Справа № 199/6600/22
РІШЕННЯ

Іменем України

13.12.2022

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Мирошник Н.І., ,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що відповідач є батьком сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання в Почаївський духовній семінарії, термін навчання з 01.09.2022 р. по 30.07.2025 р., під час навчання не отримує стипендії та ніякого іншого матеріального чи фінансового забезпечення, форма навчання денна, повнолітній син перебуває на утриманні позивача. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, батько сина працює та отримує заробіток. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів до закінчення навчання в розмірі 2 000,00 грн. щомісяця.

Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечував проти ухвалення рішення про стягнення з нього на утримання сина, який продовжує навчання, аліментів в розмірі 1 000,00 грн., та просив суд врахувати, що повнолітній син навчається на денній безкоштовній формі навчання, проживає в семінарії постійно, у зв`язку з чим, на переконання відповідача, позивач не має права на стягнення аліментів, адже не є тим з батьків, з яким проживає повнолітній син (ч. 3 ст. 199 СК України).

Також відповідач просив врахувати, що він 19 років виконував батьківський обов`язок відносно сина ОСОБА_4 , на даний час він (тобто відповідач) проживає в селі у будинку дідуся своєї теперішньої дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має дружину ОСОБА_5 та двох синів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до відзиву відповідача на позовну заяву, позивач придбала квартиру, у зв`язку з чим, на переконання відповідача, майновий стан позивача покращився, та вона може утримувати сина ОСОБА_4 .

У відповіді на відзив відповідача на позовну заяву (а.с. 37-39) позивач зазначила, що відповідач ухилявся від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , відповідь у відповідача завжди була одна, що він не працює, і не має можливості. Весь час син ОСОБА_4 проживав із матір`ю (позивачем). Стипендії син не отримує. В іншій місцевості у позивача було спадкове майно, від відчуження якого позивач отримала грошові кошти на придбання однокімнатної квартири, до цього останній час вона та син винаймали житло.

Позивач просила суд врахувати, що від відчуження відповідачем трикімнатної квартири він отримав грошові кошти та обіцяв сину допомагати, втім, не дав ні копійки, ніколи не цікавився життям сина ОСОБА_4 . ОСОБА_4 повністю утримується за кошти відповідача, в семінарії він лише навчається. В той час як відповідач переїхав у село та має підсобне господарство, він розводе та продає собак, відтак, на переконання позивача, відповідача має неофіційний дохід та має можливість утримувати сина ОСОБА_4 на час навчання. Дружина відповідача є працездатною та може себе утримувати.

Позивач також виявила сумніви щодо навчання іншого сина відповідача - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначив, що відповідачем надана довідка з місця навчання сина від 07.12.2021 р., та його син навчається до 21.12.2022 р., є повнолітнім, відтак також може себе утримувати. Також позивач повідомила, що працює продавцем та отримує дохід в розмірі 10 500,00 грн., втім, через скорочення штату продавців її переводять на 0,5 ставки.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, позивач та відповідач є батьками повнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6), що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження.

Син навчається в Почаївський духовній семінарії з 01 вересня 2022 р. по 30.07.2025 р., форма навчання денна, безкоштовна, що підтверджується довідкою (а.с. 8).

Судом на підставі вказаної довідки також встановлено, що під час навчання студенти закладу не отримують стипендії та ніякого іншого матеріального чи фінансового забезпечення (а.с. 8).

Позивач працює та отримує дохід в розмірі 10 500,00 грн.

Як встановлено судом, відповідач народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , є працездатним.

Відповідач мешкає окремо від сина ОСОБА_4 .

Відповідач має родину (дружину ОСОБА_5 , двох синів ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ), що підтверджується відповідними свідоцтвами про шлюб та народження, які перебувають на його утриманні.

Суду не було надано відповідачем доказів на підтвердження виконання ним з 01.09.2022 р. обов`язку з утримання сина, який продовжує навчання.

Відповідно до трудової книжки відповідача він звільнився 31.10.2011 р. (а.с. 27 звор.).

Батьки відповідача померли, що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с. 29-30).

Син відповідача - ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , є учнем ДПТНЗ «Дніпровський центр професійно - технічної освіти туристичного сервісу» ІІІ рівня акредитації за професією «Кухар. Кондитер», термін навчання з 02.09.2019 р. по 21.12.2022 р. (а.с. 31).

Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з обов`язку батька утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, та його виконання, та регулюються ст.ст. 198- 199 СК України.

Дослідив докази, надані у порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для його задоволення повністю, виходячи з наступного.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Суду не було надано доказів на підтвердження відсутності у відповідача можливості надання в повному обсязі утримання повнолітньому сину, який продовжує навчання.

Щодо посилання відповідача на те, що син ОСОБА_4 , навчаючись у семінарії, перебуває на повному утриманні, то вказані доводи не є слушними та спростовуються довідкою з місця навчання від 01.09.2022 р.( а.с. 8), відповідно до якої студенти не отримують стипендії та іншого матеріального чи фінансового забезпечення.

Відтак, син ОСОБА_8 перебуває на утриманні матері (позивача), джерела доходу він не має.

Щодо посилання відповідача на поліпшення майнового стану позивача, що відповідач пов`язує із придбанням нею квартири та у зв`язку з чим вважає, що позивач має змогу утримувати сина самостійно на час навчання, то вказане не впливає на висновки суду, зазначені вище: відповідач не спростував доводи позивача про те, що придбання нею квартири відбувалося за кошти, отримані від продажі спадкового майна, що позивач придбала однокімнатну квартиру для проживання із сином, а до цього часу винаймала житло, та син не отримав від реалізації відповідачем належної йому трикімнатної квартири жодної матеріальної допомоги.

Як встановлено судом, відповідач народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто є працездатним, втім, офіційно не працює та наголошує на тому, що не отримує дохід.

Запис у трудовій книжці відповідача про останнє його місце роботи у 2011 році не є доказом неможливості виконання ним батьківського обов`язку відносно сина ОСОБА_4 до закінчення ним навчання. Відповідач після розлучення із позивачем створив сім`ю, має дружину та є батьком ще двох синів, один з яких є повнолітнім.

Вочевидь, що нормальне існування людини, функціонування її організму та збереження її здоров`я потребує матеріальних цінностей (грошових коштів) для придбання набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних потреб людини. Матеріальних цінностей потребує навіть мінімально прийнятий рівень життя (ч. 3 ст. 82 ЦПК України). Втім, відповідач не надав доказів про джерело коштів існування родини відповідача весь час, у зв`язку з чим така поведінка відповідача розцінюється судом, як намагання позбутися батьківського обов`язку, передбаченого ст. 199 СК України, та відповідальності за його невиконання.

Алімeнти це обов`язок утримання у визначених законом випадках однією особою іншої, яка потребує цього.

ОСОБА_8 потребує утримання, підстави для цього законом передбачені, втім, відповідач не виконує вказаного обов`язку, суду не було надано доказів на підтвердження існування у відповідача хвороби чи іншої обставини, яка унеможливлювала би виконання ним батьківського обов`язку.

Виходячи з вищенаведеного, вочевидь порушення прав позивача з боку відповідача та для суду наявні підстави для задоволення вимог позивача та стягнення аліментів з відповідача на утримання сина, який продовжує навчання, в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. щомісяця.

На виконання п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст. 23, ст.ст. 76-80. 89, 141, п. 2 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 259, 263, 264, 273, п. 1 ч. 1 ст. 274, ст. 279, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, задовольнити повністю.

Стягувати щомісяця з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користьОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання синаОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання в Почаївській Духовній Семінарії, в розмірі2 (дві тисячі) гривень, починаючи проводити стягнення з 09 вересня 2022 року і до закінчення навчання, тобто до 30 липня 2025 року включно.

Рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Судові витрати (судовий збір) компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Дата складення повного судового рішення 19.12.2022 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї