Провадження № 22-ц/802/133/22 Категорія: 30 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К.А.,

позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу, відшкодування збитків та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу, відшкодування збитків та моральної шкоди.

В обґрунтування вимог вказує, що 10 червня 2021 року нею в магазині «Ргомеблі» ( АДРЕСА_1 ) було замовлено виготовлення кухонного куточка, у зв`язку з чим того ж дня між ОСОБА_1 та відповідачем ФОП ОСОБА_3 було укладено замовлення-угоду на виготовлення вказаного товару та досягнуто згоди щодо його вартості -7300 грн. Предметом договору визначено кухонний куточок розміром 125 на 145 см., який складається з двох частин, ескіз якого відображено продавцем у зазначеній угоді.

26.06.2021 року позивач отримала своє замовлення та, перевіривши комплектність та цілісність товару, оплатила його. Того ж дня, здійснюючи збірку куточка та його встановлення, ОСОБА_1 було виявлено істотні недоліки товару, зокрема те, що форма куточка не відповідає умовам договору, оскільки довжина його верхньої частини становить 145 см, а нижньої - 125 см, що суперечить замовленню, відповідно до якого, довжина його верхньої частини мала дорівнювати 125 см, а нижньої - 145 см.

Враховуючи вказане, позивач не може використовувати його за призначенням, враховуючи розміри її кухонної кімнати.

Крім того, відповідно до умов договору, вставки з тканини «Ексім текстиль» мали бути завширшки 18 см, а фактично вони іншого розміру.

В порядку досудового врегулювання спору 02.08.2021 року ОСОБА_1 направила лист на адресу відповідача, з вимогою про повернення коштів та прийняття неналежного товару назад, проте жодної відповіді вона не отримала. Крім того, нею також була написана скарга до Головного управління Держпродспоживслужби у м. Луцьку з проханням вирішити вказане питання, проте про результати розгляду її не повідомили.

Просить суд ухвалити рішення, яким розірвати договір купівлі продажу, з повернення сплаченої за товар грошової суми в розмірі 7300 грн, а також стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2021 року в задоволені позову в даній справі відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення яким її позов задовольнити повністю.

Заслухавши позивача та її представника, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того позивачем не подано доказів, які б підтверджували наявність вини відповідача у продажі товару неналежної якості, а тому підстав для розірвання договору купівлі-продажу відсутні.

Такі висновки суду першої інстанції зроблені з порушенням норм матеріального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Судом встановлено, що між сторонами 10 червня 2021 року було укладено договір на виготовлення кухонного куточку та досягнуто згоду щодо його вартості, яка склала 7300 грн. Предметом договору , який укладений у формі замовлення-угоди. був кухонний куточок розміром 125*145 сам, який складається з двох частин та ескіз якого відображено продавцем в самій угоді ( а.с.5).

26 червня 2021 року позивач отримала своє замовлення та перевіривши комплектність та цілісність товару, оплатила його, що підтверджується товарним чеком № 18 від 26 червня 2021 року.

Здійснюючи звірку товару та його встановлення, позивачем було виявлено недоліки товару, а саме те що форма куточка не відповідає умовам договору, оскільки відповідно до умов такого замовлений куточок мав бути форми, де довжина верхньої частини товару 125 см, а нижньої 145 см. Проте фактично куточок має форми, де довжина верхньої частини товару 145 см, а нижньої 125 см.

Судом встановлено, що така форма замовленого куточка була викликана площею та формою кухні в якій він мав бути

Виявивши зазначені недоліки в порядку досудового врегулювання спору 02 серпня 2021 року позивачем було направлено відповідачу лист, з вимогою здійснити повернення коштів у сумі 7300 грн та прийняти назад товар, який не відповідає умовам договору укладеної між сторонами.

Відповідач на лист претензію дала відповідь, в якій фактично визнала, що товар не відповідає якості та запропонувала укласти новий договір з детальним описом нових вимог до технічної характеристики виробу та переробити даний куток.

Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з п. 3, 4 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Як вбачається зі статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 Цивільного кодексу України)

За ч.3 ст.6 Цивільного кодексу України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам, визначати умови такого договору. Проте, під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ч.3 ст.11 ЦК України, крім договорів, цивільні права та обов`язки виникають також з актів цивільного законодавства.

За положення ч.1 ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Вирішуючи справи про захист прав споживачів, суди мають виходити з того, що відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» держава: забезпечує громадянам захист їх інтересів як споживачів; надає можливість вільного вибору товарів (робіт, послуг) та набуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час вибору й використання товарів (робіт, послуг) відповідно до їх потреб; гарантує придбання або одержання іншими законними способами товарів (робіт, послуг) в обсягах, що забезпечують рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я та життєдіяльності. Встановлений Законом перелік прав, якими користуються споживачі, не є вичерпним. Законодавчими актами і договорами, які не суперечать Закону, можуть бути передбачені й інші права споживачів та зобов`язання продавців, виготівників, виконавців.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до положень статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець (виробник, виконавець) на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції.

Стосовно продукції, на яку гарантійні строки або строк придатності не встановлено, споживач має право пред`явити продавцю (виробнику, виконавцю) відповідні вимоги, якщо недоліки було виявлено протягом двох років (ч.5 ст.7 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Якщо через недолік неможливе чи недопустиме використання товару відповідно до його цільового призначення, виник він із вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення був виявлений знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з таких ознак: взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад 14 календарних днів; робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором - то це істотний недолік товару.

Істотні недоліки, що виникли з вини виробника (продавця, виконавця), чи фальсифікований товар у разі виникнення потреби у визначенні причини втрати якості товару, гарантійний термін якого не вичерпався, підтверджуються висновком експертизи, яку продавець відповідно до п.13 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року за №506 «Про затвердження Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів», зобов`язаний організувати у триденний термін із дня одержання письмової заяви від споживача, що також відповідає вимогам ч.4 ст.17 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням.

Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем.

При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Отже, вирішуючи справи про захист прав споживачів при придбанні ними товару належної якості, слід мати на увазі, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням.

Така вимога покупця про обмін або повернення товару підлягає задоволенню протягом 14 днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем і якщо товар не використовувався, збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики та наявний розрахунковий документ. Якщо у продавця немає необхідного для обміну товару, покупець має право розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару.

Як вбачається з матеріалів справи та відповідно до пояснень, що надані позивачем в судовому засіданні між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 , було узгоджено розмір та форму кухонного куточку, з врахуванням того де він мав був розташований при експлуатації. Оглянутими в судовому засіданні фотографіями, поясненнями позивача та його представника, відповіддю самого відповідача на лист претензію, підтверджується та обставина, що кухонний куточок був виготовлений з відступом від домовленостей, що закріплені договором та погоджені сторонами, а саме : верх куточка по факту становить 145 замість 125, а низ -125 замість 145.

Таким чином кухонний куточок не може експлуатуватись позивачем за цільовим призначенням, оскільки розміри кухні не дають можливості його встановлення.

Відповідно до ч.1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі аналізу наявних в матеріалах справи доказів, приймаючи до уваги письмові заяви по суті позову, керуючись наведеними вимогами Закону України «Про захист прав споживачів», суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність правових підстав для розірвання договору купівлі-продажу кухонного куточку від 10 червня 2021 року, що укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та стягнення з відповідача вартості товару в розмірі 7300 гривень

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Так, відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України).

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Тобто, статті 4 та 22 Закону про захист прав споживачів у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, Cabales and Balkandali v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

З огляду на обставини справи, беручи до уваги вказані принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, апеляційний суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди в сумі 1000 грн є адекватним нанесеній моральній шкоді, яка виразилась у переживаннях позивача щодо неможливості використання замовленого та оплаченого товару, та діях спрямованих для відновлення та захисту свого порушеного права..

Крім того суд першої інстанції зобов`язав сплатити судовий збір позивача за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 908 гривень

Відмежування справ про захист прав споживачів від інших категорій цивільних справ впливає на обов`язок позивача сплатити судовий збір.

Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав (ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Як відомо, Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» набрав чинності п`ять років тому 1 вересня 2015 року.

При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 21 березня 2018 року, у ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного закону і ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому ст. 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Враховуючи зазначене позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» , а тому розмір судового збору в розмірі 908 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з порушенням норм матеріального то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позову .

Відповідно до вимог ч.6 ст. 141 судовий збір в розмірі 3632 грн, який складається з судового збору за подання позовної вимоги (розірвання договору та стягнення коштів) в розмірі 908 грн + 2724 грн за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір купівлі-продажу кухонного куточку від 10 червня 2021 року, що укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 .

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 7300 гривень сплаченої за товар грошової суми, 1000 гривень на відшкодування моральної шкоди та 908 гривень сплаченого судового збору.

Стягнути з фізичної особою-підприємця ОСОБА_3 в дохід держави 3632 гривень судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя:

Судді: