1Справа № 335/5899/22 2-о/335/144/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., за участю секретаря судового засідання Кіріченко Н.В., заявника ОСОБА_1 , її представника - адвоката Ісаєвої Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в особі представника-адвоката Ісаєвої Наталії Сергіївни, заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною заявою, в якій просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 17.04.2022 зник безвісті, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з серпня 1999 року по травень 2022 року.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що з серпня 1999 року заявник та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. У період сумісного проживання питання про реєстрацію шлюбу між ними не виникало, але вони вели спільне господарство, виховували доньку заявниці та її онуків, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, робили ремонти, відпочивали разом, піклувалися один про одного.

05.03.2022 ОСОБА_2 був призваний на військову службу з числа резервістів. У травні місяці заявниці надійшло повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 08.05.2022 № 03/1429 про те, що її чоловік - молодший сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісті 17.04.2022 під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії РФ, поблизу пунктів Приютне, Вишневе, Степове та Новоукраїнське Запорізької області.

26.05.2022 ОСОБА_1 звернулася із заявою до військової частини НОМЕР_1 про виплату грошового забезпечення відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах, або безвісно відсутніх» від 30.11.2016 № 884.

Листом від 23.06.2022 № 581 ОСОБА_1 було повідомлено, що оскільки у неї відсутнє свідоцтво про одруження вона не має права на отримання грошового забезпечення відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах, або безвісно відсутніх від 30.11.2016 № 884.

У зв`язку із вказаними обставинами у заявника виникла необхідність у встановленні факту спільного проживання, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В судовому засіданні заявник та її представник - адвокат Ісаєва Н.С. заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - військової частини НОМЕР_1 тричі у судове засідання не з`явився, у зв`язку із місцезнаходженням військової частини на території АДРЕСА_3, яка є тимчасово окупованою, про день, час та місце розгляду справи військова частина повідомлялась шляхом направлення судової кореспонденції через Запорізький обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки. Будь-яких заперечень проти заяви про встановлення факту, що має юридичне значення суду не подавав.

Суд, заслухавши заявника та її представника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи та долучені заявником докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (частина перша статті 294 ЦПК України).

Статтею 315 ЦПК України передбачено перелік фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку, а також те, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і їх встановлення у судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був призваний на військову службу з 05.03.2022, за мобілізацією, та приходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Згідно повідомлення від 08.05.2022 № с3/1429, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_1 було повідомлено про те, що її чоловік, молодший сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.04.2022, під час участі в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування агресії РФ, поблизу населених пунктів Приютне, Вишневе, Степове та Новоукраїнське Запорізької області зник безвісті. Пошукові заходи тривають.

23.05.2022 ОСОБА_1 звернулась до військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату грошового забезпечення сержанта ОСОБА_2 , відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» від 30.11.2016 № 884.

На вказану заяву військова частина НОМЕР_1 направила відповідь ОСОБА_1 , відповідно до якої заявнику відмовлено у виплаті належного грошового забезпечення молодшого сержанта ОСОБА_2 , оскільки відповідно до наданих ОСОБА_1 документів неможливо визначити її родинний зв`язок та наявність (або відсутність) у її чоловіка ОСОБА_2 повнолітніх дітей, опікунів неповнолітніх дітей, а відповідно і неможливо встановити виключне право заявника отримувати належне грошове забезпечення молодшого сержанта ОСОБА_2 . Крім того, ОСОБА_1 роз`яснено, що у разі наявності документів, які підтвердять її виключне право на отримання грошового забезпечення, вона має право додатково звернутись до командування військової частини НОМЕР_1 з відповідною заявою.

Встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 необхідно для підтвердження їх родинних відносин та отримання грошового забезпечення військовослужбовця, який пропав безвісті. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку, ніж судового, для встановлення такого факту.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У відповідності до ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності; заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Із досліджених судом доказів встановлено, що з моменту реєстрації ОСББ «Кам`яногірська 16», з 27.10.2015, гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 30.05.2022, яка видана головою правління ОСББ «Кам`яногірська буд. 16». Саме за вказаною адресою зареєстровано у встановленому законом порядку місце проживання заявника ОСОБА_1 , що підтверджується відповідним штампом у її паспорті громадянки України.

Із повідомлення Військової частини НОМЕР_1 від 04.05.2022, яке адресовано Начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3, також убачається, що ОСОБА_2 у власних документах зазначав своєю дружиною ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим саме її було повідомлено про те, що її чоловік зник безвісті 17.04.2022.

Згідно Декларації № 0001-ТТА5-К3АО про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, пацієнт ОСОБА_2 зазначав місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , а довірену особу пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом ОСОБА_1

Відповідно до руху коштів з банківської картки ОСОБА_1 , у квітні 2022 року ОСОБА_2 здійснював переказ їй грошових коштів у сумі 10 000 грн.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які проживають у будинку АДРЕСА_2 , та відповідно є сусідами ОСОБА_1 , пояснили, що їм відомі обставини про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом тривалий час, не менше 15 років, та відносились один до одного як чоловік та жінка. ОСОБА_2 виховував доньку ОСОБА_1 , а потім і її онуків, постійно проводив із ними час на вулиці, піклувався про них, як про своїх рідних. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно проводили час разом, вели спільне господарство, ходили до магазину, їм відомо, що у квартирі вони разом робили ремонт, придбавали техніку, і у них була дуже гарна та спокійна сім`я.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на досліджені в судовому засіданні докази, у тому числі пояснення свідків, суд вважає, що заявницею доведений факт її проживання із ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Визначаючи термін їх спільного проживання як чоловіка та жінки, суд виходить із наступного.

У своїй заяві заявник ОСОБА_1 зазначала, що вона проживала із ОСОБА_2 однією сім`єю з серпня 1999 року по день, як вона дізналася про те, що він пропав безвісті.

Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили тривале проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не менше 15 років, разом, а свідок ОСОБА_5 зазначила, що ОСОБА_2 проживав із ОСОБА_1 з 1999 року.

Разом із тим, норма статті 315 ЦПК України щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки застосовується до правовідносин, які виникли з 01 січня 2004 року (набрання чинності Сімейним кодексом України від 10 січня 2002 року №2947-III).

Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцеві Положення» СК України, цей Кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року.

Згідно до постанови Верховного Суду від 17.06.2021 у справі № 489/5982/17 в якому суд дійшов до висновку, що (за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Положення КпШС України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Тому встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01 січня 2004 року законом не передбачено.

Оскільки, нормами Кодексу про шлюб та сім`ю (КпШС), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, не передбачалось таке поняття, як проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, тому відсутні підстави для встановлення факту спільного проживання у період з серпня 1999 року до 01 січня 2004 року, як про це просила заявник ОСОБА_1 у своїй заяві.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу як жінки та чоловіка, про який просить заявниця, породжує юридичні наслідки, а саме його підтвердження необхідне ОСОБА_1 для можливості отримати грошове забезпечення військовослужбовця, який пропав безвісті та вчинення необхідних процесуальних дій відповідно до чинного законодавства, як законного члена сім`ї, оскільки чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, то суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити частково та встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 однією сім`єю, як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, у період з 01.01.2004 року по травень 2022 року, коли заявник отримала повідомлення про те, що ОСОБА_2 пропав безвісті при виконанні бойового завдання та виконання обов`язку щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості.

Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, п.5 ч.2 ст.293, п.1 ч.1 ст.315, ст. 319 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , в особі представника-адвоката Ісаєвої Наталії Сергіївни, заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 01.01.2004 року по травень 2022 року.

В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 14 грудня 2022 року.

Повне рішення складено 19 грудня 2022 року.

Суддя: К.В. Гашук