Справа №538/149/22
Провадження по справі №2/538/134/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2022 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Зуб Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Криворучко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лохвиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Волторніст Сергій Миколайович, до Лохвицької міської ради Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Перша Лохвицька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Волторніст С.М.,звернулися до суду позовною заявою, в обґрунтування якої зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок загальною площею 71,1 м. кв. (літ. А-1) з допоміжними господарськими будівлями: сарай-літня кухня (літ. «Б»), вбиральня (літ. «Г»), погріб (під об`єктом «Б»), огорожа (№ 1), вигрібна яма (№ 2), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Дане домоволодіння було побудоване в 70-80 роках XX століття, але належним чином зареєстроване не було. Позивачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом подачі заяв до Першої Лохвицької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.11.2021 за вих. № 363/02-31 позивачам було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що на вищезгадане нерухоме майно відсутні правовстановлюючі документи, що позбавляє можливості на сьогоднішній день в позасудовому порядку оформити право власності на житловий будинок як за спадкоємцями за законом.

Просять визнати за ними, як спадкоємцями за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , право власності по 1/2 частині житлового будинку загальною площею 71,1 м. кв. ( літ. А-1) з допоміжними господарськими будівлями: сарай-літня кухня (літ. «Б»), вбиральня (літ. «Г»), погріб (під об`єктом «Б»), огорожа (№ 1), вигрібна яма (№ 2), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 07.02.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 40).

У підготовче судове засідання сторони не з`явилися.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник- адвокат Волторніст С.М. через канцелярію суду надали заявипро розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують (а.с. 45, 46, 47).

Представник відповідача- Заводської міської ради Полтавської області, на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення позову не заперечує (а.с. 43).

Третя особа- нотаріус Першої Лохвицької державної нотаріальної конторина адресу суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 44).

Враховуючи наведене, та вимоги ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим судовий розгляд даної справи здійснити за відсутності учасників справи, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України, передбачено що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Місцем відкриття спадщини відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно до частини 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

Виходячи з положень ч.ч. 1-2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах- уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Згідно частини 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , є доньками ОСОБА_3 (а.с. 9, 10, 11, 12). ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивачів ОСОБА_3 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 24.122020 року серії НОМЕР_1 (а.с. 8). Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок з допоміжними господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Дане домоволодіння було побудоване в 70-80 роках XX століття, але належним чином зареєстроване не було. Відсутність реєстрації вказаного нерухомого майна підтверджується Інформаційною довідкою виданою ТОВ «Експертне бюро «Рідний дім» від 26.10.2021 року за № 137 (а.с. 15). Позивачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом подачі 07.11.2021 року заяв до Першої Лохвицької державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Постановою нотаріуса від 07.11.2021 за вих. № 363/02-31 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії- у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок (а.с. 13). Факт перебування вищевказаного житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями у власності спадкодавця - ОСОБА_3 підтверджується рішенням Лохвицької міської ради Полтавської області від 21.06.2018 року № 50 (а.с. 14). З технічного паспорта, виготовленого ПП «Бюро послуг та консультацій», вбачається, що вищевказаний будинок з погосподарськими будівлями був введений в експлуатацію у 1974 році, а по господарські будівлі- з 1981р. по 1982р. (а.с. 16-26).

Зважаючи на той факт, що вимогами законодавства чинного на момент виникнення права власності, державна реєстрація не передбачалась ні як підстава переходу права власності, ні як формальна констатація перед третіми особами факту переходу права власності, до реєстрації права власності, що виникло у 1974 році, має застосовуватись законодавство про реєстрацію права власності чинне на момент такої реєстрації.

П. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Частинами. 3, 4 ст. 3 зазначеного Закону, передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Наданими суду доказами підтверджено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов`язані із виникненням права власності на споруджений житловий будинок, у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 виникло право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вказує ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Стороною відповідача позов визнаний у повному обсязі, і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1216-1218, 1221, 1223, 1258, 1261, 1268-1269, 1270, 1297 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 81, 200, 206, 211, 247, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Волторніст Сергій Миколайович, до Лохвицької міської ради Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Перша Лохвицька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою м. Лохвиця, Полтавської області, РНОКПП: НОМЕР_2 , як спадкоємицею за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 , право власності на 1/2 частку житлового будинку загальною площею 71,1 м. кв., житловою площею 48,1 м. кв. (літ. А-1) з допоміжними господарськими будівлями: сарай-літня кухня (літ. «Б»), вбиральня (літ. «Г»), погріб (під об`єктом «Б»), огорожа (№ 1), вигрібна яма (№ 2), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою м. Лохвиця, Полтавської області, РНОКПП: НОМЕР_3 , як спадкоємицею за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 , право власності на 1/2 частку житлового будинку загальною площею 71,1 м. кв., житловою площею 48,1 м. кв. (літ. А-1) з допоміжними господарськими будівлями: сарай-літня кухня (літ. «Б»), вбиральня (літ. «Г»), погріб (під об`єктом «Б»), огорожа (№ 1), вигрібна яма (№ 2), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.О. Зуб