441/1297/21 2/441/73/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.06.2022 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Перетятько О.В.,

за участі секретаря Сорока М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (правонаступник приватного акціонерного товариства «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

Представник ПАТ «Страхова Компанія «АРКС» (правонаступник приватного акціонерного товариства «АХА Страхування» Волчек Н.М. звернулась до Городоцького районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з неї шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 11 109 грн. 05 коп. та судовий збір.

В обґрунтування позову покликається на те, що 15.06.2018 між ПрАТ "СК "АХА страхування" та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 173681а8зга, предметом якого є страхування транспортного засобу «Opel», р.н.з. НОМЕР_1 .

24.11.2018, по вул. Кульпарківська, 226 «А» в м. Львів з вини ОСОБА_1 відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобілів марки «Peugeot», р.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням останньої, «Opel», р.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та «Toyota», р.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , як наслідок автомобіль марки «Opel Insignia», р.н.з. НОМЕР_1 , пошкоджено. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», звернулись до останнього із вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатило не всю суму відшкодування, тому, різницю суми невідшкодованих збитків просить стягнути з ОСОБА_1 .

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити (а.с. 101-104).

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, скерувала до суду відзив на позов, у якому проти задоволення позову заперечила. Вказала, що на момент ДТП її цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна», відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.140185263 з лімітом страхової суми в розмірі 100000,00 грн. Оскільки розмір завданої шкоди становить 28457,99 грн., що не перевищує ліміту відповідальності, страховик не відмовився від виплати страхового відшкодування, вважає заявлені до неї позовні вимоги як до страхувальника необгрунтованими. Зазначила, що боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди, тому покладення на неї обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності. На підставі викладеного відповідачка просить суд відмовити в задоволенні позову.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи.

Оглянувши заяву представника позивача, відзив відповідачки, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до вимог до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були досліджені в суді.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 24.11.2018, по вул. Кульпарківська, 226 «А» в м. Львів відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобілів марки «Peugeot», р.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , «Opel», р.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та «Toyota», р.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , як наслідок автомобіль марки «Opel Insignia», р.н.з. НОМЕР_1 , пошкоджено, заподіяно майнових збитків.

Постановою судді Городоцького районного суду Львівської області від 21.12.2018 ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (а.с. 10).

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Peugeot», р.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 , була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР.140185263 з лімітом страхової суми за шкоду, заподіяну майну в розмірі 100000 грн. (а.с. 65-69, 77-78).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту за № 173681а8зга, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Opel», р.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 38).

Відповідно до Страхового акту № АХА2432285 від 07.12.2018, розрахунку страхового відшкодування, експертного висновку/калькуляції № 1.003.18.0 07.12.2018, копії рахунку на оплату № 930 від 07.12.2018 та умов договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 173681а8зга від 15.06.2018, розмір страхового відшкодування склав 28 457 грн. 99 коп. (а.с. 13, 14, 15, 16-17, 30-36).

Розмір страхового відшкодування АТ «СК «АХА Страхування» (теп. АТ «СК «АРКС») було сплачено потерпілому за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу згідно платіжного доручення № 520 144 від 10.12.2018 (а.с. 9).

11.03.2019 представник АТ «СК «АХА Страхування» (теп. АТ «СК «АРКС») звернулась до

ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 39-40).

Як убачається із позовної заяви та не заперечується сторонами, 04.04.2019 ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було здійснено на корить позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 17 348 грн. 94 коп.

За таких обставин сума збитків, які залишились невідшкодованими становить 11 109 грн. 05 коп.

Позивач 15.04.2019 звертався із претензією до ОСОБА_1 про відшкодування недоплаченої суми завданих збитків, однак така претензія залишена без реагування (а.с. 8)

Статтею 1 Закону України "Про страхування" визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до положень ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

При цьому, коли деліктні відносини поєднуються із правовідносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язані в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

До такого висновку дійшов у своїй Постанові від 04.07.2018 Верховний Суд України у справі № 755/18006/15-ц.

За умов, передбачених положеннями ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цей страховик набуває право зворотної вимоги (регресу) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Однак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст.37 Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦПК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому, страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Аналогічний висновок міститься у Постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц.

Таким чином, з урахуванням діючого на момент скоєння ДТП страхового полісу, а також суми матеріальної шкоди, яка не перевищує ліміту страхового відшкодування, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено достатньо доказів на підтвердження підстав для покладення на відповідача відповідальності за шкоду, що завдана майну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована, позовні вимоги заявлено до неналежного відповідача, у зв`язку з чим у задоволенні позову до ОСОБА_1 слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати у справі суд відносить на рахунок позивача.

Керуючись ст. 13, 81, 89, 90, 141, 258-259, 265, 354 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (правонаступник приватного акціонерного товариства «АХА Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05.07.2022.

Головуючий суддя Перетятько О.В.