ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2830/21 Номер провадження 22-ц/814/46/22Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О.,
при секретарі Ряднині І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 червня 2021 року (повний текст рішення складено 29 червня 2021 року)

у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни,

третя особа: військова частина НОМЕР_1 Національної Гвардії України

про повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса майна,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал»), приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л., третя особа: військова частина НОМЕР_1 Національної Гвардії України про повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса майна.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 25 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною на підставі заяви ТОВ «Вердикт Капітал» було вчинено напис за реєстровим номером 1043 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 72963,32 грн. Постановою Полтавського апеляційного суду від 29 липня 2020 року у справі №554/8790/19 визнано виконавчий напис від 25 липня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. за реєстровим номером 1043 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у розмірі 72963,32 грн таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи, що правова підстава для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» відпала, позивач прохає стягнути на його користь з відповідачів грошові кошти, які отримані останніми на підставі скасованого виконавчого напису нотаріуса, а саме: стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в сумі 19235,47 грн; стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в сумі 6368,76 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24 червня 2021 року закрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Юхименко О.Л. про повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса майна.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа військова частина НОМЕР_1 Національної Гвардії України про повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса майна відмовлено.

Судові витрати компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Апеляційну скаргу подав ОСОБА_1 , в якій просить скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 червня 2021 року та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити вимоги позивача з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Скаржник вказує, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та таким, що прийнято з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, неправильним їх дослідженням та оцінкою, невідповідністю висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального права.
Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції, повертаючи заяву про збільшення позовних вимог без розгляду, з підстав відсутності доказів її направлення іншим учасникам справи, мусив спершу її залишити без руху за для усунення даних недоліків.
Також, на думку скаржника, суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги довідку про відрахування коштів з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал», якою підтверджується факт отримання останнім безпідставно набутих грошових коштів.

Узагальнені доводи осіб, викладені ними у відзиві на апеляційну скаргу
ТОВ «Вердикт Капітал» у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що кредитний договір є достатньою правовою підставою для отримання новим кредитором з позичальника ОСОБА_1 коштів в рахунок сплати заборгованості за ним. Також вказано, що визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню в силу норм чинного законодавства не є підставою для повернення боржнику стягнутих на його підставі коштів у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. На думку представника відповідача, позивачем не доведено належними та достатніми доказами факт отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 19235,47 грн.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. у відзиві на апеляційну скаргу вказує на відсутність предмета спору між позивачем та приватним виконавцем, адже остання повернула ОСОБА_1 отримані нею кошти в якості винагороди приватного виконавця у розмірі 7296,33 грн. Окрім того, приватним виконавцем зазначено, що позивач невірно зазначив її процесуальне становище, адже відповідачем у даному позові має бути стягувач.

Позиція учасників справи у суді апеляційної інстанції
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.
Окрім того, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі прохав у разі його відсутності в судовому засіданні розгляд апеляційної скарги провести без його участі.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку.
Встановлені обставини справи
Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, в постанові Полтавського апеляційного суду від 29 липня 2020 року, що набрала законної сили 29 липня 2020 року, по справі №554/8790/19 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню встановлено, що 02 липня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк» укладено кредитний договір №500387338 шляхом відкриття карткового рахунку із наданим кредитних коштів в сумі 20 000,00 грн (а.с. 8).
25 липня 2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. вчинено виконавчий напис за реєстраційним №1043 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором №630208336 від 11 вересня 2014 року, який було укладено між АТ «Альфа Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі договору факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА від 26 грудня 2018 року є ТОВ «ФК «ВЕСТА», правонаступником якого, на підставі договору відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16 січня 2019 року є ТОВ «Вердикт Капітал». Загальний розмір заявленої заборгованості склав 72963,32 грн (а.с. 9).
Постановою Полтавського апеляційного суду від 29 липня 2020 року у справі № 554/8790/19 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової А.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню визнано виконавчий напис від 25 липня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. за реєстровим номером 1043 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 72 963,32 грн таким, що не підлягає виконанню (а.с. 8-10).
05 серпня 2020 року ОСОБА_1 подав до військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України заяву про виконання постанови апеляційного суду, що набрала законної сили (а.с. 12).
21 серпня 2020 року військова частина НОМЕР_1 Національної Гвардії України, розглянувши заяву ОСОБА_1 про виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 29 липня 2020 року по справі №554/8790/19, повідомила, що відрахування з грошового забезпечення згідно постанови ВП №59793232 від 10 вересня 2019 року припинено та надала довідку про відрахування з грошового забезпечення №331 від 17 серпня 2020 року (а.с. 14).
Згідно довідки про відрахування з грошового забезпечення №331 від 17 серпня 2020 року слідує, що відрахування на користь ТОВ «Вердикт Капітал» у розмірі 20 % з усіх видів доходу за період жовтень 2019 року липень 2020 року склали: у період з жовтня 2019 року по січень 2020 року по 1327,57 грн щомісяця на погашення боргу що становить 5310,28 грн, у лютому місяці 2020 року 1359,27 грн, у березні 2020 року 1691,76 грн, у квітні 2020 року липні 2020 року по 2718,54 грн щомісяця, а всього 19 235,47 грн. Крім цього винагорода приватного виконавця 927,57 грн у жовтні 2019 року, витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 400,00 грн у жовтні місяці 2019 року, по 1327,57 грн винагороди приватного виконавця у листопаді грудні 2019 року та січні 2020 року, 1359,27 грн винагорода приватного виконавця у лютому місяці 2020 року, 1026,78 грн винагорода приватного виконавця у березні 2020 року, а всього 6368,76 грн (а.с.13).
Згідно платіжного доручення №389 від 26 травня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. перерахувала ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 7296,33 грн (а.с. 77).

Позиція апеляційного суду
Щодо заяви про збільшення позовних вимог
З матеріалів справи вбачається, що 11 червня 2021 року ОСОБА_1 подав до суду першої інстанції заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач прохав стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» та приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. в рахунок відшкодування завданої йому моральної шкоди грошові кошти в розмірі по 100000,00 грн.

У мотивувальній частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 червня 2021 року вказано про повернення без розгляду заяви про збільшення позовних вимог, оскільки дана заява не відповідає вимогам статті 183 ЦПК України, а саме не надано доказів направлення такої заяви усім учасникам процесу.
Колегія суддів зазначає, що резолютивна частина рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 червня 2021 року не містить будь-яких висновків щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог, у тому числі і щодо стягнення моральної шкоди на користь позивача.
Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог.
Разом з тим, частиною другою статті 258 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.
Аналізуючи судові рішення, ухвалені Октябрським районним судом м. Полтави у межах розгляду цивільної справи №554/2830/21, колегія суддів дійшла до висновку, що суд першої інстанції не вирішив належним чином питання щодо заяви ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог, адже резолютивні частини судових рішень не містять в собі будь-яких висновків суду щодо даної заяви.
Частиною першою статті 24 ЦПК України зазначено, що апеляційні суди переглядають в апеляційному порядку судові рішення місцевих судів, які знаходяться у межах відповідного апеляційного округу (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду).
Враховуючи, що суд першої інстанції не ухвалив будь-якого судового рішення щодо заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог, то, відповідно, в суду апеляційної інстанції не виникло права на його перегляд.
Водночас, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Щодо стягнення безпідставно набутих коштів з приватного виконавця
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Так, закриття провадження у справі - це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Відсутність предмету спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами, а припинення провадження у справі - це форма закінчення цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).
Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №456/847/18, від 13 травня 2020 року у справі №686/20582/19-ц, від 09 вересня 2020 року у справі №750/1658/20, від 23 грудня 2020 року у справі №522/8782/16-ц, від 01 березня 2021 року у справі №372/977/19.

Враховуючи, що на час подання позову ОСОБА_1 , а саме у березні 2021 року, предмет спору відносно стягнення з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. безпідставно набутих коштів у розмірі 6368,76 грн існував, то суд першої інстанції, закриваючи провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. про повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса майна, дійшов до помилкового висновку.

З матеріалів справи вбачається, що згідно платіжного доручення №389 від 26 травня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. перерахувала ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 7296,33 грн, тобто відповідач у позасудовому порядку після відкриття провадження у справі задовольнила позовні вимоги позивача, що свідчить про припинення існування предмета спору.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. в позасудовому порядку вимоги позовної заяви ОСОБА_1 щодо стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 6368,76 грн виконала, тому в позові позивача до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 6368,76 грн необхідно відмовити.

При цьому, колегія суддів додатково звертає увагу, що у порушення пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд закрив провадження у справі шляхом постановлення не ухвали, а ухвалив рішення з цього питання, тобто розглянув спір у порядку не передбаченому чинним процесуальним законодавством.

У той же час, апеляційний суд не наділений повноваженням за таких обставин скасувати рішення суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції (стаття 374 ЦПК України), а відтак, в частині вимог до приватного виконавця апеляційним судом має бути ухвалена постанова по суті заявлених позовних вимог.

Щодо стягнення безпідставно набутих коштів зі стягувача
Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі 19235,47 грн, що стягнені з ОСОБА_2 на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню відпали, то отримані ТОВ «Вердикт Капітал» кошти в сумі 19235,47 грн підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України.

Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №201/6498/20.
Щодо інших доводів сторін
За таких обставин довід ТОВ «Вердикт Капітал» про те, що між сторонами виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням кредитного договору, що виключає можливість застосування статті 1212 ЦК України, є помилковими, оскільки факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів.
При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду.
Що ж стосується розміру безпідставно набутих коштів ТОВ «Вердикт Капітал», то 21 серпня 2020 року військова частина НОМЕР_1 Національної Гвардії України, розглянувши заяву ОСОБА_1 про виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 29 липня 2020 року по справі №554/8790/19, повідомила, що відрахування з грошового забезпечення згідно постанови ВП №59793232 від 10 вересня 2019 року припинено та надала довідку про відрахування з грошового забезпечення №331 від 17 серпня 2020 року.
Згідно довідки про відрахування з грошового забезпечення №331 від 17 серпня 2020 року слідує, що відрахування на користь ТОВ «Вердикт Капітал» у розмірі 20 % з усіх видів доходу за період жовтень 2019 року липень 2020 року склали: у період з жовтня 2019 року по січень 2020 року по 1327,57 грн щомісяця на погашення боргу що становить 5310,28 грн, у лютому місяці 2020 року 1359,27 грн, у березні 2020 року 1691,76 грн, у квітні 2020 року липні 2020 року по 2718,54 грн щомісяця, а всього 19 235,47 грн. Крім цього винагорода приватного виконавця 927,57 грн у жовтні 2019 року, витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 400,00 грн у жовтні місяці 2019 року, по 1327,57 грн винагороди приватного виконавця у листопаді грудні 2019 року та січні 2020 року, 1359,27 грн винагорода приватного виконавця у лютому місяці 2020 року, 1026,78 грн винагорода приватного виконавця у березні 2020 року, а всього 6368,76 грн.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вищевказану копію довідки до уваги не взяв, вказавши, що вона не є належним чином засвідченою.
Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції, адже з матеріалів справи вбачається, що копія листа від 21 серпня 2020 року військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України та копія довідки про відрахування з грошового забезпечення №331 від 17 серпня 2020 року мають такі реквізити засвідчення позивачем: прізвище та ім`я « ОСОБА_3 », підпис позивача, відмітка «копія відповідає оригіналу».
Згідно з практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, та як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.
Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки», «ЗУБАЦ ПРОТИ ХОРВАТІЇ» (ZUBAC v. CROATIA), (Beles and Others v. the Czech Republic), №47273/99, пп. 50-51 та 69, ЄСПЛ 2002 IX, та «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), №35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).
Як передбачено частиною шостою статті 95 ЦПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Однак, ТОВ «Вердикт Капітал» не заявляв клопотання про витребування оригіналів письмових доказів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту другого частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до переконання про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, а тому рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. про повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса майна відмовити, а позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал» про повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса майна задовольнити, стягнувши з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 19235,47 грн.

Щодо судових витрат
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що колегія суддів частково задовольняє вимоги апеляційної скарги та висновок суду апеляційної інстанції про те, що зазначена справа не пов`язана із захистом порушених прав скаржника саме як учасника бойових дій, адже стосується стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса, то з ОСОБА_1 та ТОВ «Вердикт Капітал» слід стягнути на користь держави судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі по 908,00 грн, а також слід стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1362,00 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 червня 2021 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни про повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса майна - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса майна задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 19235,47 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 908,00 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь держави судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 908,00 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1362,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2022 року.
Головуючий В.П. Пікуль
Судді Т.В. Одринська
О.О. Панченко