КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи №357/7505/16-ц
номер провадження №22-ц/824/5662/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Сологуб Артема Михайловича на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Цукурова В.П.,

у цивільній справі № 357/7505/16-ц за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що підписавши договір б/н від 25 січня 2014 року, відповідач отримала кредит у розмірі 12 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідач підтвердила свою згоду, підписавши заяву разом з «Умовами та правилами банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту згідно п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод цього договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через банківській сайт.

Відповідно до положень умов та правил надання банківських послуг, що діяв на підставі ліцензії НБУ №22 від 29 липня 2009 року, а зараз діє на підставі ліцензії НБУ №22 від 05 жовтня 2011 року банк керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті, згідно з яких обслуговується відповідач.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Сторонами було визначено, що засобами доступу до картрахунку є кредитна карта клієнта, та фінансовий телефон клієнта, який проходить верифікацію з підтвердженням відповідно до п.1.1.1.16 договору. Відповідно до п.1.1.1.25 договору за допомогою встановлених засобів доступу до карткового рахунку, відповідачу надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування.

Для погашення кредиту банк надав відповідачу інструменти передбачені договором, а саме п.2.1.1.12.3, відповідно до якого поповнення картрахунку, здійснюється шляхом внесення коштів в готівковій або безготівковій формі і зарахування їх банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору.Пунктами 1.1.3.2.3. договору передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору.

Внаслідок не сплати грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору утворилася заборгованість у розмірі 28 174 грн. 01 коп., яка складається з наступного:

- 11 577,61 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

- 13 528,59 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1 250,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500 грн. - штраф (фіксована частина).

- 1 317,81 грн. - штраф (процентна складова).

Зазначаючи, що заборгованість не погашена, представник звернувся до суду в якому просив стягнути на користь банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 січня 2014 року у загальній сумі 28 174,01 грн. та понесені судові витрати у розмірі 1 378,00 грн.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2016 року позовні вимоги АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 28 174,01 грн. були задоволені.

На виконання вказаного рішення у справі №357/7505/19, 20 жовтня 2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було виконавчий лист.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2020 року заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2016 року було скасовано, справу призначено до розгляду.

02 липня 2021 року на адресу суду першої інстанції засобами поштового зв`язку надійшла заява представника позивача про зменшення розміру позовних вимог, у якій останній просив стягнути з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за договором №б/н від 25 січня 2014 року в розмірі 35 437,01 грн. із яких: 11 577,61 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 23 859,40 - заборгованість за простроченими відсотками, а також стягнути понесені судові витрати.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2021 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 7130,37 грн. та судовий збір у розмірі 277,25 грн. а всього 7407,62 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Сологуб А.М. подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову, в решті рішення залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначаючи, що судом першої інстанції не враховано коштів, які вже були стягнені з відповідача в рахунок погашення заборгованості перед банком. На підставі виконавчого листа Білоцерківського РДВС по справі №357/7505/16 від 26 вересня 2016 року з відповідача на користь банку було стягнуто 4447,24 грн. Крім того, як вбачається з виписки наданої позивачем станом на 22 березня 2021 року відповідач сплатила в рахунок погашення боргу суму у розмірі 13650,70 грн., отже вважає, що відповідач повністю виконала свої боргові зобов`язання перед банком.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи, що апеляційна скарга не містить доводів щодо невідповідності в частині мотивів відмови у задоволенні вимог в частині стягнення коштів за простроченим тілом кредиту та заборгованість за простроченими відсотками, то відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників процесу про розгляд справи.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції посилався на те, що відповідач (в особі свого представника) не оспорював факт укладання кредитного договору шляхом підписання анкети-заяви, факт отримання банківської карти та факт користування кредитними коштами. При цьому, враховуючи часткове погашення заборгованості за виконавчим листом №357/7505/19 від 26 вересня 2016 року, який перебував на примусовому виконанні у Білоцерківському районному відділі державної виконавчої служби - у розмірі 4447,24 грн., суд прийшов до висновку про стягнення непогашеної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7130,27 грн.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови ви зобов`язання.

Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що 25 січня 2014 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір б/н, згідно якого вона отримала кредит у розмірі 12 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 25 січня 2014 року, укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , станом на 31 жовтня 2020 року заборгованість становить 35437,01 грн., з яких:

- заборгованість за простроченим тілом кредиту 11 577,61 грн.;

- заборгованість за простроченими відсотками 23 859,40 грн.

Відповідно до листа державного виконавця Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби за № 1186 від 14 січня 2021 року на виконання виконавчого листа фактично стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 4447,24 грн.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту з урахуванням суми сплаченої заборгованості, є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховані кошти, які вже були стягнені з відповідача в рахунок погашення заборгованості колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки скаржник зазначає дати внесення таких коштів, що передують даті виписки розрахунку заборгованості станом на 31 жовтня 2020 року та фактично не впливають на зменшення - заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженим наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5, з виписки чітко вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, однак використані кредитні кошти банку не повернув.

Оскільки кошти у розмірі 11577,61 грн., фактично отримані позичальником, у добровільному порядку позивачу не повернуті, а будь-яких доказів, які б підтверджували повернення коштів у вказаному розмірі та/або спростовували наявні у матеріалах справи розрахунок заборгованості та виписку по картковому рахунку, відповідачем не було надано ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно частково задовольнив позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту з урахуванням повернутих коштів, а саме 7130,27 грн.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що в силу вищенаведених положень законодавства та встановлених обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кредитні кошти у розмірі 7130,27 грн.як фактично отримана, але не повернута сума кредитних коштів.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За встановлених обставин доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сологуб Артема Михайловича залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя - доповідач:

Судді: