Номер провадження: 22-ц/813/5428/22
Справа № 947/6656/21
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Нечитайло Н.Ю.,

розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи за апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа - Київська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення та інших вимог,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви.

01 березня 2021 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просила зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_2 у вказану квартиру, а також зобов`язати відповідачів забезпечити безперешкодне входження позивача у квартиру АДРЕСА_1 .

06 серпня 2021 року представником позивача ОСОБА_5 до суду подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач ОСОБА_2 просить:

- зобов`язати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом вселення ОСОБА_2 у вказану квартиру.

- зобов`язати ОСОБА_3 забезпечити безперешкодне входження ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1 , та її безперешкодне проживання (перебування) у цій квартирі.

- зобов`язати ОСОБА_4 забезпечити безперешкодне входження ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1 , та її безперешкодне проживання (перебування) у цій квартирі.

- зобов`язати ОСОБА_1 забезпечити безперешкодне входження ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1 , та її безперешкодне проживання (перебування) у цій квартирі.

В позовних вимогах позивач ОСОБА_2 посилається на те, що вона є неповнолітньою та внутрішньо переміщеною особою із зони проведення АТО. На теперішній час позивач отримала свідоцтва про право на спадщину - 1/9 частку квартири по АДРЕСА_2 та 1/6 частку квартири по АДРЕСА_3 , однак повноваження власника реалізувати не може, оскільки бабуся не пускає її на поріг квартири по АДРЕСА_2 . Корольова позивач не може, оскільки іншим її співввласником є невідома їй особа. В той же час вселення до квартири по АДРЕСА_2 відповідає загальним приписам сімейного законодавства, адже згідно ст. 265 СК України баба, дід зобов`язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу.

Позиція відповідача у суді першої інстанції.

05 липня 2021 року представником відповідача ОСОБА_1 до суду надано відзив на позовну заяву ОСОБА_2 .

У відзиві на позов представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 посилається на те, що позивачка просить вселити її до належної їй на праві власності частини квартири, посилаючись на те, що бабуся не пускає її на поріг, однак інших доводів та доказів порушення її права у позовній заяві не зазначено, у зв`язку з чим представник відповідача ОСОБА_1 просить в задоволенні позову відмовити. В запереченні представник ОСОБА_6 посилається на те, що при вирішенні спору суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду. Відсутність порушенго права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Матеріали справи не містять жодного доказу того, що на момент звернення до суду право позивача було порушено. Також представник ОСОБА_6 звертає увагу суду, що спосіб захисту порушеного права обраний позивачем ОСОБА_2 щодо забезпечення безперешкодного входження ОСОБА_2 в квартиру та її безперешкодного проживання (перебування) у цій квартирі обраний невірно. Позивачу належить 6 кв.м. у спірній квартирі, в той час як норми житлової площі, встановлені ст. 47 ЖК УРСР, складають 13,5 кв.м. Всі кімнати квартири значно більші за 6 кв.м., тобто неможливо вселити позивача у будь-яку житлову кімнату, в зв`язку з чим задоволення позову не призведе до поновлення "порушених" прав позивача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа - Київська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення та інших вимог задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 усунути перешкоди А.Ю. у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_2 у вказану квартиру. В задоволенні інших вимог ОСОБА_2 відмовлено. Стягнено з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн. в рівних частках.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та дійшов помилкових висновків про часткове задоволення позову, оскільки позивачем не доведено перешкоджання у користування квартирою.

Сповіщення сторін.

Про судове засідання, призначене на 26 жовтня 2022 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повне судове рішення виготовлено 07 листопада 2022 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 19 травня 1997 року Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської Ради народних депутатів видано свідоцтво про право власності на житло, згідно з яким квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , дійсно належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та членам її родини ОСОБА_4 , ОСОБА_7 в рівних частках. Свідоцтво видане згідно із розпорядження від 19.05.1997 року №95310 зареєстровано та записано в реєстраційну книгу за №19-7315 (а.с.112).

ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Авдіївка Донецької області, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 09.09.2004 року зроблено відповідний запис за №226. Батьки: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 09.09.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області (а.с.14).

Згідно з Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим 26.01.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, шлюб між чоловіком ОСОБА_7 і дружиною ОСОБА_8 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №932 від 29.11.2005 року (а.с.15).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 04.04.2012 року зроблено відповідний актовий запис за №3383, що вбачається з свідоцтва про смерть, виданого повторно 24.04.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, серія НОМЕР_3 (а.с.16).

Згідно з Довідкою від 13.11.2018р. № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 . Фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_6 (а.с.8).

Згідно з Довідкою №11 від 17.02.2021 року, виданою директором Одеського коледжу комп`ютерних технологій "Сервер", ОСОБА_2 значиться у складі студентів 2 курсу Одеського коледжу комп`ютерних технологій "Сервер", першого рівня акредитації. Зарахована згідно із наказу №43-ОСС від 01.08.2019 року. Термін закінчення навчального закладу 10.07.2023 року. Гуртожитком коледж студентку не забезпечує (а.с.27).

З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України від 24.02.2021 року №9 вбачається, що батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.17-18).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.02.2021 року, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л., зареєстрованого в реєстрі за №170, спадкоємцями зазначеного у заповіті майна ОСОБА_7 , 1964 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , є його донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/3 частку спадщини, та його мати, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на 1/3 частку спадщини, у тому числі з урахуванням 1/3 части спадщини, від якої відмовився батько спадкодавця, ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_3 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: 1/3 частки квартири під номером АДРЕСА_1 , яка в цілому складається з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 58,7 кв.м., у тому числі житловою - 38,6 кв.м. /а.с.25/.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 24.02.2021 року співвласниками квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , є:

- ОСОБА_3 - право власності на 1/3 та на 2/9 частки квартири;

- ОСОБА_7 - право власності на 1/3 частку квартири;

- ОСОБА_2 - право власності на 1/9 частку квартири (а.с.19-21).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 24.02.2021 року співвласниками квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , є:

- ОСОБА_3 - право власності на 1/3 та на 2/9 частки квартири;

- ОСОБА_4 - право власності на 1/3 частку квартири;

- ОСОБА_2 - право власності на 1/9 частку квартири (а.с.19-21).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.02.2021 року, виданого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л., зареєстрованого в реєстрі за №170, спадкоємцями зазначеного у заповіті майна ОСОБА_7 , 1964 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , є його донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 1/3 частку спадщини, та його мати, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на 1/3 частку спадщини, у тому числі з урахуванням 1/3 части спадщини, від якої відмовився батько спадкодавця, ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_3 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: 1/2 частки квартири під номером АДРЕСА_7 , яка в цілому складається з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 62,9 кв.м., у тому числі житловою - 37,1 кв.м. /а.с.26/.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 24.02.2021 року співвласниками квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_8 , є:

- ОСОБА_9 - право власності на 1/2 частку квартири;

- ОСОБА_3 - право власності на 2/6 частки квартири;

- ОСОБА_2 - право власності на 1/6 частку квартири (а.с.21-24).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 25.02.2021 року ОСОБА_2 має у власності 1/9 частку квартири за адресою: АДРЕСА_4 , а також 1/6 частку квартири за адресою: АДРЕСА_8 (а.с.28-30).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 25.02.2021 року ОСОБА_8 має у власності 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 44,3 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м. /а.с.31-32/.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 29.04.2021 року співвласниками квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , є:

- ОСОБА_1 - право власності на 8/9 частку квартири;

- ОСОБА_2 - право власності на 1/9 частку квартири /а.с.55-57/.

З вказаної довідки вбачається, що право власності ОСОБА_1 на 8/9 частку спірної квартири зареєстровано 22.04.2021 року державним реєстратором - державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Ставнійчук А.О. Підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер: 4-476, виданий 22.04.2021 , видавник: ОСОБА_10 , державний нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса.

Судом першої інстанції досліджено копію Договору купівлі-продажу від 22.04.2021 року, посвідченого державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори Ставнійчук А.О., відповідно до якого ОСОБА_4 та ОСОБА_3 передають у власність (продають) 8/9 часток квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , а ОСОБА_1 приймає у власність (купує) вищезазначену частку квартири та сплачує її вартість за ціною та в порядку, передбаченому цим договором. Вказана квартира в цілому складається з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень, загальною площею 58,7 кв.м., в тому числі житловою площею - 38,6 кв.м. (а.с.104-106).

Пунктом 11 вказаного договору визначено, що Покупцю доведена до відома заява Продавців про те, що зміст ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей" їм відомий, та що права та інтереси малолітніх та неповнолітніх дітей, а також осіб, над якими встановлена опіка та піклування, укладенням цього договору не порушуються, що немає дітей та осіб, зазначених вище, які б проживали у вказаній квартирі та мали б право користуватися нею.

При укладенні вказаного договору ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали до Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса заяву, відповідно до якої відповідачі цією заявою стверджують той факт, що права та інтереси малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб на користування квартирою АДРЕСА_1 , 8/9 часток якої відчужується, не порушуються. Правові наслідки приховування дійсної інформації щодо питань, які пов`язані з укладенням цього договору, а також зміст ст. ст. 203, 210, 228-231, 233-236, 334, 405, 640, 651, 717, 721, 722, 727, 728 ЦК України, ст. ст. 176, 177 СК України, ст. ст. 12, 15 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей", ст. ст. 17, 17 Закону України "Про охорону дитинства", державним нотаріусом роз`яснено, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зрозумілі (а.с.109).

За результатами звернення адвоката Федорова А.А. Київська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування надала інформацію, що з 01 березня 2021 року по теперішній час Київською районною адміністрацією, як органом опіки та піклування, питання про надання дозволу на вчинення правочину, шляхом укладення договору купівлі-продажу 8/9 часток кв. АДРЕСА_1 , не розглядалось та відповідний дозвіл не надавався.

Судом першої інстанції досліджено Рапорт, складений співробітниками ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, згідно з яким 27.08.2021 року отримано заяву та зареєстровано ЄО за №14595 від 27.08.2021 року як: Інша поділя. В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено наступне. Фабула ЄО: 27.08.2021 о 14:47 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 27.08.2021 о 14:44 за адресою: АДРЕСА_4 , Домашнє насильство. ОСОБА_11 16 років, співвласниця квартири та бабуся - ОСОБА_12 і дідусь - ОСОБА_13 не пускають її до квартири. Заявник-адвокат дівчини. Очікує на місці. Заявник: ОСОБА_5 . Старший інспектор спдн Косовський М.М. 27.08.2021 року о 21:13 поспілкувавшись із заявницею в присутності її адвоката, повноваження якого було засвідчено ордером, було з`ясовано, що бабуся та дідусь заявниці обмежують останню в її цивільних правах, а саме позбавляють права на житло за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджуються відповідними докуменами на право власності. Прибувши за місцем виклику, бабуся та дідусь заявниці відмовились відчиняти двері та повідомили, що вони є власниками житла за вищевказаною адресою, а право власності заявниці гр. ОСОБА_11 заперечують. Гр. ОСОБА_11 має право власності на 6 кв.м. в даному помешканні, що підтверджуються відповідними документами (а.с.172-173).

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У ході судового розгляду справи судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою та має у власності 1/6 частку квартири по АДРЕСА_3 , де проживає невідома їй особа, та 1/9 частки спірної квартири по АДРЕСА_2 , в якій проживають бабуся та дідусь позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Мати позивача ОСОБА_8 в м. Одесі житла у власності не має.

Під час розгляду справи відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продали належні їм 8/9 часток спірної квартири ОСОБА_1 . При цьому з наданих державним нотаріусом Ставнійчук А.О. документів вбачається, що відповідачі приховали від нотаріуса та покупця ОСОБА_1 інформацію щодо того, що частина квартири належить на праві власності неповнолітній дитині. На час здійснення правочину щодо продажу спірної квартири відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 достеменно знали про наявність справи в суді, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення 09.04.2021 року /а.с.59-60/. Окрім того рапортом ст. інспектора спдн Косовського М.М. від 27.08.2021 року зафіксовано, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжують проживати у спірній квартирі і після її продажу. При цьому суд відхиляє доводи сторони ОСОБА_1 щодо того, що в рапорті зазначені інші особи - ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , оскільки з тексту рапорта вбачається, що він був складений на слух на підставі повідомлення за телефоном зі служби 102.

Вказані обставини опосередковано вказують на відсутність мирного врегулювання між сторонами питань щодо проживання позивача ОСОБА_2 в спірній квартирі.

Ухвалюючи рішення по суті даного спору суд першої інстанції правильно врахував інтереси неповнолітньої позивачки щодо вселення у спірну квартиру, де проживають її бабуся та дідусь, та частка якої належить позивачці на праві власності.

Доводи сторони ОСОБА_1 щодо неможливості вселення позивача в квартиру, оскільки їй належить менше встановлених законодавством норм житлової площі, суд першої інстанції вмотивовано відхилив як такі, що не засновані на законі, так як діючим законодавством не визначена можливість вселення особи лише в окрему кімнату в квартирі, яка належить такій особі на підставі спільної часткової власності. Зазначена представником ОСОБА_6 в запереченні обставина стосується визначення порядку користування житловим приміщенням, а не питання щодо наявності права користування житлом взагалі.

Оскільки предметом позову в даній справі не є визначення порядку користування житлом, суд першої інстанції не вирішує питання щодо того, якою саме часткою квартири та як саме має користуватись позивач після вселення.

Оскільки позивач ОСОБА_2 на законних підставах є власницею 1/6 частки спірної квартири та на час звернення до суду так і на час винесення рішення по справі наявні перешкоди з боку відповідачів щодо її проживання за спірною адресою, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог в частині зобов`язання відповідачів усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні квартирою та вселення позивача у спірну квартиру.

Інші вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції правильно вважав надмірно заявленими та такими, що охоплюються першою позовною вимогою щодо усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення позивача у спірну квартиру.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.

Щодо доводів апеляційної скарги, то колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи міститься рапорт співробітника правоохоронних органів, яким зафіксований факт перешкоджання реалізації права власності ОСОБА_2 відповідачами.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судове рішення виготовлено 07 листопада 2022 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк