Справа № 690/489/22
Провадження № 2/690/193/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Линдюка В.С.,

секретар судового засідання Руденко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ватутінського міського суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання незаконним реєстрації місця проживання фізичної особи та усунення перешкод у користуванні нерухомим майном,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Ватутінського міського суду Черкаської області з позовною заявою за змістом якої просить визнати незаконною державну реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , та усунути перешкоди в користуванні майном шляхом зобов`язання відповідача скасувати державну реєстрацію їх місця проживання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач 12.08.2021 року став власником нежитлового приміщення площею 437,90 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Однак вже після реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості йому стало відомо, що в його нежитловій будівлі з 05.04.2000 року зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Водночас вказане приміщення ніколи не було житловим, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ніколи в ньому не проживали та не були його власниками/співвласниками. Добровільно припинити реєстрацію місця проживання в належному йому нежитловому приміщенні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не бажають, як наслідок, позивач вимушений звернутися до захистом свого цивільного права в судовому порядку, шляхом визнання державної реєстрації їх місця проживання незаконною та усунення перешкод в користуванні майном. Також вказано, що позивач просить судові витрати в даній справі залишити за ним.

Ухвалою від 27.10.2022 року відкрито провадження в даній справі та постановлено розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, та роз`яснено учасникам справи їх права, передбачені ст.ст. 178-180, 191-193, ч. 5 ст. 279 ЦПК України,

Відповідачем після отримання ухвали від 27.10.2022 року та примірнику позовної заяви з додатками, у визначений судом строк відзив на позовну заяву не подано.

Позивач у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву за змістом якої підтримує заявлені позовні вимоги, просить їх задовольнити, а справу розглянути за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, надала до суду клопотання за змістом якого просить розгляд справи провести за її відсутності та не заперечує проти задоволення позовних вимог у зв`язку з відсутністю заперечень щодо них.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 04.11.2022 року отримано ухвалу про відкриття провадження в даній справі та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення №№ 716, 708, однак в межах визначеного судом письмових пояснень щодо позову не надано, клопотань від їх імені щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 12.08.2021 року є власником нежитлового приміщення площею 437,90 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , яке раніше належало АТ «Укрпошта», що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 12.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко А.В., та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 12.08.2021 року № 270307289.

Відповідно до інформації виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області від 10.12.2021 року № 3016/02-21 згідно Реєстру територіальної громади за адресою: АДРЕСА_1 , крім інших, зареєстровано місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата реєстрації відповідно до даних паспорта громадянина України 05.04.2000 року та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата реєстрації відповідно до даних паспорта громадянина України 25.07.2006 року.

Згідно технічного паспорту, виготовленого 16.01.2020 року ТОВ «Всеукраїнський експертно-правовий союз», за адресою: АДРЕСА_1 , розташована двоповерхова нежитлова будівля громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами.

За змістом інформації виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області від 10.02.2022 року № 315/02-21 будівля за адресою: АДРЕСА_1 , на постійній основі використовувалась як нежитлове приміщення та в житлове, і навпаки, не переводилось, до відчуження використовувалось як відділення ДП «Укрпошта».

Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (далі ЦК України), Житловим кодексом України (далі ЖК України), законами України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», а також нормативно-правовими актами, які регулюють правила та порядок реєстрації місця проживання фізичних осіб.

Положеннями ч. 6 ст. 55 Конституції України передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, у якому вона проживає постійно або тимчасово.

У розумінні абз. 5 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем проживання є житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги.

Підсумовуючи вказане, можна зробити висновок, що законодавство пов`язує категорію «місце проживання» з наявністю житлового приміщення, яке повинно бути пристосованим та придатним для постійного проживання.

За змістом ст. 4 ЖК України до житлових приміщень належать: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях незалежно від форми власності; квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту. До житлового фонду не входять нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» під поняттям «житло» слід розуміти житловий будинок, квартиру, інше жиле приміщення, в якому особа постійно або тимчасово проживає.

З урахуванням вказаного, очевидним є те, що місце проживання фізичної особи не може бути зареєстровано в нежитловому приміщенні та така реєстрація є неправомірною.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 17 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» відомості про зареєстроване місце проживання (перебування) особи скасовуються органом реєстрації у разі проведення реєстраційних дій з порушенням вимог, встановлених законом.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» органом реєстрації є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, який на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради, забезпечує формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні достатні правові підстави для задоволення позовних вимог та визнання незаконною реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить позивачу, яка підлягає скасовуванню відповідним органом реєстрації.

Задовольняючи позовні вимоги, суд не вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних зі сплатою збору, що зумовлено позицією позивача, викладеною в позовній заяві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7-13, 76-82, 89, 206, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354-355, пп. 15.5 п. 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконною реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати виконавчий комітет Ватутінської міської ради Черкаської області скасувати державну реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя Линдюк В.С.