УХВАЛА

Іменем України

20.07.2022 Справа №607/9017/22 Провадження № 2/607/2661/2022

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В. під час вирішення питання про прийняття до розгляду позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном, виселення та заборону вчиняти дії

УСТАНОВИВ:

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Тернопільська районна державна нотаріальна контора про визнання осіб недобросовісними володільцями нерухомого майна, усунення перешкод у користуванні майном, витребування нерухомого майна у недобросовісних володільців та виселення (справа № 607/3999/22).

18.07.2022 ОСОБА_1 через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області подав позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмет спору. У поданій позовній заяві ОСОБА_1 просить розглядати дану позовну заяву в межах справи № 607/3999/22 та розпочати розгляд справи спочатку.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви ОСОБА_1 та доданими до неї документами, доходжу такого висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 52 ЦПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу.

До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, у якій відкрито провадження, застосовуються положення статей 193 і 194 ЦПК України, тобто як до вимог щодо подачі зустрічного позову.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 916/3245/17 та від 12.06.2019 у справі № 916/542/18.

З аналізу наведених норм процесуального закону та відповідних роз`яснень Постанови пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» слідує, що процесуальний закон вказує на певні умови прийняття судом позову третьої особи із самостійними вимогами щодо предмету позову: 1) взаємний зв`язок первісного позову та позову третьої особи; 2) однорідність вимог та нерозривна пов`язаність вимог між собою; 3) від вирішення однієї вимоги залежить вирішення інших; 4) доцільність спільного розгляду цих позовів.

Так, як вбачається зі змісту первісного позову, предметом даного спору є право спадкоємця після смерті ОСОБА_7 на користування та володіння житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому за наслідками вирішення даного спору суд не встановлює остаточне коло спадкоємців після смерті ОСОБА_7 та не визнає право власності на спадкове майно.

Більше того судом вже вирішувалось клопотання адвоката Багранюк В.С., який діяв від імені ОСОБА_1 , про вступ останнього у цю справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Адвокат зазначав, що 05.02.2021 між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 укладений попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку з надвірними побудовами і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,2500 га за цією ж адресою. Сторони домовились у термін до 05.04.2021 укласти договір вказаного нерухомого майна на умовах, визначених попереднім договором. З метою забезпечення виконання зобов`язання за договором ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_7 кошти у сумі 224000 грн та 56000 грн. Однак у строк до 05.04.2021 основний договір купівлі-продажу не був укладений з вини ОСОБА_7 . За таких підстав адвокат вважав, що рішення у цій справі може вплинути на права та обов`язки ОСОБА_1 , оскільки від прийняття такого рішення залежатиме, до кого ОСОБА_1 у майбутньому буде пред`являти претензії щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.06.2022 зазначено, що саме по собі визначення порядку користування спірним майном не може вплинути на майнові претензії ОСОБА_1 , які останній вважає, що має до спадкоємців ОСОБА_7 .

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 635 ЦК України зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Доказів того, що попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку з надвірними побудовами і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,2500 га за цією ж адресою від 05.02.2021, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , не є припиненим, до заяви не долучено.

Відтак з урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для залучення ОСОБА_1 до участі у цій справі.

Так, як вбачається зі змісту даного позову ОСОБА_1 , останній до позовної заяви знову ж таки не додає докази того, що зазначений вище попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна від 05.02.2021 не є припиненим. При цьому зміст позовної заяви дає підстави вважати, що ОСОБА_1 , вважаючи себе кредитором спадкодавця, має майнові претензії до його спадкоємців. І хоча позовні вимоги ОСОБА_1 фактично збігаються з позовними вимогами у первісному позові, підстави цих позовів є зовсім різними між собою. Указане в свою чергу під час розгляду справи призведе до необхідності доказування цих обставин та можливого подання позову про визнання договору припиненим.

Відтак з урахуванням викладеного доходжу висновку, що первісний позов та позов третьої особи ОСОБА_1 є різними за своєю правовою природою, що зумовлює самостійний предмет їх доказування. Отже, їх об`єднання в одне провадження та спільний розгляд є недоцільним. Крім того, їх спільний розгляд може ускладнити вирішення цієї справи, а розгляд справи спочатку призведе до невиправданого затягування розгляду справи за первісним позовом, у якій вже проведено значну кількість підготовчих засідань та вирішено ряд клопотань.

При цьому, зважаючи на те, що вирішення питання про прийняття до спільного розгляду з первісним позовом позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, є правом суду, приходжу до переконання про відсутність підстав для прийняття позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном, виселення та заборону вчиняти дії.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Положення статей 193 і 194 цього Кодексу застосовуються до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, у якій відкрито провадження (ст. 195 ЦПК України).

При цьому право ОСОБА_1 на звернення до суду за захистом своїх прав та доступ до правосуддя, визначене ст. 4 ЦПК України, не є порушеним, так як ОСОБА_1 має право звернутись із таким позовом в загальному порядку.

Керуючись ст. 4, 52, 193, 194 ч. 3, 195, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні майном, виселення та заборону вчиняти дії з доданими до неї документами повернути ОСОБА_1 .

Копію позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, долучити до матеріалів справи № 607/3999/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або складення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяІ. В. Марциновська