Справа №489/7800/21
Провадження №2/489/812/22
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
05 грудня 2022 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,
із секретарем судового засідання Назаровою С.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення грошової суми
Позивачка звернулася до суду з позовом, яким просила: вважати договір купівлі продажу ПВХ конструкцій від 03.12.2020 укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 таким, що не відбувся та розірваним; стягнути з відповідачки 18 000,00 грн. сплачених коштів згідно договору від 03.12.2020; стягнути з відповідачки штраф у розмірі 6390,00 грн. та судові витрати. Мотивуючи свої вимоги тим, що 03 грудня 2020 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі продажу ПВХ конструкцій, згідно умов якого, вона зобов`язалася сплатити кошти, а відповідачка зобов`язалася передати їй ПВХ конструкції. На виконання умов вказаного договору, 03.12.2021 вона передала відповідачці 16 000,00 грн., як це було передбачено спірним договором. Наступного дня, на вимогу відповідачки, нею сплачено ще 2000,00 грн.. Відповідачка, на підставі п. 3.2 Договору, зобов`язалася впродовж 28 робочих днів, передати у власність їй ПВХ конструкції. Проте, до теперішнього часу, ПВХ конструкції відповідачкою передані не були. На неодноразові телефоні розмови, відповідачка відмовлялася повертати грошові кошти, сплачені нею на підставі Договору.
Ухвалою суду від 26.11.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Від позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
03 грудня 2020 року між ОСОБА_1 (далі замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі виконавець) укладено Договір (індивідуальний номер заказу DA-973), відповідно до якого, виконавець зобов`язується організувати роботу по поставці та передачі у власність ПВХ конструкції по розцінкам виконавця.
Згідно п.п. 3.1.1, 3.2 Договору, борг до передачі у власність повинен бути погашений замовником не пізніше 20 днів з дня внесення завдатку. Після виконання п. 3.1, виконавець зобов`язується передати у власність замовнику вироби протягом 28 робочих днів. В разі, якщо вироби мають нестандартну комплектацію (ламінація, непрямі кути, шпроси, тонування, арковий вигін, тощо), строк передачі у власність замовнику виробів збільшується до 38 робочих дні.
Позивачка зазначає, що станом на теперішній час, умови договору зі сторони виконавця не виконані.
З п. 4 Договору, у разі невиконання замовником п. 31 та 3.1.1, вартість дійсного договору може бути змінено виконавцем на підставі змін ціни виготовлення виробів, пов`язаної з інфляцією чи подорожчанням окремих комплектуючих виробів. Також, у разі несплати, договір може бути розірвано. Таким чином, всі додатки дійсного договору будуть вважатися недійсними. У разі внесення замовником завдатку, і наступним невиконанням п. 3.1 чи 3.1.1 даного Договору будуть вважатися недійсними. У разі невиконання п. 3.2 виконавець зобов`язаний виплатити неустойку у розмірі 0,1 % від вартості дійсного Договору за кожен робочий день прострочки.
Оплата штрафу та неустойок не звільняє сторін від зобов`язання по даному Договору.
Згідно з п. 7.6 договору замовник повідомлений про неможливість розірвання даного договору, згідно з додатком № 3 до постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 року № 172, яким затверджено перелік товарів належної якості, що не підлягають обміну (поверненню). Відповідно до даного переліку, скло нарізане або розкроєне під розмір, визначений покупцем (замовником) обміну (поверненню) не підлягає. ПВХ конструкції, виготовлені на замовлення та під розмір замовника, враховуючи зміст ст. 184 ЦК України є річчю, визначеною індивідуальними ознаками, незмінною.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитись від прийняття виконання та вимагати відшкодування збитків.
Статтею 526 ЦК України закріплено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Захист прав споживачів гарантує Основний Закон України, проголошуючи у 42 статті, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.
В преамбулі Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів, а споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Надані суду письмові докази підтверджують наявні між сторонами правовідносини.
Право споживача на належну якість продукції встановлено статтею 6 Закону України «Про захист прав споживачів», яка покладає на продавця обов`язок передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.
У зв`язку з викладеним, позивач, коли вона не отримала послуг належної якості, а відповідач не вчинив дій з забезпечення дотримання права позивача як споживача, правомірно заявила вимогу про розірвання договору.
Право позивача відмовитися від договору за наведених обставин внормоване законодавством про захист прав споживачів (ст. 10 Закону).
Крім того, таке його право закріплено в статті 651 ЦК України, відповідно до якої договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
При цьому суд зауважує, що п. 7.6 договору про відсутність у споживача права на розірвання договору поряд з наявністю у виконавця права на розірвання такого договору в односторонньому порядку, є несправедливим та таким, що порушує загальні засадами цивільного законодавства.
Стаття 571 ЦК України регулює правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком.
Суд зауважує, що четверте речення п. 4.2 договору про не повернення завдатку замовнику в разі невиконання ним п. 3.1 або п. 3.1.1 договору є таким, що порушує ст. 571 ЦК України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частинами першою, третьою статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсним договору з індивідуальним номером замовлення DA 973 від 03.12.2020 в частині положень останнього речення пункту 4.2 та заборони на розірвання договору.
Поряд з цим, як встановлено судом, наявні формальні підстави для розірвання договору.
Наслідки розірвання договору у зв`язку з істотним порушенням його умов однією із сторін внормовані частиною 5 статті 653 ЦК України, відповідно до якої у випадку розірвання договору через його істотне порушення однією із сторін друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.
Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч. 1 ст. 623).
У зв`язку з відсутністю будь-яких підтверджень виконання договору, а також того, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, суд знаходить такими, що підлягають задоволенню вимоги про стягнення майнової шкоди понесених позивачем на виконання договору, який розірваний через порушення його умов відповідачем.
Згідно зі ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.
Тож, з відповідача необхідно стягнути вартість замовлення по договору в сумі 18 000 грн.
Згідно зі ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Відповідно до п. 4.2 Договору, сторони визначили, що у разі невиконання п. 3.2 виконавець зобов`язаний виплатити неустойку у розмірі 0,1 % від вартості дійсного Договору за кожен робочий день прострочки. Оплата штрафу та неустойок не звільняє сторін від зобов`язання по даному Договору.
Доказів на спростування зазначеного розрахунку відповідачем суду також не надано.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок, оскільки умови договору відповідачем не виконані суд вважає, що вимоги позивача у частині стягнення з відповідача штрафу обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 247, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення грошової суми задовольнити.
Розірвати договір з індивідуальним номером замовлення DA 973 від 03 грудня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 .
Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 18 000 грн. 00 грн. та штраф у розмірі 6 390 грн. 00 коп.
Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: фізична особа підприємець ОСОБА_2 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 .
Повний текст судового рішення складено «05» грудня 2022 року.
Суддя Н.О. Рум`янцева