КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 372/1889/22

22 грудня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Шпильовій Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 жовтня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Висоцької Г.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

в с т а н о в и в:

20 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що він перебував з відповідачкою у шлюбі під час якого у подружжя народився син ОСОБА_3 . Оскільки подружнє життя між ним та відповідачкою не склалось, вони не проживають разом.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2007 року з нього на користь відповідачки стягнуті аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 300,00 грн.

В подальшому, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18 лютого 2022 року було змінено розмір та спосіб стягнення аліментів на утримання сина та визначено стягнення аліментів на його утримання в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Зазначає, що 08 вересня 2018 року між ним та ОСОБА_5 було укладено шлюб, від якого у подружжя народилось двоє спільних синів - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Подружнє життя між ними не склалося, однією сім`єю вони з ОСОБА_5 не проживають.

02 травня 2022 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області було видано судовий наказ про стягнення з нього на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 /4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 20 січня 2022 року до досягнення дитиною повноліття.

04 травня 2022 року рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області було стягнуто з нього на користь ОСОБА_5 , аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), починаючи з дня подання позовної заяви.

Також 04 травня 2022 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області було видано судовий наказ про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання дитини - сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 26.04.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Окрім того,зазначає, щостан його здоров`я значно погіршився, у зв`язку з чим 26.01.2022 року йому було встановленоІІ групу інвалідності за станом здоров`я.

З урахуванням вище викладеного, просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1/4 частини з усіх видів його заробітку до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 07 жовтня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 з 1/4 до 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повноліття.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 05 листопада 2022 року позивач ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального права та при неповному з`ясуванні судом обставин справи.

Зазначає, що рішення суду першої інстанції істотно порушує права інших членів його родини, а саме: однорічного сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , десятирічного сина ОСОБА_6 , його дружини ОСОБА_5 , яка є інвалідом 2 групи та його батька ОСОБА_9 , який також є інвалідом другої групи.

Вважає, що судом першої інстанції не було враховано, що у нього відбулись істотні зміни у житті, а саме, що у нього на утриманні з`явилось ще троє нових членів родини, погіршився стан його здоров`я у зв`язку з чим він отримав 2 групу інвалідності, погіршився стан здоров`я його восьмимісячного сина ОСОБА_7 та на його утриманні перебуває хворий батько, пенсіонер.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачкою на адресу апеляційного суду не подано.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 не з`явився, про день та час слухання справи судом повідомлений, 14 листопада 2022 року подав до апеляційного суду заяву, в якій просив проводити апеляційний розгляд його апеляційної скарги в його відсутності, апеляційні вимоги задовольнити в повному обсязі. З огляду на зазначене, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явилась, про день та час слухання справи судом повідомлена, 21 грудня 2022 року від неї надійшла до суду заява в якій вона зазначила, що проти доводів апеляційної скарги заперечує, рішення суду першої інстанції вважає законним, прийнятим відповідно до норм матеріального і процесуального права, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Також просила розглядати справу без її участі. З огляду на зазначене, колегія суддів вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідачки ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2007 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 (після зміни імені ОСОБА_3 ) в твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 грн., щомісячно, до повноліття дитини.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання дитини задоволено.

Змінено розмір та спосіб стягуваних аліментів, визначений рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2007 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_13 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_13 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, з дня набрання рішенням законної сили.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 травня 2022 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, щомісячно, починаючи з 25 квітня 2022 року до досягнення сином ОСОБА_7 трьох річного віку.

10 травня 2022 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дитини ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 січня 2022 року до досягнення дитиною повноліття.

23 червня 2022 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання дитини- сина ОСОБА_7 аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 26 квітня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

23 червня 2022 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, щомісячно, починаючи з 25 квітня 2022 року до досягнення сином ОСОБА_7 , трьох річного віку. (а.с. 14)

ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, загальне захворювання, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 . Інвалідність встановлено 26.01.2022 року, довічно.

Задовольняючи частково позовні вимоги та, змінюючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 з 1/4 частини до 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішення законної сили і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, суд першої інстанції посилався на те, що частина обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, вже мала місце на момент ухвалення судового рішення від 18 лютого 2022 року, яким було визначено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку ( доходу). Зокрема, на момент ухвалення вказаного рішення суду, позивач вже перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 із 2018 року, мав від цього шлюбу дитину ОСОБА_16 -2012 року народження , був визнаний інвалідом 2 групи довічно з 26.01.2022 року. Вказане рішення суду ОСОБА_1 не оскаржував. Серед інших обставин, на які посилається позивач, обгрунтовуючи свої вимоги про зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_17 , є судові рішення про стягнення із нього на користь його дружини ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_18 , 2012 року народження, в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів, та на утримання самої дружини ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу до досягнення сином ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 року , трирічного віку. Із врахуванням вказаних обставин, суд вважає за доцільне зменшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , 2007 року народження, із 1/4 частки до 1/5 частки від всіх його доходів. Проте, суд не погоджується із повним задоволенням позовних вимог, оскільки зазначені в позові та обставини, які пов`язані з реєстрацією позивачем іншого шлюбу на народження в цьому шлюбі інших дітей не повинні ставати на заваді належному утриманню дитини від попереднього шлюбу, порушувати рівність дітей одних й тих самих батьків на матеріальне забезпечення, гарантоване їм сімейним законодавством.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повному обсязі.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

На обґрунтування позовних вимог щодо наявності підстав для зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку позивач ОСОБА_1 надав до суду першої інстанції копію рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 травня 2022 року, яким було стягнуто з нього на користь ОСОБА_5 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ОСОБА_1 ; копію судового наказу, виданого 10 травня 2022 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_18 у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 січня 2022 року до досягнення дитиною повноліття та копію судового наказу, виданого 10 травня 2022 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання дитини- сина ОСОБА_7 в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 26 квітня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання дитини задоволено. Змінено розмір та спосіб стягнутих аліментів, визначений рішенням Обухівського районного суду Київської області від 02 жовтня 2007 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_19 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_19 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, з дня набрання рішенням законної сили.

ОСОБА_1 рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 лютого 2022 року в апеляційному порядку не оскаржував.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суду та зменшуючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_17 , 2007 року народження з 1/4 частини до 1/5 частини з усіх видів його доходів щомісячно, до досягнення сином повноліття, суд першої інстанції врахував ті нові обставини, які з`явились у житті позивача після ухвалення рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 лютого 2022 року, надав вірну оцінку тим обставинам, які існували на момент ухвалення вказаного рішення суду та прийшов до вірного висновку про зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3 з 1/4 частини саме до 1/5 частини з усіх видів доходу ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції істотно порушує права інших членів його родини, а саме: однорічного сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , десятирічного сина ОСОБА_18 , його дружини ОСОБА_5 , яка є інвалідом 2 групи та його батька ОСОБА_9 , який також є інвалідом другої групи, колегія суддів відхиляє, так як права вказаних членів родини позивача захищені судовими рішення, які набрали законної сили і які не оскаржені позивачем. Так, рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 04 травня 2022 року стягнуті з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, щомісячно, починаючи з 25 квітня 2022 року до досягнення сином ОСОБА_7 трьох річного віку. Судовим наказом Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 травня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_18 , 2012 року народження в розмірі 1/4 частини від його заробітку та судовим наказом Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 травня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 аліментив на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмір 1/4 частини з усіх видів його доходу. З викладеного вбачається, що розмір аліментів на утримання вказаних членів родини позивача є більшим, ніж розмір аліментів, стягнутий за оскаржуваним рішенням суду на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_17 - 200 року народження ( 1/5 частина).

Безпідставними є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано, що у нього відбулись істотні зміни у житті, а саме, що у нього на утриманні з`явилось ще троє нових членів родини, погіршився стан його здоров`я у зв`язку з чим він отримав 2 групу інвалідності, так як вказані доводи позивача та надані на їх підтвердження докази були враховані судом при ухваленні рішення, в рішенні суду їм надана вірна правова оцінка.

Що стосується наданих позивачем доказів: копії довідки МСЕК № 4 про встановлення другої групи інвалідності ОСОБА_5 , копії обмінної карти пологового будинку ОСОБА_5 , копії виписки із медичної карти амбулаторного ( стаціонарного) хворого № 3525 Комунального некомерційного підприємства " Черкаська обласна лікарня" відносно ОСОБА_5 , довідки Бабанської селищної ради Уманського району Черкаської області № 177 від 04.10.2022 року щодо перебування батька позивача ОСОБА_9 , 1953 року народження на його утриманні, копії пенсійного посвідчення ОСОБА_9 , то вони не могли бути враховані судом першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення суду, так як були подані позивачем лише до апеляційної скарги.

Надані до апеляційної скарги документи колегія суддів не може прийняти в якості доказів у справі з огляду на вимоги ч.3 ст. 367 ЦПК України, якою передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В апеляційній скарзі позивача не зазначає причин, які перешкоджали йому надати вказані докази до суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 жовтня 2022 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 жовтня 2022 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 грудня 2022 року

Головуючий: Судді