Справа № 139/33/22
Провадження № 2/139/8/22
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

02 березня 2022 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючого - судді Тучинської Н.В.

з участю секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши в смт Муровані Курилівці у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Сторони перебувають у договірних правовідносинах на підставі Кредитного договору № СL-90039 від 23 січня 2018 року. Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 80 тисяч гривень на строк до 20 січня 2023 року за процентною ставкою 44,99% річних. Відповідач своє зобов`язання по щомісячному платежу для погашення заборгованості по кредиту належним чином не виконує. Станом на 20 жовтня 2021 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість перед Банком за кредитом на загальну суму 69579 гривень 70 копійок, в тому числі: 50038 гривень 45 копійок заборгованість за тілом кредиту, 19541 гривня 25 копійок заборгованість за відсотками.

24 січня 2022 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Разом з позовом позивач подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 46) та за відсутності позивача з ухваленням заочного рішення (п. 6 позовної вимоги).

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 27 січня 2022року судом було отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача в с. Малий Обухів Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області (а.с. 52).

Ухвалою від 28 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецьким районним судом та відкрито провадження у справі (а.с. 53). Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, а відповідачу встановлено строк в 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Поштове відправлення із ухвалою про відкриття провадження та додатками до неї було направлено відповідачу 31 січня 2022 року та отримано ним особисто 02 лютого 2022 року (а.с. 55). Відзив на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач станом на 01 березня 2022 року не подав.

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 275 ЦПК України).

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи.

За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч. 13 ст. 7 ЦПК України).

За вказаних обставин, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Судом встановлено, що 23 січня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № СL-90039 (а.с. 18-20).

Відповідно до п. 2.1 Договору Банк видає ОСОБА_1 кредит у розмірі 80 тисяч гривень на строк д 20 січня 2023 року. Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 та 3.1 Договору, кредитні кошти видаються позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування на відповідні рахунки на наступні цілі: на поточні потреби в сумі 64531 гривня 94 копійки, на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості за Договором № CL2-44247 від 24.02.2017 в сумі 15468 гривень 06 копійок.

Відповідними меморіальними ордерами № 3549557 та № 3549560 від 23 січня 2018 року (а.с. 8, 9) позивач довів виконання свого зобов`язання з видачі ОСОБА_1 кредиту.

Відповідно до п. 4.1 Договору, за користування кредитом ОСОБА_1 сплачує банку відсотки за процентною ставкою 44,99% річних

Позичальник, підписуючи пункти 6.1. та 6.2. Договору, зобов`язувався повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені Договором та/або Графіком платежів (зворот а.с. 20). Всього ОСОБА_1 мав здійснити 60 щомісячних платежів по 3402 гривні кожного останнього числа відповідного місяця.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В той же час розрахунком заборгованості (а.с. 6-7) доведено, що відповідач з вересня 2020 року почав допускати прострочку щомісячного платежу, а з грудня 2020 року взагалі не сплачує за кредитним договором.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно з наданим банком розрахунком (а.с. 6-7), станом на 20 жовтня 2021 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість перед Банком за кредитом на загальну суму 69579 гривень 70 копійок, в тому числі: 50038 гривень 45 копійок заборгованість за тілом кредиту, 19541 гривня 25 копійок заборгованість за відсотками.

Згідно п. 6.9. Договору, Банк у випадку, передбаченому п. 3.3., зокрема, прострочення сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших платежів, про що письмово повідомляє позичальника.

На виконання вимог цього пункту Договору, Банк 28 жовтня 2021 року направив ОСОБА_1 досудову вимогу про дострокове стягнення заборгованості (а.с. 30), яку позичальник отримав особисто 09 грудня 2021 року (а.с. 31-34). Однак, як слідує із тексту позовної заяви, ніяких дій щодо погашення боргу та повернення кредиту і процентів ОСОБА_1 не вчинив.

Відповідач не спростував належними доказами наявність заборгованості перед Банком, не довів факт виконання зобов`язань за кредитом, зокрема, по сплаті тіла кредиту та відсотків.

Частина 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України зобов`язує сторони довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

За таких обставин, суд вбачає підстави для судового захисту прав позивача та стягнення з відповідача на користь Банку кредитної заборгованості в сумі 69579 гривень 70 копійок.

Як слідує зі Статуту Акціонерного банку «Кредобанк» (а.с. 35-39) ПАТ «Кредобанк» змінив своє найменування на акціонерне товариство «Кредобанк», яке виступає правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Кредобанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 2481 гривня судового збору (а.с. 5). Суд у цьому рішенні прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог. Таким чином, судові витрати у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору підлягають компенсації позивачу у повному розмірі.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України)

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У цьому судовому рішенні суд прийшов до висновку про повне задоволення позовної вимоги АТ «Кредобанк».

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що позивач користувався правовою допомогою адвоката Адвокатського об`єднання «Бізнес і право». В підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6957 гривень 97 копійок представником позивача до суду надано наступні докази: витяг з договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року (а.с. 41-42), копію довіреності представника АТ «Кредобанк» (а.с. 44), копію ордеру серії КС № 573217 від 16.06.2020 (а.с. 43), копії свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України (а.с. 45).

Однак, стороною позивача не надано будь-якого доказу щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Ця обставина стверджується переліком документів, що додавалися до позовної заяви (а.с. 4).

Таким чином, у суду відсутні докази про понесення стороною позивача витрат на професійну правову допомогу та, відповідно, підстави для стягнення заявленою позивачем суми таких витрат 6957 гривень 97 копійок.

За таких обставин вимога представника позивача, викладена у п. 5 позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу не підлягає до задоволення.

Керуючись: ст.ст. 42 і 61 Конституції України, кредитним договором № СL-90039 від 23 січня 2018 року, ст.ст. 6, 207, 530, 549, 551, 625, 626, 628, 638, 1055 ЦК України, ст.ст. 7, 12, 13, 81, 259, 263- 265, 268, 275, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити. Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Мурованокуриловецьким РС УДМС України у Вінницькій області 25.08.2015, РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (79026, м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78, ) заборгованість за договором кредиту № СL-90039 від 23 січня 2018 року станом на 20 жовтня 2021 року в розмірі 69579 гривень 70 копійок та судові витрати в сумі 2 481 гривня, а всього 72060 (сімдесят дві тисячі шістдесят) гривень 70 копійок.

Акціонерному товариству «Кредобанк» відмовити у вимозі про стягнення судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з її недоведеністю.

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено і підписано 02 березня 2022 року.

Суддя:___________