Справа № 390/1331/20
Провадження № 2/390/25/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2022 р.Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої - судді Бойко І.А.,

при секретарі Пікущій І.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

третьої особи - ОСОБА_3 ,

представника третьої особи - Поліщук Ю.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , про встановлення факту, який має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , з позовом про встановлення факту, який має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно.

Позов обґрунтовано тим, що житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 належав колгоспному двору, головою якого був її дід ОСОБА_6 . Останній проживав у зазначеному будинку разом зі своєю дружиною бабкою позивача ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 ), яка було членом колгоспного двору. Дітьми подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є ОСОБА_8 , а також мати позивача ОСОБА_9 , яка після одруження змінила прізвище на ОСОБА_10 . Після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_5 спадкоємцями першої черги були їх діти ОСОБА_8 та ОСОБА_11 . ОСОБА_11 після смерті своїх батьків фактично вступила в оперативне управління спадковим майном, оскільки доглядала за ОСОБА_5 до дня її смерті, крім того ОСОБА_11 подала заяву про прийняття спадщини до Другої Кіровоградської нотаріальної контори, але не встигла оформити своїх спадкових прав, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_11 передала ключі від спірного будинку позивачу для здійснення догляду за ним та його утримання. Після смерті ОСОБА_11 позивач фактично вступила в оперативне управління спадковим майном, у неї були ключі від будинку, вона забрала всі документи на будинок, ощадкнижки на ОСОБА_6 , особисті речі. Після поховання своєї матері позивач дозволила ОСОБА_3 проживати в будинку за умов здійснення догляду за ним та його звільнення за першою вимогою позивача. Після звернення позивача до державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_11 , нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивачем не надано доказів фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном. Після смерті ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , його спадкоємцями є відповідачі. На підставі викладеного, з метою захисту своїх спадкових прав позивачзвернулась з даним позовом до суду, в якому просить встановити факт прийняття нею спадщини після смерті її матері ОСОБА_11 , шляхом вступу у фактичне управління та володіння спадковим майном будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , а також визнати за позивачем право власності на вищезазначений будинок, в порядку спадкування.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 28.10.2022 позов підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві. Суду пояснила, що вона вважає, що має право на спадок після своїх дідуся і бабусі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , оскільки вона народилась у спірному будинку та проживала в ньому до 1987 року. З вказаного часу вона проживає в м.Кіровограді, однак постійно допомагала ОСОБА_6 , ОСОБА_5 по домогосподарству та здійснила їх поховання. Її мати ОСОБА_11 не встигла оформити свої спадкові права після смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , оскільки на той час тяжко хворіла. Вона, позивач, фактично здійснювала догляд за будинком. Після смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_5 їх діти ОСОБА_8 та ОСОБА_11 поділили спадкове майно померлих наступним чином: мотоцикл та жіночі прикраси забрав ОСОБА_8 , а будинок дістався ОСОБА_11 , яка планувала в ньому жити. Після смерті ОСОБА_11 позивач погодилась на пропозицію свого дядька ОСОБА_8 продати вищевказаний будинок. В листопаді 1998 року він познайомив її з ОСОБА_3 , якій вони передали ключі від будинку, а в березні 1999 року вона передала сину ОСОБА_3 документи на будинок. Пізніше ОСОБА_3 передала ОСОБА_8 завдаток, а останній надав їй частину документів для переоформлення будинку. В свою чергу позивач, після отримання від ОСОБА_3 своєї частини грошей за продаж будинку, мала б передати їй свідоцтва про смерть ОСОБА_6 , ОСОБА_5 для завершення переоформлення будинку, однак ОСОБА_3 постійно зволікала з розрахунком. Позивач не подавала заяву про прийняття спадщини після матері, оскільки мала намір продати вищевказаний будинок, отримавши гроші відпала б потреба вступу у спадщину. Фактично вступ в управління спадковим майно позивач здійснила шляхом розпорядження особистими документами дідуся і бабусі, ключами від будинку, які вона забрала. У 2019 році вона дізналась, що ОСОБА_3 вважає себе власницею спірного будинку, тому позивач звернулась до нотаріуса. Після отримання постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивач звернулась до суду з позовом до дітей ОСОБА_8 , як спадкоємців після його смерті.

Представник позивача адвокат Іващенко І.Ю. позов підтримав, просив його задовольнити, суду пояснив, що позивач прийняла спадщину шляхом вступу в оперативне управління спадковим майном, що залишилось після смерті її матері ОСОБА_11 , а саме: вона розпорядилась ключами від будинку та окремими документами стосовно будинку, які вона разом з ОСОБА_8 передала ОСОБА_3 . На підтвердження даних обставин представник позивача посилається на письмові пояснення свідка ОСОБА_12 . Обставини, що склались, порушують права позивача на успадковане нею майно.

В судове засідання, призначене для розгляду справи на 02.12.2022, від позивача та його представника адвоката Іващенка І.Ю. до суду надійшла заява, в якій вони позов підтримують, просять розглянути справу без їх участі, проти заочного розгляду справи не заперечують.

Третя особа ОСОБА_3 в письмових поясненнях та в судовому засіданні пояснила, що в березні 1998 року з наміром купити будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , вона звернулась до єдиного спадкоємця ОСОБА_6 , ОСОБА_5 - ОСОБА_8 , який доглядав за будинком своїх батьків, що розташований за вищевказаною адресою. Про те, що будинок не заселений, вона перевірила шляхом спілкування із сусідами та зверненням до сільської ради, крім того брат ОСОБА_6 вказував, що ОСОБА_8 є єдиним спадкоємцем вищевказаного будинку. В тому ж році, під час особистої зустрічі вони з ОСОБА_8 обумовили купівлю нею цього будинку і вона передала йому завдаток за продаж будинку. В березні наступного року вона вселилась у вказаний будинок та переоформила на своє прізвище особовий рахунок за електроенергію. Пізніше вона повністю розрахувалась за будинок з ОСОБА_8 і він надав їй довіреність для подальшого переоформлення будинку на своє ім`я. Вона вважала, що ОСОБА_8 є єдиним спадкоємцем ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , оскільки під час її вселення та впродовж наступних декількох років проживання в ньому, більше ніхто до будинку не приїздив, долею будинку не цікавився. Приблизно в 2006 році до неї приїхала ОСОБА_1 та вимагала розрахуватись з нею за будинок, на що вона повідомила їй про домовленість та розрахунок з ОСОБА_8 . Третя особа зазначає, що комунальні послуги та земельні податки вона сплачує самостійно та самостійно займається утриманням будинком та поточними ремонтами. Позивач не вступала у фактичне управління вказаним спадковим майном після смерті ОСОБА_11 , тому підстави для задоволення позову відсутні.

Представник третьої особи адвокат Поліщук Ю.Р. в судовому засіданні 28.10.2022 позов заперечила. В судове засідання, призначене на 02.12.2022 від представника третьої особи адвоката Поліщук Ю.Р. до суду надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи провести без їх участі, в задоволенні позову просить відмовити.

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про дату, місце і час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, правом подання відзиву вони не скористались, клопотань про відкладення розгляду справи ними не подано.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення по справі при заочному розгляді, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Суд, заслухавши позивача, її представника, третю особу та її представника, дослідивши письмові докази, наявні у справі, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на будівлю, заповненого російською мовою, виданого виконавчим комітетом Іванівської сільської Ради народних депутатів, на підставі рішення Кіровоградської районної Ради народних депутатів № 79 від 22.02.1989, домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_6 . Запис про право власності внесено в реєстрову (кадастрову) книгу № 120/1 Кіровоградського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації (т.1 а.с.9).

Вищевказане свідоцтво не змінювалось та не скасовувалось, що підтверджується архівною довідкою Кіровоградського ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» № 16441 від 08.02.2016 (т.1 а.с.102).

З технічного паспорта на жилий будинок індивідуального житлового фонду, виготовленого станом на квітень 1997 Кіровоградським ООБТІ на вищевказаний будинок, вбачається, що його власником зазначено ОСОБА_6 (т.1 а.с.111-113).

Відповідно технічного паспорта, виготовленого Кіровоградським ООБТІ станом на 08.02.2016, його виготовлено на замовлення ОСОБА_8 (т.1 а.с.108-110).

Згідно державного акта на право приватної власності на землю серії КР, виданого Іванівською сільською Радою народних депутатів ОСОБА_6 належала земельна ділянка площею 0,85 га, за адресою: АДРЕСА_1 , призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення підсобного господарства (т.1 а.с.107).

Відповідно до довідки виконкому Іванівської сільської ради Кіровоградського району №54 від 11.07.1997 ОСОБА_6 та ОСОБА_6 є однією і тією ж особою (т.1 а.с.21).

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 28.05.1949 ОСОБА_6 зареєстрував шлюб з ОСОБА_13 , після чого дружині присвоєно прізвище ОСОБА_14 (т.1 а.с.10).

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 15.01.1949, вбачається, що ОСОБА_9 є дочкою ОСОБА_6 та ОСОБА_13 (т.1 а.с.19)

Відповідно запису про одруження № 5 від 12.01.1969 ОСОБА_9 уклала шлюб із ОСОБА_15 , після чого їй присвоєно прізвище ОСОБА_10 (т.2 а.с.158).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с.11).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1 а.с.12).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.23).

Факт родинних відносин позивача ОСОБА_1 зі спадкоємцем ОСОБА_11 підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 , а також свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_7 (т.1 а.с.14, 15).

Згідно витягу з погосподарської книги, наданої Соколівською сільською радою Кропивницького району Кіровоградської області №101 від 06.12.2021, а також довідок, виданих виконкомом Іванівської сільської ради Кіровоградського району № 55 від 11.07.1997, № 287 від 30.06.2016 в погосподарській книзі № 1 рахується будинок особовий рахунок № НОМЕР_8 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному будинку з 1924 по день своєї смерті проживав та був зареєстрований ОСОБА_6 . На день його смерті разом з ним з 1959 року проживала його дружина ОСОБА_5 . На день смерті ОСОБА_5 в будинку ніхто не проживав і не був зареєстрований. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,86 га, що передана в користування ОСОБА_6 . Заповіти від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в сільській раді не посвідчувались (т.1 а.с.22, 104, т.2 а.с.93-92).

На запит суду Державним нотаріальним архівом в Кіровоградській області надано відповідь № 69 від 28.01.2022, в якому повідомлено, що відповідно до алфавітних книг спадкових справ 2-Кіровоградської державної нотаріальної контори з 1996 по 2003 рік, 3-Кіровоградської державної нотаріальної контори, за 1996 рік, Кіровоградської районної державної нотаріальної контори з 1993 по 2006 роки, після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про право на спадщину не видавалось. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 68288622 від 27.01.2022 вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не заводилась (т.2 а.с.137, 139-140).

З наданих до суду Кропивницькою районною державною нотаріальною конторою Кіровоградської області Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 69099479 від 02.06.2022 та копії спадкової справи № 344, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , вбачається, що після її смерті із заявами про прийняття спадщини звернулися: ОСОБА_8 ОСОБА_11 . Інформація щодо виданих свідоцтв про право на спадщину відсутня (т.2 а.с.148-158).

Відповідно до довідок Іванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 174 від 06.04.2007, № 216, № 287 від 30.06.2016 в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 з березня 1998 проживає ОСОБА_3 , яка доглядає за будинком, використовує земельну ділянку за цільовим призначенням, заборгованості по сплаті земельного податку не має (т.1 а.с.13, 98).

Згідно розписки від 25.03.1999, засвідченої підписами свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_3 2000 грн, в якості завдатку за продаж будинку (т.1 а.с.99).

Відповідно до довіреності від 21.12.2015, посвідченої приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області, Басс В.О. уповноважив ОСОБА_3 представляти його інтереси з питань оформлення його спадкових прав на будь-яке майно, що залишилось після померлого ОСОБА_6 (т.1 а.с.100).

Із заяви, поданої 18.10.2019 ОСОБА_1 до державного нотаріуса Першої кременчуцької державної нотаріальної контори, вбачається, що ОСОБА_1 звернулась із вказаною заявою, в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину після смерті її матері ОСОБА_11 , останнє місце проживання якої було АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 27).

З відповіді начальника Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Полтавської області, наданої на запит нотаріуса, вбачається, що у відділі ведення Реєстру територіальної громади Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради відомості щодо реєстрації чи зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_11 відсутні (т.1 а.с.28).

Після звернення ОСОБА_1 до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою, в якій вона просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її матері ОСОБА_11 , нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яку нотаріусом обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не надала оригінали документів на підтвердження того, що вона фактично вступила в управлінні або володіння спадковим майном (т.1 а.с.24).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 57964339 від 18.10.2019 вбачається, що відомості про заведену спадкову справу після смерті ОСОБА_11 у Спадковому реєстрі відсутні (т.1 а.с.27 зв.).

На запит суду Другою кременчуцькою державною нотаріальною конторою надано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру № 63937756 від 16.03.2021, а також копію спадкової справи № 191/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , згідно яких після смерті останнього заяви про прийняття спадщини подані ОСОБА_18 та ОСОБА_4 . Вказаним особам видані свідоцтва про право на спадщину за законом стосовно майна, що не є предметом спору у даній справі (т.2 а.с.2-36).

Приписами ст.ст. 12, 13, 81, 89 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно п.4, п.5 Прикінцевих та перехідних положення ЦК України він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст.563 ЦК УРСР В разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу. Особисте майно членів колгоспного двору після їх смерті переходить до спадкоємців на загальних підставах.

Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_11 , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти та дружина померлого.

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно з положеннями ст. ст. 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (ст.ст. 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до частини першої статті 549 ЦК УРСР, прийняття спадщини могло підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.

Суд відхиляє пояснення позивача про фактичний вступ в управління спадковим майном шляхом розпорядження нею ключами від спірного будинку, документами щодо будинку та особистими речами спадкодавця, оскільки пояснення позивача в цій частині спростовуються довідками Іванівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 174 від 06.04.2007, № 216, № 287 від 30.06.2016, згідно яких ОСОБА_3 проживає у спірному в будинку з березня 1998. Саме ОСОБА_3 з вказаного часу доглядає за будинком, використовує земельну ділянку за цільовим призначенням та сплачує земельний податок.

Позиція позивача щодо вступу в управління спірним спадковим майном, у спосіб зазначений нею, суперечить вищенаведеним письмовим доказам, оскільки до часу смерті ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично у спірному житловому будинку проживала ОСОБА_3 , яка доглядала за будинком та сплачувала земельний податок.

Крім того, в розписці, дослідженої судом, та яку визнає сторона позивача, як доказ по справі та не заперечує обставин, зазначених в ній, відсутнє зазначення про участь позивача в будь-яких діях щодо управління спірним будинком.

Крім того, суд установив, що ОСОБА_6 був власником земельної ділянки, переданої йому, зокрема для обслуговування спірного житлового будинку. Позивачем не надано доказів, що після смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_5 позивач сплачувала земельний податок стосовно вказаної земельної ділянки та продовжила його сплачувати після смерті ОСОБА_11 , натомість докази по справі свідчать про виконання обов`язку по сплаті земельного податку ОСОБА_3 . У зв`язку з чим твердження позивача не можуть вважатися доказами її вступу в управління житловим будинком та земельною ділянкою після смерті ОСОБА_11 .

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічний паспорт, реєстраційний талон) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на таке майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються нотаріусом з врахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і за відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Не може визнаватися фактичним вступом в управління спадщиною організація та проведення спадкоємцем поховання спадкодавця, оскільки такі дії не стосуються спадкового майна.

Позивач стверджує, що підтвердженням її вступу в управління спадковим майном є наявність у неї ощадних книжок на ім`я ОСОБА_6 , проте предмет спору стосується факту прийняття спадщини після іншої особи - ОСОБА_11 . Стороною позивача не надано до суду жодних доказів того, що вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном саме після смерті спадкодавця ОСОБА_11 протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_11 позивач не подавала, про що вона саме зазначила суду в судовому засіданні. Про неподання позивачем такої заяви свідчать відповідні інформаційні довідки зі Спадкового реєстру, згідно яких відсутні відомості про заведення спадкової справи до майна померлої ОСОБА_11 .

Письмові свідчення ОСОБА_19 суд не враховує як доказ по справі, оскільки на підтвердження обставин, зазначених в них, суду не надано належних, достовірних та допустимих доказів, крім того вказана особа у судовому засіданні не допитувалася та не попереджалася про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві свідчення, а тому її покази не можуть бути беззаперечним доказом обставин, про які зазначила ця особа.

Оскільки доказів на підтвердження факту вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_11 позивач суду не надала, підстав вважати, що вона вступила у володіння та управління спадковим майном за ст.549 ЦК УРСР, немає, факт прийняття позивачем спадщини за правилами ст.549 ЦК УРСР не доведений, отже спадщина після смерті ОСОБА_11 фактично позивачем не прийнята, а тому немає підстав для визнання за нею права власності на майно в порядку спадкування за законом та правилами ЦК УРСР.

Таким чином, в ході судового розгляду не встановлено обставин, на які посилається сторона позивача в позовній заяві, тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами п.4, п.5 Прикінцевих та перехідних положення ЦК України, ст.ст.549, 554, 563 ЦК УРСР.

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а також зазначає, що рішення суду ухвалюється в заочному порядку, відповідно до вимог ст.ст.280-282 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.4, 12-14, 77-82, 89, 95, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , про встановлення факту, який має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 12.12.2022 року.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 ;

відповідачі: ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 ,

ОСОБА_5 , АДРЕСА_5 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , АДРЕСА_6 .

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області І.А.Бойко

/підпис/

«Згідно з оригіналом»

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області І.А. Бойко

Дата засвідчення копії 12.12.2022 року.