Справа № 151/319/22
Провадження №2/151/132/22
26 грудня 2022 року смт. Чечельник
Чечельницький районний суд Вінницької області у складі:
головуючої судді Токарчук Л. Г.
секретаря судових засідань Бондаренко В. П.
позивачки ОСОБА_1
представника позивачки, адвоката Дудіна Л. В.
представника служби у справах дітей
Чечельницької селищної ради Стрельчук Л. П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Чечельник Вінницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - орган опіки і піклування Чечельницької селищної ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів,
У провадженні Чечельницького районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - орган опіки і піклування Чечельницької селищної ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем з 29.08.2004 по 12.11.2008 перебували в зареєстрованому шлюбі. При реєстрації шлюбу відповідач змінив своє прізвище на '' ОСОБА_3 ''. У шлюбі у них народилися син ОСОБА_4 та донька ОСОБА_5 , батьком яких записаний ОСОБА_6 , дані про батька внесені на підставі свідоцтва про шлюб. Після розірвання шлюбу спільно з дітьми не проживає, тобто протягом тринадцяти років життям дітей не цікавиться, не телефонував та не виявляв бажання спілкуватися. Також, з відповідача Чечельницьким районним судом було стягнуто аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 255 гривень на кожну дитину, починаючи з 05.02.2009. Вказані аліменти відповідач не сплачує, заборгованість по аліментах станом на 31.12.2017 складає 58 568 гривень. Тобто, батькоухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, тому просить винести рішення про позбавлення його батьківських прав щодо їхніх дітей. Крім того, просить збільшити розмір аліментів та стягувати аліменти у сумі 2 000 гривень на кожну дитину, оскільки визначений розмір у сумі 255 гривень є недостатнім, так як значно зросли ціни на продовольчі товари, одяг та комунальні послуги.
Ухвалою від 26 вересня 2022 року провадження у зазначеній справі було відкрито у порядку загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого засідання.
Ухвалою від 05 грудня 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала та пояснила, що відповідач з дітьми не підтримує відносини уже близько 15 років, він у їх житті не з`являється, зник без попередження ще 17 грудня 2006 року, коли була вагітною меншою дочкою. Дочка його взагалі не пам`ятає та не бачила жодного разу. Де проживають його діти він знає, запрошувала неодноразово відповідача на перше вересня до дітей, на випуск до сина, постійно сприяла їх спілкуванню, але ніяких вчинків для їхнього спілкування з ними він не робив та не робить до цього часу. Коли син вступив до навчального закладу, просила у нього допомоги по облаштуванню кімнати у гуртожитку, на що той пообіцяв, але так нічим не допоміг та змінив свій номер телефону. Стягнуті з нього аліменти в сумі 255 гривень на кожну дитину не платив і не платить. У 2020 році відповідач просив її забрати виконавчий лист з виконавчої служби, бо хоче їхати за кордон на заробітки, обіцяв платити більшу суму добровільно, але вона не забрала. Коли ОСОБА_5 було 11 років він позвонив до неї та пообіцяв приїхати, а у подарунок привезти телефон, однак обіцянку свою не виконав. У 2018 році хрещена мати дітей купила їм путівки на відпочинок у Єгипет. Вона зателефонувала до нього з проханням надати дозвіл на виїзд дітей за кордон, на що той відмовився. Саме тоді і виникла думка про позбавлення його батьківських прав, але не було коштів, діти вчилися, потім син вступив до навчального закладу, тому не довела справу до суду. Крім того, позивачка звернула увагу суду на те, що після укладення з нею шлюбу він взяв її прізвище '' ОСОБА_3 '', у свідоцтвах про народження дітей зазначений, як ОСОБА_3 , дані внесно відповідно до свідоцтва про одруження, хоча паспорт на прізвище ОСОБА_3 так і не отримував, залишившись із прізвищем ОСОБА_7 .
Представник позивачки адвокат Дудін Л. В. у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що всі ці роки мати заміняла дітям і батька і маму. Він 15 років відсутній у їхньому житті, не брав участі у їхньому вихованні та утриманні. Має заборгованість зі сплати аліментів присуджених у сумі 255 гривень, які просять збільшити та стягувати у сумі 2 000 гривень, яка буде близькою до мінімального розміру. Не заперечують проти винесення заочного рішення.
Представник служби у справах дітей Чечельницької селищної ради Стрельчук Л. П. вважає, що є усі підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно обох дітей, оскільки батько дітей ніякої участі у їх вихованні не приймає, не цікавиться їхнім життям, аліментів не сплачує, діти ніколи його не бачили та не чули.
У присутності представника служби у справах дітей Чечельницької селищної ради Стрельчук Л. П. неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснив, що жодного разу не бачив свого біологічного батька, який на зв`язок із ним не виходить, ніякої допомоги не надає, спілкувався з ним лише один раз по телефону і то не пам`ятає про що, оскільки був ще малий. У нього є вітчим, якого він визнає за батька, а ОСОБА_2 для нього лише біологічний батько, якого просить позбавити батьківських прав.
Неповнолітня ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 пояснила, що її батька дійсно потрібно позбавити батьківських прав, оскільки він із нею не підтримує ніяких зв`язків, не спілкується, один раз чула його по телефону десь приблизно у 2017 чи 2018 році і все. Жодного разу його не бачила, подарунків від нього не отримувала.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Частиною 11 статті 128 ЦПК України встановлено, що відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
За таких підстав відповідач ОСОБА_10 вважається належно повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі до суду не подавав.
Частиною 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи.
Суд, вислухавши учасників справи, неповнолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 , виданого 05 вересня 2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Чечельницького районного управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_2 29.08.2004 уклав шлюб із ОСОБА_11 взявши її прізвище.(а. с. 10)
Під час перебування у шлюбі у них народилися діти.
Відповідно до свідоцтв про народження серія НОМЕР_2 та серія НОМЕР_3 виданих відділом реєстрації актів цивільного стану Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 записаний ОСОБА_6 . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дітей, підстава запису відомостей про батька - свідоцтво про шлюб, актовий запис № 18 від 29.08.2004. (а. с. 12-18)
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_4 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області 12 листопада 2008 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу їй залишено прізвище ОСОБА_3 , а у графі йому стоїть прочерки. (а.с. 11)
Як зазначено позивачкою відповідач після укладення з нею шлюбу так і не змінив ні свого паспорта ні прізвища, тобто по документах залишився на прізвищі ОСОБА_7 .
Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах, на виконанні у Білозерському РВ ДВС знаходиться виконавче провадження № 14716306 по виконанню рішення Чечельницького районного суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_11 на утримання дітей ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 255 гривень на кожну дитину, починаючи з 05.02.2009.Заборгованість станом на 31.12.2017 становить 58 568,57 гривень. (а. с. 25-29)
Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 25 лютого 2019 року задоволено подання державного виконавця Білозерського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області та оголошено розшук боржника ОСОБА_2 . Заборгованість зі сплати аліментів на той час складала 66 436 гривень 14 копійок. (а. с. 30)
Відповідно до свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_5 виданого повторно 29.03.2022 Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) ОСОБА_11 14.01.2015 зареєструвала шлюб із ОСОБА_12 , про що складено відповідний актовий запис № 02 та змінила прізвище з '' ОСОБА_3 '' на '' ОСОБА_13 (а. с. 9)
Батько дітей ОСОБА_2 довгий час не цікавиться долею дітей та не бере участі у їх вихованні. Даний факт підтверджено рядом документів, а саме :
Згідно довідок № 81 та № 82 від 16.06.2017 виданих Комунальним закладом ''Чечельницька середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №1 Чечельницького району Вінницької області'' протягом навчання в школі ОСОБА_14 та ОСОБА_15 їхній батько не відвідував школу, не цікавився навчанням сина та дочки, зв`язків з класним керівником не підтримував. (а. с. 21-22)
У матеріалах справи наявний висновок Чечельницької районної державної адміністрації Вінницької області № 7 від 29.05.2018 про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 жителя АДРЕСА_1 , відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Чечельницька селищна рада, вважала доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , оскільки діти проживали разом із матір`ю. Шлюбні стосунки батьків припинено у листопаді 2008 року. ОСОБА_2 фактично залишив своїх дітей, не займався їх вихованням, не підтримував їх ні матеріально, ні морально, спільно з дітьми не проживав протягом дев`яти років, протягом цього часу життям дітей не цікавився, не телефонував та не виявляв бажання спілкуватися, аліменти на утримання дітей не виплачував. (а. с. 24)
Згідно характеристики виданої 22.06.2022 класним керівником ОСОБА_16 , ОСОБА_9 навчається в Чечельницькій ЗЗСО №1 з першого класу, має достатній та середній рівень знань з основ наук, дисциплінована, вміє критично оцінювати свої вчинки, адекватно реагує на зауваження, бере активну участь у шкільному житті. Мати та вітчим ОСОБА_12 турбуються про створення належних умов для навчання дитини, відкликаються на прохання класного керівника, відвідують школу. На протязі навчання в закладі батько навчанням дитини не цікавився, з класним керівником не спілкувався. (а. с. 32)
Відповідно до характеристики № 254 від 24.06.2022 виданої відокремленим структурним підрозділом ''Технологічно-промисловий фаховий коледж Вінницького національного аграрного університету'' ОСОБА_8 навчається на юридичному денному відділенні у вище вказаному коледжі з 01.09.2020 за спеціальністю 081 ''Право''. Дисциплінований, не допускає пропусків занять без поважних причин, навчається в міру своїх можливостей на ''добре'' і ''задовільно'', старанний та відповідальний студент. Добре вихований, коректний у спілкуванні, вміє будувати безконфліктні стосунки з оточуючими, критично ставиться до власних вчинків, на зауваження та критику реагує адекватно. За ввесь час навчання у коледжі його батько не відвідував коледж, не цікавився навчанням сина, зв`язків з куратором та вихователем гуртожитку, в якому проживав його син не підтримував. (а. с. 33)
Відповідно до довідки служби у справах дітей Чечельницької селищної ради № 60 від 10.06.2022 вихованням та утриманням ОСОБА_14 та ОСОБА_15 займається ОСОБА_12 (а. с. 7)
Згідно акту обстеження умов проживання від 10.06.2022 сім`ї позивачки ОСОБА_1 умови проживання відповідають вимогам. У будинку чисто, затишно, будинок облаштований необхідними меблями, побутовою технікою. Сім`я забезпечена продуктами харчування. Діти забезпечені сезонним одягом, мають власні кімнати, окремі ліжка, шафи, забезпечені комп`ютерною технікою та письмовими столами. (а. с. 31)
Згідно висновку № 522 від 16.08.2022 виконавчого комітету Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , Чечельницька селищна рада, вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків. (а. с. 35)
Статтею 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі зобов`язання піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти.
Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Окремого рішення суду на підтвердження цього факту не потрібно.
У пунктах 15, 16 постанови судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Відповідно до частини 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, і судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Стаття 165 СК України визначає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Виходячи з вищенаведеного достовірно з`ясовано, що в порушення вимог статей 150, 180 СК України, ОСОБА_2 усунувся від виконання Конституційного обов`язку, передбаченого ст.51 Конституції України щодо належного виховання своїх неповнолітніх дітей, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.
Щодо зміни розміру аліментів суд зазначає наступне.
Як встановлено судом із відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стягнуто аліменти у розмірі 255 гривень на кожну дитину, починаючи з 05.02.2009.
Відповідач аліменти у вказаній сумі не сплачує, про що свідчать довідки про наявність заборгованості. (а. с. 25-29)
Відповідно до частин 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Частиною 1 ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру частки аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і відповідача, інші обставини що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З 1 грудня 2022 року прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років сановить 2 833 гривні, 50 % з яких складає 1 416 гривень 50 копійок.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Враховуючи зміст статтей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 СК України).
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статей 182-184 СК України не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Зважаючи на зазначене, враховуючи, що позивачкою не додано доказів на підтвердження можливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі зазначеному у позовній заяві, а саме у твердій грошовій сумі 2 000 гривень на кожну дитину, наявність у відповідача заборгованості по аліментах, однак враховуючи, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що значно перевищує розмір аліментів присуджений раніше судом у розмірі 255 гривень, суд вважає за можливе позов в частині зміни розміру аліментів задовольнити частково, стягнувши з відповідача на утримання двох дітей аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є мінімальним гарантованим розміром аліментів.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 992 гривні 40 копійок сплаченого нею судового збору за подачу позову про позбавлення батьківських прав.
Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогою по аліментах, відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 992 гривні 40 копійок.
Керуючись статтями 259, 263-265, 268, 273, 280-289 ЦПК України,
Позовну заяву задовольнити частково.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Змінити розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до виконавчого листа № 2-60, виданого 30 липня 2009 року Чечельницьким районним судом Вінницької області на утримання сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та доньки ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та доньки ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок за подачу позову про позбавлення батьківських прав.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст рішення виготовлений 29 грудня 2022 року.
Повне найменування (ім`я) сторін та їх місцезнаходження:
Позивачка : ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , картка платника податків НОМЕР_6 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , місце проживання АДРЕСА_3 ).
Відповідач : ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , картка платника податків НОМЕР_7 , останнє відоме зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ).
Суддя Людмила ТОКАРЧУК