гСправа № 358/974/22 Провадження № 2/358/614/22
13 грудня 2022 року м. Богуслав
Богуславський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Лебединець Г.С.,
секретар судового засідання Вершута А.І.,
розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -
ОСОБА_1 звернулася до Богуславського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.
Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 21.11.2022 року відкрито провадження по справі та ухвалено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судовий розгляд призначено на 13.12.2022 року о 09-00 год.
В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву. З урахуванням того, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи та враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідив письмові докази, оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до положення ч.1, ч. 2 статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. (ст. 150 Сімейного кодексу України).
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України.
Судом встановлено, що від зареєстрованого шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільного неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Виконавчим комітетом Хохітвянської сільської ради Богуславського району Київської області від 12.10.2007 року, актовий запис № 07.
Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 24.09.2010 року у справі № 2-896/10, розірвано шлюб між сторонами по справі. Рішення суду набрало законної сили 05.10.2010 року.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 09.11.2010 року у справі № 2-2786/10, зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 15.10.2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно протоколу №81 ЛКК Богуславської ЦРЛ від 17.07.2013р. їх сину встановлено діагноз - «сенсоневральна туговухість І ст.зліва; глухота IV ст.справа».

20.07.2022 року лікарем КНП БМР «Богуславський центр первинної медико-санітарної допомоги» видано направлення ОСОБА_3 до дитячого офтальмолога ТОВ «Айлаз» для дообстеження та обрання тактики лікування.

21.07.2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Айлаз» укладено договір про надання медичних послуг.

21.07.2022 року позивачем проведено оплату медичного обстеження сина у ТОВ «Айлаз» в сумі 16 130,00 грн., що підтверджується чеком на оплату № АИ00010580 від 21.07.2022 року.

Згідно довітки ТОВ «»Айлаз від 22.07.2022 року ОСОБА_3 перебував на обстеженні в даному медичному центрі в м.Київ 21.07.2022 року та 22.07.2022 року.

Згідно довідки ТОВ «Айлаз», 29.07.2022 року ОСОБА_3 перебував на офталомологічному обстеженні з діазнозом - «Міопія слабкого ступеня обох очей» та йому була рекомендована рефракційна терапія.

Згідно рекомендацій лікаря-офтальмолога, 29.07.2022 року ОСОБА_1 був придбаний раствор HIDRO HELTH H2O2 60 мл - за ціною - 180 грн; та 22.08.2022 року - раствор Аква-комфорт «HORIEN» 120 мл - за ціною 160 грн, що відтверджується чеками на оплату № АИ00011300 та № АИ00013371 відповідно.

09.08.2022 року ОСОБА_1 придбано краплі очні вартістю 114,60 грн., що підтверджується чеком №25195.

30.09.2022 року ОСОБА_4 придбано слуховий апарат «Страйд» із комплектуючими на загальну суму 19 330 грн, що підтверджується чеком терміналу смарткаси, фіскальний номер 525327291.

05.10.2022 року ОСОБА_1 придбано краплі очні вартістю 132,29 грн., що підтверджується чеком № 28699 та рідина для контактних лінз - 159,59 грн, що підтверджується чеком № 28700.

Згідно наданих позивачем квитків на автобус сполученням Богуслав - Київ та Київ - Богуслав та за 21.07.2022 року, 22.07.2022 року, 29.07.2022 року, 22.08.2022 року, 23.08.2022 року, 29.09.2022 року, 30.09.2022 року - нею витрачені грошові кошти на оплату проїзду в загальному розмірі 3000 грн (вартість квитка - 150 грн).

Згідно довідки ОЗО Богуславський академічний ліцей від 18.10.2022 року № 66, ОСОБА_3 навчається в 9-В класі.

Згідно довідки ОЗО Богуславський академічний ліцей від 19.10.2022 року № 268, процес навчання 9-В класу відбувається онлайн - дистанційна форма навчання.

Згідно видаткової накладної № від 03.09.2022 року ОСОБА_1 , з урахуванням рекомендацій лікарів, позивачем придбано комп`ютер із монітором та комплектуючими на загальну суму 32 186,00 грн.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо)

Відповідно до ч.2 ст. 185 Сімейного кодексу України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку із захворюванням. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Верховний Суд України звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17; постанова від 08.12.2021 у справі № 607/12170/20).

Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Відповідно до роз`яснень п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними нормами діючого сімейного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку щодо правомірності заявлених вимог позивача про стягнення з відповідача суми грошових коштів в розмірі 35 696,24 грн, що складає 50% витрачених позивачем коштів на лікування та розвиток неповнолітнього сина ОСОБА_3 , - оскільки сума грошових коштів, що складає предмет спору, підтверджена наданими позивачем доказами, та визнається судом у розрізі даного спору як додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами, пов`язаними із захворюванням їх спільного сина та необхідністю забезпечення належного доступу до навчання.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ст.134, 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню в повному обсязі витрати на правничу допомогу в сумі 3000 грн, оскільки вони належним чином обгрунтовані та є співмірними із складністю справи, із обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову і значенням справи для позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 141, 155, 180, 185 СК України, Постановою Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , суму додаткових витрат на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 35 696,24 коп (тридцять п`ять тисяч шістсот дев`яносто шість гривень 24 коп).

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , суму витрат, понесених на правову допомогу в розмірі 3000 грн (три тисячі гривень 00 коп).

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 992,40 грн (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UА0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Богуславського районного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а учаснику справи, якому не було вручене повне заочне рішення в день його проголошення - протягом 20 днів з дня вручення його повного тексту заочного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст заочного судового рішення складено 19 грудня 2022 року.

Головуючий: суддя Г. С. Лебединець