання і увагу. Під час оформлення договору вона не зрозуміла повністю його умов, а повірила запевненням що на підставі укладених договорів отримає бажаний догляд і утримання. Стверджує, також, що якщо б на момент укладення договорів знала, що ОСОБА_2 отримає половину її квартири після смерті лише за обов`язок організувати похорон і поставити пам`ятник, а іншу половину квартири отримає ОСОБА_3 лише за те, що проживаючи з нею інколи приноситиме продукти, то не укладала б таких договорів. Просить задоволити позов.

Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви та доповнив, що викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву обставини підписання спадкових договорів є надуманими та голослівними, адже не підтверджені належними та допустимими доказами і спростовуються тим, що ОСОБА_2 не був присутній при укладенні спадкових договорів, чого не заперечує сам у відзиві зазначаючи, що не міг поїхати до ОСОБА_1 і про такі обставини йому відомо зі слів ОСОБА_3 . Мотиви відповідача, вказані у відзиві, на підставу укладення спадкових договорів не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на зміст правочину та його умови, і в даному випадку позивач істотно помилялась не в мотивах укладення договорів, а щодо їх істотних умов в частині обов`язків відповідачів, що узгоджується з положеннями ст.229 ЦК України. Зауважив, що сам відповідач у мотивах на підставу укладення спадкових договорів вказував, що ОСОБА_1 потребувала сторонньої допомоги та догляду і просила про таку. Доводи відповідача щодо сумлінного та належного виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов`язань за спадковим договором упродовж 5-ти місяців, не підтверджені належними доказами, адже чеки про придбання ліків та продуктів, частина яких, як вбачається із самих касових документів, оплачена самою ОСОБА_1 , не є належним доказом виконання взятих за договором зобов`язань. Дійсно, ОСОБА_1 давала сусідам та іншим особам власні кошти на придбання ліків та продуктів, відповідно вони надавали їй чеки та здачу після придбання необхідного і позивачка складає чеки. Доказів того, що саме ОСОБА_6 виконувала доручення по придбанню ліків та продуктів відповідачем не надано. Щодо наданих відповідачем фотографій та диску зі звукозаписами, просив визнати такі докази недопустимими. Крім цього, зазначив про наявність у позивача судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив щодо заявлених позовних вимог, надав пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_3 та змісту відзиву ОСОБА_2 на позовну заяву. Просить у позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечила щодо заявлених позовних вимог та пояснила, що вона виконувала свої обов`язки по спадковому договору і не відмовлялась від їх виконання. Просить у позові відмовити.

Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Л.М. у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши вступні слова учасників справи, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до такого висновку.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Квартирно-експлуатаційною частиною району 25 жовтня 1999 року, згідно з розпорядженням від 08 жовтня 1999 року №7000, та зареєстрованого Львівським Міжміським бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу №37435, ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 .

27 квітня 2021 року між ОСОБА_1 (відчужувач) та ОСОБА_2 (набувач), від імені якого на підставі довіреності, діяла ОСОБА_3 , було укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Л.М.,зареєстрований в реєстрі за №641.

Також, 27 квітня 2021 року між ОСОБА_1 (відчужувач) та ОСОБА_3 (набувач) укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Л.М. і зареєстрований в реєстрі за №643.

Дані договори посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального договору ОСОБА_8 удома позивача за адресою АДРЕСА_2 у зв`язку з похилим віком ОСОБА_1 .

Згідно з п.1.1. спадкового договору від 27 квітня 2021 року та зареєстрованого в реєстрі за №641, укладеного між ОСОБА_1 (відчужувач) та ОСОБА_2 (набувач), набувач зобов`язується виконувати передбачені в ньому розпорядження відчужувача і в разі його смерті набуває право власності на належну відчужувачу Ѕ (одну другу) частку квартири АДРЕСА_1 , в наступних частках: ОСОБА_2 в Ѕ (одній другій) частці квартири, ОСОБА_3 в Ѕ (одній другій) частці квартири.

При цьому, ОСОБА_3 не виступала стороною вказаного договору і спадкового договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ще не було укладено.

Відповідно до п.2.4.1. вказаного договору в обов`язок набувача ( ОСОБА_2 ) входить здійснення обряду поховання та встановлення пам`ятника.

Згідно з п.1.1. спадкового договору від 27 квітня 2021 року та зареєстрованого в реєстрі за №643, укладеного між ОСОБА_1 (відчужувач) та ОСОБА_3 (набувач), Набувач зобов`язується виконувати передбачені в ньому розпорядження Відчужувача і в разі його смерті набуває право власності на належну ОСОБА_9 Ѕ (одну другу) частку квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.2.4.1., 2.4.2. даного спадкового договору в обов`язок набувача ( ОСОБА_3 ) входить забезпечувати доставку необхідних ліків та продуктів; у разі смерті відчужувача поховати її і поставити надгробний пам`ятник.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 дали суду показання, за змістом яких, сусідку ОСОБА_1 знають давно, вона одинока жінка, яка потребує допомоги і стороннього догляду. Вони неодноразово допомагали позивачці купувати продукти, ліки. ОСОБА_11 крім вказаного, ще й готує їсти, їздить з ОСОБА_1 в лікарню, на медичні огляди, тощо. Догляду ОСОБА_3 за ОСОБА_1 вони не бачили. Зі слів ОСОБА_1 ОСОБА_3 не доглядала за нею.

Також, судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що позивач є особою похилого віку ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), одинокою, а, відтак, потребує стороннього догляду, в зв`язку з чим 27 квітня 2021 року вона уклала спадкові договори з відповідачами, які нотаріусом оформлені та посвідчені вдома у позивачки.

Суд зауважує, що з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами, які в своїй сукупності не викликають сумнівів у своїй достовірності, а саме: вік позивача на час укладення договору, відсутність близьких людей, метою укладення договору для позивача був догляд за нею. Необхідність догляду та допомоги для позивача не заперечували і відповідачі, у відзиві та в відповідних поясненнях в ході розгляду справи.

В той же час, зі змісту спадкового договору, укладеного27 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені котрого діяла ОСОБА_3 , після смерті позивача набувач набуває право власності на Ѕ (одну другу) частку належної позивачу квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Натомість набувач несе обов`язок виключно здійснення обряду поховання та встановлення пам`ятника. Інших обов`язків для набувача, і, зокрема, здійснення будь-якого догляду чи допомоги позивачу, вказаним договором не передбачено.

Зі змісту спадкового договору, укладеного 27 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 після смерті позивача набувач отримує право власності на Ѕ (одну другу) частку належної позивачу квартири за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому набувач несе обов`язок забезпечувати доставку необхідних ліків та продуктів, і після смерті відчужувача поховати її та поставити надгробний пам`ятник.

При цьому, як стверджувала відповідач, така доставка ліків і продуктів мала відбуватись за кошти позивача.

Відтак, з огляду на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що доставка ліків та продуктів, прибаних за кошти позивача в обмін на набуття права власності на квартиру не були очікуваним для позивача і необхідним для неї стороннім доглядом, а саме відчуження квартири, яка становить виключну цінність для ОСОБА_1 є неспівмірним за набутям таких незначних вигод за договором.

Відповідно до вимог статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Вказаним вимогам спадкові договори, укладені 27 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , і котрі були посвідчені приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального договору Дерев`янко Л.М., не відповідають.

За змістом частини 1 та 3 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини 1 та 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частиною 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 1302 ЦК України визначає поняття спадкового договору. Так, за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Суд зауважує, що обставини, щодо яких помилилася позивач, зокрема щодо отримання підтримки, догляду та утримання, на які розраховувала під час укладення оспорюваних договорів позивач, як сторона правочинів, існували саме на момент вчинення правочинів, а не виникли після їх укладення і ці обставини є істотними.

Суд не погоджується з доводами відповідачів, вважає такі не обґрунтованими та не підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами.

Надані відповідачами фотографії та диск зі звукозаписами нібито телефонних розмов є недопустимими доказами.

Так, суд враховує Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням СБУ щодо офіційного тлумачення положення частини 3 статті 62 Конституції України №12 - рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, в якому зазначено наступне:

Згідно з ч.1, 2 ст.32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України; не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Стаття 31 Конституції України гарантує кожному таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть встановлюватися лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо.

Розглядаючи справу Конституційний суд узяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 9 червня 1998 року, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя, таємницю кореспонденції, на недоторканність житла (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Здійснення звукового запису голосу особи без її згоди порушує право на охорону інтересів особи. Голос фізичної особи належить до проявів особистого характеру, що охороняється, його звуковий запис можна здійснювати або використовувати тільки з відома фізичної особи. Відеозаписи в якості електронних доказів, аналогічно до аудіозаписів, для оцінки належності відеозапису як доказу береться до уваги наявність у ньому необхідних реквізитів електронного доказу, таких як фіксація дати та часу зйомки, місця події. Докази прийняті судом не повинні викликати сумнів, щодо відсутності в ньому монтажу, якщо використовується копія аудіозапису чи відеозапису, а не їх оригінал (постанова Верховного Суду від 31.10.2019 р. у справі №404/700/17).

Подані відповідачами докази отримані з порушенням порядку їх отримання, тобто з порушенням таємниці телефонних розмов, фотографій, зроблених без згоди особи, яка на ній зображена, тобто без отримання офіційного дозволу фотографувати чи записувати її тощо.

Окрім цього, вказані докази подані в електронній формі, а також в формі паперової копії електронного документа, не відповідають вимогам ст.100 ЦПК України щодо форми подання та посвідчення електронних доказів.

Таким чином, на підставі зібраних доказів у справі, встановивши дійсні обставини, суд доходить переконання, що позивач неправильно сприйняла важливі обставини правочинів в частині зобов`язань сторін, що вплинуло на її волевиявлення, тим самим допустивши помилку, яка має істотне значення, оскільки позивач не отримала того, на що сподівалася, укладаючи спірні правочини догляду за нею зі сторони відповідачів.

Щодо позовних вимог в частині скасування (вилучення) обтяження зареєстрованих в реєстрі за №642 та за №644 з квартири АДРЕСА_1 , накладені приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Л.М. при укладенні спадкових договорів, укладених 27 квітня 2021 року та зареєстрованих в реєстрі за № 641 та №643, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Л.М. на підставі статті 73 Закону України Про нотаріат та у зв`язку з посвідченням оспорюваних спадкового договорів від 27.04.2021 накладено заборону відчуження вказаного у договорах майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 до припинення цих договорів.

Крім того, згідно з абзацом п`ятим підпунктом 5 пункту 5.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 (далі Порядок), нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору.

Отже, розірвання чи визнання недійсними судом оспорюваних спадкових договорів від 27.04.2021 та повідомлення про це нотаріуса є підставою для припинення заборони відчуження зазначеного у договорах майна та знаття нотаріусом відповідної заборони в силу змісту цієї заборони та абзацу п`ятого підпункту 5 пункту 5.1 Порядку, а відтак позовна вимога про скасування судом обтяження у виді заборони є безпідставною, похідною, через що суд відмовляє у її задоволенні.

Питання щодо судових витрат слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 229, 1302 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 263, 265,.268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дерев"янко Лідія Миколаївна про визнання недійсними спадкових договорів задовольнити частково.

Визнати недійсним спадковий договір укладений 27 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Л.М. та зареєстрований в реєстрі за №641.

Визнати недійсним спадковий договір укладений 27 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Л.М. та зареєстрований в реєстрі за №643.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 грн. понесених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 908 грн. понесених судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дерев"янко Лідія Миколаївна, м.Львів, вул.Коперника,47.

Повний текст рішення складено 11.07.2022.

Суддя Чорна С.З.