КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/9616/2022
справа №755/6554/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АІА ФІНАНС ГРУП" на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 28 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Савлук Т.В.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АІА ФІНАНС ГРУП" до ОСОБА_1 про стягнення суми кредитної заборгованості,-

встановив:

У квітні 2021 року ТОВ "АІА ФІНАНС ГРУП" звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Вимоги позову обгрунтовує тим, що між ТОВ`АІА ФІНАНС ГРУП" та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту № 1692627 від 05 квітня 2018 року.

Договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту в редакції від 20 березня 2018 року, що опублікована на веб-сайті credit365.ua, підписана електронним цифровим підписом позивача 20 березня 2018 року та акцептована відповідачкою 05 квітня 2018 pоку, шляхом підписання електронним підписом відповідачки.

Вказує, що за умовами укладеного договору позивач надає відповідачці кредит у розмірі 3000,00 гривень. Грошові кошти в розмірі 3000,00 грн перераховані на банківський (картковий) рахунок відповідачки НОМЕР_1 , відкритий в AT КБ "ПРИВАТБАНК" 05 квітня 2018 року, на підтвердження чого позивач надає копію платіжного доручення №11724 від 05 квітня 2018 року.

Вказує, що відповідачка вносила платежі для відтермінування строку повернення кредиту. Платежі, що були внесені відповідачкою, відображено в реєстрі платежів, що доданий до позовної заяви. З урахуванням відтермінування строку повернення кредиту такий становить 03 квітня 2019 року.

У зв`язку із неналежним виконанням умов договору, відповідачка має заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 218,00 гривень, яка складається з: 3 000,00 гривень сума кредиту; 29 814,20 гривень проценти (згідно пунктів 2.9, 2.11 договору); 21 гривня інфляційні втрати; 432,80 гривень пені.

Мотивуючи наведеним, ТОВ "АІА ФІНАНС ГРУП" просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість у розмірі 33 218,00 гривень. Розподілити судові витрати.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 28 червня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ТОВ "АІА ФІНАНС ГРУП" подано апеляційну скаргу.

Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, є неправомірним і має бути скасовано.

Зазначає, що внаслідок неналежного дослідження матеріалів справи судом першої інстанції помилково встановлено, що нібито позивачем не додано до позовної заяви розрахунок суми позовних вимог згідно договору. Вказує, що до позовної заяви долучено оригінал розрахунку суми позову станом на 09 квітня 2021 року. Вказує, що в якості доказу подання в складі доданих до позовної заяви документів додатку 1 - розрахунок суми позову, до апеляційної скарги додав копія опису вкладень у поштове відправлення, яким позивачем надсилався позов до суду першої інстанції. Також на випадок, якщо доданий позивачем до позовної заяви розрахунок суми позову був з невідомих підстав фізично втрачений працівниками суду першої інстанції, позивачем надається дублікат вказаного документу.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 28 червня 2022 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

15 вересня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу. Уважає апеляційну скаргу необґрунтованою, та такою що не підлягає задоволенню.

Вказує, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Це означає, що навіть якщо такий договір підписаний сторонами, але кошти (речі) позичальникові не надані, такий договір є неукладеним. Тільки фінансовий документ про отримання коштів є умовою його укладення, а значить і правових наслідків для позичальника.

Звертає увагу, що належними доказами, які підтверджують перерахування ТОВ "АІА ФІНАНС ГРУП" відповідачці певної суми можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Вказує, що позивачем до позову не надано жодного первинного документу, який би свідчив про отримання відповідачкою від позикодавця грошових коштів у сумі 3000,00 грн, а отже не доведено належними та допустимими доказами отримання відповідачкою коштів.

Вказує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є таблицею нарахувань невідомого походження, а відтак не є належним, допустимим і достовірним доказом існування самого боргу.

Щодо нарахування відсотків, з посиланням на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.

Вказує, що проценти за користування чужими грошовими коштами, які за умовами пункту 7.4, укладеного між сторонами у справі договору, нараховуються за кожен день прострочення виконання зобов`язання, за своєю правовою природою, ураховуючи спосіб їх обчислення за кожен день прострочення, підпадають під визначення пені та з посиланням на Закону України "Про споживче кредитування" вказує, що згідно частини 6 Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування", передбачено, що у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суд першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування відзиву посилається на правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 червня 2020 року по справі № 922/3578/18, від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12.

28 вересня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла відповідь на відзив.

Вказує, що на підтвердження надання коштів позивачем надано платіжне доручення № 11724 від 05 квітня 2018 pоку.

Щодо посилань у відзиві на постанову Верховного Суду № 922/3578/18 від 05 червня 2020 року вказує, що відповідач не згадує пізніші постанови Верховного Суду, в яких мотивовані відступлення від правової позиції викладеної у справі №922/3578/18, а саме 149/1499/18 від 25 травня 2021 року, № 910/14180/18 від 03 грудня 2021 року.

В судовому засіданні представник ТОВ "АІА ФІНАНС ГРУП" підтримав апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказав, що позивачем не надано доказів щодо позовних вимог, не доведено суму заборгованості за кредитним договором. Зазначив, що позивачем не долучено до позовної заяви детальний розрахунок заборгованості за договором про надання кредиту, на умовах пропозиції (оферти) від 05 квітня 2018 року, що унеможливлює встановити, з якого часу утворилася заборгованості відповідно до умов договору, які суми були внесені боржником, періодичність внесення платежів та їх розмір.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Установлено, що 05 квітня 2018 року між ТОВ "АІА ФІНАНС ГРУП" та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту № 1692627.

Договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти), що опублікована на веб-сайті credit.365ua, підписана електронним цифровим підписом позивача 20 березня 2018 року та заявки на отримання кредиту відповідача ОСОБА_1 № 1692627 від 05 квітня 2018 року на обраних умовах, які акцептовані відповідачкою шляхом підписання електронним підписом. З даних заявки відповідачки убачається, що сума кредиту визначена 3000,00 гривень, строк повернення кредиту - 30 днів. (а.с.37,38).

Безпосередньо дії відповідачки в інформаційно-телекомунікаційній системі відображені в Реєстрі (Log File) дій клієнта та ТОВ " АІА ФІНАНС ГРУП" щодо укладення зазначеного договору (а.с. 12).

Умови договору містяться в розділі ІІІ оферти.

Так, згідно пункту 1.1. договору кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит та сплатити нараховані проценти на умовах, передбачених договором та погодженою кредитодавцем заявкою позичальника.

Згідно пункту 1.2. кредит надається з метою використання грошових коштів для особистих потреб позичальника.

Відповідно до пункту 2.1. договір укладається за кожною окремою погодженою заявкою позичальника на строк кредиту, визначений в такій заявці.

Згідно з пунктом 2.2. договору сума кредиту та строк повернення кредиту в межах, визначених договором зазначається в заявці позичальника, що формується позичальником у власному особистому кабінеті на підставі умов договору.

У відповідності до пункту 2.6. договору датою надання кредиту вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок позичальника. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в день надання кредиту.

Пунктом 2.8 договору передбачено, що ціна кредиту за договором (плата за користування кредитом) залежить від строку користування кредитом і суми кредиту та обчислюється у відсотках від суми кредиту.

Згідно з пунктом 2.10 договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом за кредитом, визначені згідно пункту 2.8 договору, в останній день строку користування кредитом. Періодичних платежів за договором не передбачено.

Згідно пункту 2.11 договору процентна ставка за договором є змінною. Починаючи з другого дня, за останнім днем строку користування кредитом плата за користування кредитом збільшується наступним чином: процентна ставка за користування кредитом нараховується щоденно і становить 1,5% від суми отриманого позичальником кредиту за кожен день з моменту закінчення строку користування, до моменту фактичного повернення кредиту. Обов`язок сплати процентів згідно даного пункту договору виникає у позичальника в день, наступний за днем їх нарахування.

Відповідно до пункту 3.3.3. договору позичальник має право укласти з кредитодавцем угоду про відтермінування повернення кредиту згідно умов даної оферти.

Згідно з пунктом 5.2. договору сторони договору погодили, що на підставі статті 259 ЦК України позовна давність за всіма зобов`язаннями сторін, що виникають з умов договору, в тому числі, щодо сплати неустойки, процентів та відшкодування збитків становить 5 років.

Відповідно пункту 7.4. договору у випадку припинення дії, або закінчення строку дії договору сторони не звільняються від обов`язку виконання зобов`язань, що виникли під час його дії. При цьому непогашені грошові зобов`язання повертаються стороною, що прострочила, з урахуванням положень п.2 статті 625 ЦК України.

З даних платіжного доручення №11724 від 05 квітня 2018 року установлено, що ТОВ "АІА ФІНАНС ГРУП" перерахувало 3000,00 гривень. У графі призначення платежу вказано "#НОМЕР_3 ІПН НОМЕР_4 ОСОБА_1 Виплата грошових коштів за договором кредиту № від 05.04.2018 Без ПДВ" (а. с. 39).

Отже, позивачем, як кредитодавцем, належним чином виконано зобов`язання за договором про надання кредиту № від 05 квітня 2018 року та надано відповідачці грошові кошти у розмірі 3000,00 грн.

Відповідачкою у вказаний в кредитному договорі термін грошові кошти не повернуто, проценти не сплачено, однак 04 травня 2018 року, 04 червня 2018 року, 04 липня 2018 року, 03 серпня 2018 року, 02 вересня 2018 року, 02 жовтня 2018 року, 01 листопада 2018 року, 01 грудня 2018 року, 31 грудня 2018 року, 30 січня 2019 року, 07 лютого 2019 року, 13 лютого 2019 року, 20 лютого 2019 року, 28 лютого 2019 року, 06 березня 2019 року, 14 березня 2019 року, 21 березня 2019 року, 29 березня 2019 року відповідачкою сплачувались грошові суми для відтермінування строку повернення кредиту, внаслідок чого строк повернення кредитних коштів визначено 03 квітня 2019 року.

Крім цього, з метою досудового врегулювання спору 24 березня 2021 року позивач направив на адресу відповідачки ОСОБА_1 вимогу щодо виконання зобов`язань за договором (а. с. 128-129).

Згідно частини 1 статті 626 ЦПК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди - стаття 638 ЦК України.

У відповідності до положень частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі згідно частини 1 статті 1055 ЦК України.

Відповідно до положень статей 526 та 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановленні строки згідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованою договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Особливостями договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Виходячи з позовних вимог, саме на такий договір вказує банк.

У відповідності до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому у статті 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею згідно ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію".

Згідно до частин 1,2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

ТОВ "АІА ФІНАНС ГРУП", пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками у відповідності до пунктів 2.9 та 2.11 договору.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В порушення умов договору та вимог вищевказаного законодавства, ОСОБА_1 , отримавши кредитні кошти, та погодившись на умови такого отримання, допустила виникнення заборгованості.

З матеріалів справи установлено, що до позовної заяви позивачем додано детальний розрахунок заборгованості, згідно даних якого позивачем визначено заборгованість у сумі 33218,00 гривень.

Отже, висновок суду першої інстанції в тій частині, що позивачем не долучено до позовної заяви детальний розрахунок заборгованості за договором про надання кредиту є помилковим, оскільки спростовується матеріалами справи.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом, сума кредиту згідно заявки становить 3000 грн.

З розрахунку заборгованості убачається, що сума нарахованих процентів становить 29814,20 гривень.

Вказана сума складається з: 15890,00 грн (950 грн (% за користування кредитом)+3000,00 (фактично отримані грошові кошти)*1,5% (пункт 2.11 договору)*332 (кількість прострочених днів) за період з 03 квітня 2019 року по 29 лютого 2020 року, та 13924,20 грн (950 грн (% за користування кредитом)+3000,00 (фактично отримані грошові кошти)*1,06%*408 (кількість прострочених днів) за період з 01 березня 2020 року по 13 квітня 2021 року.

Колегією суддів установлено, що 15890,00 гривень нараховано за період з 03 квітня 2019 року по 29 лютого 2020 року відповідно до пункту 2.11 договору та згідно частини 2 статті 625 ЦК України. Процентна ставка нараховувалась за вказаний період у розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день з моменту закінчення строку користування.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі №910/1238/17 чітко розмежовано поняття "проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами" - проценти , які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначеного в договорі, та "проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами" - проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати яких врегульовано частиною 2 статті 625 ЦК України, у зв`язку із чим такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування.

Вказана позиція узгоджується з правовим висновком, викладеному у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року №444/9519/12.

В подальшому за період з 01 березня 2020 року по 13 квітня 2021 року нараховано 13924,20 грн. з використанням процентної ставки за користування кредитом, що складає 1,06% в день, тобто тієї ставки, яка умовами договору визначена для застосування в межах строку кредитування.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як зазначає позивач, з 01 березня 2020 року нараховував процентну ставку за користування кредитом.

Частина перша статті 1048 ЦК України про щоденну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, колегія суддів уважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відтак, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення відсотків нарахованих за період з 01 березня 2020 року у розмірі 13924,20 грн.

Заперечення відповідачки, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, відхиляються колегією суддів, оскільки є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами.

Колегія суддів апеляційного суду вказує на те, що в матеріалах справи наявна вимога №210324-4 від 24 березня 2021 року щодо виконання зобов`язань за договором від 05 квітня 2018 року № 1692627 (а. с. 128).

При цьому, дані, які містяться у витягу з реєстру надісланих смс-повідомлень клієнту ОСОБА_1 (номер телефону НОМЕР_2 ), зокрема, і з приводу продовження кредиту, відповідачем будь-якими належними та допустимими доказами не спростовано.

Щодо посилань відповідачки у відзиві про те, що позивачем не доведено факт укладення договору, оскільки не надано підтвердження перерахунку коштів, апеляційний суд вказує на таке.

З даних заявки №1692627, поданої ОСОБА_1 , убачається, що з метою отримання кредиту, остання надала реквізити свого банківського рахунку для отримання коштів, а саме номер банківського (карткового рахунку) НОМЕР_1 (а.с.37).

Факт перерахунку коштів на рахунок відповідачки підтверджений, зокрема, даними платіжного доручення №11724 від 05 квітня 2018 року, з якого установлено, що ТОВ "АІА ФІНАНС ГРУП" перерахувало 3000,00 гривень. У графі призначення платежу вказано "#НОМЕР_3 ІПН НОМЕР_4 ОСОБА_1 Виплата грошових коштів за договором кредиту № від 05.04.2018 Без ПДВ". Відтак, доводи відзиву у цій частині спростовується та колегією суддів відхиляються.

Судом встановлено, що згідно умов кредитного договору проценти нараховуються на суму кредиту на весь строк користування кредитом, строк користування яким неодноразово продовжувалося.

Щодо доводів відзиву відповідачки про те, що позивачем наданий розрахунок у вигляді таблиці, та не є належним, допустимим і достовірним доказом існування самого боргу, колегія суддів вказує на таке.

За змістом частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, які на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Частиною 5 статі 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підтвердження суми позовних вимог позивачем надано до суду розрахунок заборгованості, який відповідачем не спростовано. Окрім цього, відповідачка не позбавлена права під час слухання справи надати свій контррозрахунок заборгованості, що нею зроблено не було.

Відтак, суд апеляційної інстанції відхиляє такі доводи відзиву.

Щодо посилань на неправомірність нарахування відсотків за кожен день прострочення, що фактично прирівнюється до пені, та не може бути застосована відповідно до частини 6 Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування", колегія суддів зазначає про таке.

Як встановлено колегією суддів 15890,00 гривень нараховано за період з 03 квітня 2019 року по 29 лютого 2020 року відповідно до пункту 2.11 договору у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України. Процентна ставка нараховувалась за вказаний період у розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день з моменту закінчення строку користування.

Правомірність нарахування процентів за цей період мотивовано колегією суддів вище.

Разом з цим, пунктом 4.2. укладеного між сторонами договору визначено, що у випадку прострочення строку повернення кредиту позичальник сплачує за кожний день неповернення кредиту пеню від суми кредиту у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15 відсотків суми простроченого платежу.

З даних розрахунку заборгованості встановлено, що пеня за порушення зобов`язання нарахована в період з 03 квітня 2019 рік по 29 лютого 2020 рік. З 01 березня 2020 року пеня позивачем не нараховувалась.

Відтак, доводи відзиву про те, що позивачем порушені вимоги Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" в частині нарахування пені під час дії карантинних обмежень, встановлених Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) колегією суддів відхиляються.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду робить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АІА ФІНАНС ГРУП" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню в розмірі 19 293,80 грн, що складаються із 3000,00 грн (сума кредиту); 15840 грн (проценти за користування кредитом); 21,00 ( інфляційні втрати ) грн; 432,80 грн (пеня).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Апеляційна скарга містить клопотання позивача про стягнення витрат на надання професійної правничої допомоги у розмірі 8 660,90 гривень.

З даних договору про надання правничої (правової) допомоги №21-3 від 01 вересня 2021 року, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ "АІА ФІНАНС ГРУП", убачається, що предметом укладеного договору є зобов`язання адвоката представляти інтереси клієнта в усіх державних та інших підприємствах, установах, організаціях, в тому числі у органах внутрішніх справ, також вести від імені клієнта справи у всіх судових установах України з усіма правами, наданими законом позивачу, скаржнику, відповідачу, стягувачу або боржнику.

Пунктом 1.2. визначено, що в перелік послуг з правової допомоги, що надається адвокатом клієнту згідно умов договору входить: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів клієнта; представництво клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та кримінального судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Пунктом 2.1. визначено, що вартість кожної конкретної послуги (групи послуг) визначається укладеною сторонами додатковою угодою до договору, що є його невід`ємною частиною з моменту підписання сторонами (а.с.156-158).

З даних додаткової угоди №7 до договору №21-3 від 01 вересня 2021 року установлено, що сторони дійшли згоди щодо визначення вартості послуг адвоката за договором (а.с.159).

Пунктом 1 визначено, що представництво інтересів клієнта у судових справах за позовами про стягнення заборгованості за кредитним договором при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, що включає: вивчення матеріалів, аналіз судової практики, підготовку апеляційної скарги до суду та (або) відзиву на апеляційну скаргу вартує 7 000,00 +5% від суми позову за кожну справу (а.с.159).

З даних акту про надані послуги від 28 липня 2022 року установлено, що представництво інтересів клієнта при розгляді справи 755/6554/21 становить 8 660,90 (7 000,00 гривень +5% від ціни позову).

Пунктами 2-3 визначено, що сторони підтверджують факт надання послуг, не мають претензій до якості наданих послуг та виконання умов договору, сторони підтвердити здійснення розрахунку за Договором в розрізі даного Акту - 8 660,90 гривень.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, апеляційний суд уважає за необхідне визначити розмір витрат, що підлягають відшкодуванню, пропорційно до розміру позовних вимог, що задовольняються. Відтак, ураховуючи, що позов задовольняється на 58% розмір відшкодування витрат на правничу допомогу складає 5023,32 гривень.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Установлено, що за результатами розгляду справи у суді апеляційної інстанції позовні вимоги задоволено на 58%.

З даних платіжного доручення №1412 від 25 травня 2021 року встановлено, що за звернення до суду за захистом своїх прав позивачем сплачено 2 270,00 гривень (а.с.79), з платіжного доручення №2889 від 25 липня 2022 року встановлено, що за звернення до суду апеляційної інстанції позивачем сплачено 3405,00 гривень (а.с. 152), які відповідно до вимоги статті 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки пропорційно до розміру задоволених вимог, що становлять 1316,60 грн та 1974,90 грн відповідно.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи є підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АІА ФІНАНС ГРУП" задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 28 червня 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення такого змісту.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АІА ФІНАНС ГРУП" до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АІА ФІНАНС ГРУП" заборгованість за кредитним договором у розмірі 3000,00 грн (сума кредиту); 15840,00 грн (проценти за користування); інфляційні втрати 21,00 грн; 432,80 грн (пеня), а всього 19293,80 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АІА ФІНАНС ГРУП" судовий збір за звернення до суду першої інстанції у розмірі 1316,60 гривень, за завернення до суду апеляційної інстанції у розмірі 1974,90 гривень, що всього становить 3291,50 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АІА ФІНАНС ГРУП" судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції у розмірі 5023,32 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова