07.12.2022 Справа № 363/2266/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2022 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Строкань В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Вишгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії місць загального користування з урахуванням індексу інфляції та 3% річних,

ВСТАНОВИВ:

Рух справи. Процесуальні дії у справі.

5 серпня 2022 року позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою, у якій просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КП «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради, заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії місць загального користування в сумі

2382,80 гривень, втрати від інфляційних процесів 936,67 гривень та 3 % річних в розмірі 98,07 гривень, всього 3417,54 гривень та судові витрати у розмірі 2481, 00 гривень.

Після виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 29 серпня 2022 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження та призначено до розгляду у судове засідання на 12:30 8 листопада 2022 року, про що сторін повідомлено у встановленому законом порядку.

Згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

19 вересня 2022 року до суду представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Коломійцем Іваном Олександровичем подано відзив на позовну заяву, заперечуючи щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за період з листопада 2013 року по серпень 2019 року, долучивши заяву про застосування строків позовної давності.

29 вересня 2022 року до суду представником позивача подано письмові пояснення щодо розрахунку суми заборгованості, а 3 листопада 2022 року заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 заборгованість за спожиті послуги з опалення місць загального користування у розмірі 631,08 гривня за період з 1 листопада 2019 року по 30 квітня 2020 року, яка складається з: 531,30 гривня заборгованість за опалення місць загального користування; 89,14 гривень інфляційні витрати; 10,64 гривень 3% річних на заборгованість.

У судове засідання, призначене на 8 листопада 2022 року, учасники провадження не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. При цьому, від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи та надати йому можливість ознайомитися із заявою про зменшення позовних вимог.

Також, як вбачається з матеріалів справи, конверт, надіслани відповідачу ОСОБА_2 , з копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, повернувся на адресу суду без вручення з причин «адресат відсутній за вказаною адресою».

У зв`язку з неявкою учасників провадження, враховуючи заяву представника відповідача та те, що відповідачем ОСОБА_2 не отримано судової кореспонденції, розгляд справи відкладено на 14:00 7 грудня 2022 року, про що повідомлено учасників провадження та на сайті Вишгородського районного суду розміщено «Оголошення про виклик ОСОБА_2 до суду на 7 грудня 2022 року».

У судове засідання, призначене на 7 грудня 2022 року учасники провадження не з`явилися, при цьому до суду надійшли заяви представника позивача та представника відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи у їх відсутності.

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності учасників провадження, суд враховує, заяви представників позивача та одного з відповідачів про розгляд справи без їх участі, та те, що відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України, відповідач ОСОБА_2 , з опублікуванням оголошення про його виклик вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Оскільки учасники провадження у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Обґрунтування позову.

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 . КП «Вишгородтепломережа» ВМР до вказаного будинку під`єднані всі необхідні комунікації для забезпечення тепловою енергією місць загального користування.

Таким чином, між позивачем та відповідачами виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надавав відповідні послуги, а відповідачі ними користувалися. Незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії, оскільки він фактично користувався ними.

Відсутність договору про надання послуг, не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, що підтверджується правовою позицією, викладеною у Постановах Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від

22 грудня 2020 року у справі № 311/3489/18.

Кошти за надані послуги з централізованого постачання теплової енергії місць загального користування відповідачі не сплачували регулярно та своєчасно, що порушує право позивача на своєчасне одержання плати за надані послуги.

На адресу відповідачів неодноразово направлялися попередження та підтвердження з вимогою сплатити заборгованість, зокрема, остання була направлена 12 листопада

2021 року, а також щомісячно направляються квитанції з зазначенням суми боргу.

Станом на дату звернення до суду, на адресу позивача скарг та зауважень стосовно нарахувань за надані послуги та якості надання послуг не надходило.

Оскільки, відповідачі у добровільному порядку наявну заборгованість за період з

1 листопада 2019 року по 30 квітня 2020 року у розмірі 531,30 гривень за послуги з постачання теплової енергії місць загального користування не погасили, а також з урахуванням витрат від інфляції за весь час прострочення у розмірі 89,14 гривень та 3 % річних 10,64 гривень, позивач, посилаючись на положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статей 11, 382, 509, 526, 625 ЦК України, просить стягнути солідарно з відповідачів кошти на загальну суму 631,08 гривень.

Щодо правової позиції учасників провадження.

Згідно письмової заяви від 7 грудня 2022 року, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Коломієць В.А. (згідно ордеру договором про надання правової допомоги повноваження адвоката не обмежуються), до початку розгляду справи по суті, визнав позов, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, при цьому просить застосувати положення частини першої статті 142 ЦПК України щодо стягнення з ОСОБА_1 50% судового збору.

Згідно заяви від 7 грудня 2022 року представник позивача підтримує позов з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та просить задовольнити.

Жодних заяв, клопотань, пояснень щодо позовних вимог або заперечень на позовні вимоги в будь-якій формі від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмету спору.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що згідно рішення Вишгородської міської ради від 06 серпня 2021 року № 10/1 змінено назву з «Вишгородське районне комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» на «Комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради, скорочену назву з «ВРКП «Вишгородтепломережа» на «КП «Вишгородтепломережа» ВМР».

Відповідний запис про зміни було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 16 вересня

2021 року.

Відповідачі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 , а отже є споживачами наданих позивачем послуг.

Відповідно до актів обстеження теплового вузла обліку по будинку в період з

1 листопада 2019 року по 30 квітня 2020 року позивач забезпечував відповідачів послугами за опалення.

Згідно розрахунку заборгованості, сформованим ВРКП «Вишгородтепломережа», за надані послуги з постачання теплової енергії місць загального користування, з урахуванням витрат від інфляційних процесів та 3% річних, за адресою: АДРЕСА_2 , власники ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , у період з 1 листопада 2019 року по 30 квітня 2020 року заборгованість складає 631,08 гривень, яка складається із: 531,30 гривень заборгованість за опалення місць загального користування;

89,14 гривень інфляційні витрати; 10,64 3% річних на заборгованість.

Наявність заборгованості у відповідачів за послуги з централізованого опалення за адресою їх проживання, не заперечується та визнана відповідачем ОСОБА_1 .

Норми права, які застосовував суд та мотиви їх застосування.

Частина перша статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина перша статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частина перша статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стаття 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Пункти 1, 2, 3, 4 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії (опалення місць загального користування), які регулюватися Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630

(зі змінами та доповненнями) та Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року №359 (далі по тексту - Методика, що діяла у відповідний період), якою був встановлений порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами.

Стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у редакції від

24 червня 2004 року (на час виникнення спірних правовідносин), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Виконавець суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку.

Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Стаття 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у тій самій редакції, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Стаття 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у тій самій редакції, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди).

Частина перша статті 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у тій самій редакції, у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо.

Стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у тій самій редакції, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Стаття 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у тій самій редакції, права та обов`язки споживача. Зокрема споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому зобов`язаний - оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Стаття 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у тій самій редакції, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем.

Стаття 19 Закону України «Про теплопостачання» діяльність у сфері теплопостачання може здійснюватись суб`єктами господарської діяльності у сфері теплопостачання всіх організаційно-правових форм та форм власності, зокрема, на основі договорів оренди, підряду, концесії, лізингу та інших договорів. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Стаття 24 Закону України «Про теплопостачання» права та основні обов`язки споживача теплової енергії. Зокрема, споживач теплової енергії має право на отримання обсягів теплової енергії згідно з параметрами відповідно до договорів, а також норм і правил, та зобов`язаний додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом.

Стаття 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін.

Стаття 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Стаття 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Стаття 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 530 ЦК України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Стаття 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідачі зобов`язані оплатити надані послуги, а позивач має право вимагати від відповідачів виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг.

Свої зобов`язання щодо надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення позивач виконує в повному обсязі, при цьому з будь-якими скаргами щодо неналежного надання позивачем послуг, відповідачі не зверталися, та у порушення норм закону зобов`язання не виконують, не розраховуються за надані послуги з опалення.

Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідачі належним чином не виконують своїх зобов`язань, на підставі статті 625 ЦК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню втрати внаслідок інфляції та три відсотки річних.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання одним із відповідачів позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновок суду.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, про задоволення позову у повному обсязі про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за оплату послуг з газопостачання природного газу у розмірі 631,08 гривень.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 2481,0 гривень.

Так, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.35 постанови №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Адже солідарне відшкодування судових витрат процесуальним законодавством не передбачено.

З огляду на це суд вважає, що з кожного відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору в розмірі по 1240,50 гривень (2481 : 2).

Водночас, згідно із частиною першою статті 142 ЦПУ України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, враховуючи визнання відповідачем ОСОБА_1 позову до початку слухання справи по суті, суд стягує з відповідача на користь позивача 50% судового збору та повертає позивачу з державного бюджету 50% судового збору.

Керуючись статтями 22, 526, 625, 1166 ЦК України, статтями 10, 12, 76, 81, 141, 142, 258-259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії місць загального користування з урахуванням індексу інфляції та 3% річних задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради суму заборгованості за спожиті послуги з опалення місць загального користування у розмірі 631 (шістсот тринадцять одна) гривню 08 копійок за період з 1 листопада 2019 року по

30 квітня 2020 року, яка складається з: 531,30 гривень заборгованість за опалення місць загального користування; 89,14 гривень інфляційні витрати; 10,64 гривень 3% річних на заборгованість.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради витрати по сплаті судового збору у розмірі 1240 (одна тисяча двісті сорок) гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради витрати по сплаті судового збору у розмірі 620 (шістсот двадцять) гривень 25 копійок.

Повернути Комунальному підприємству «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради, з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, згідно квитанції № 16 від 17 березня2021 року в розмірі 620 (шістсот двадцять) гривень 25 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 12 грудня 2022 року.

Позивач: Комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради, , IBAN: НОМЕР_1 в АТ «Приватбанк», ІПН 80, свідоцтво ПДВ 13697799, адреса: Київська область,

м. Вишгород, вул. Кургузова, 3-В.

Відповідач1: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Відповідач2: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя О.П. Лукач