Справа № 466/7250/22
Провадження № 2-о/466/189/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2022року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Журавель Н.Ю.

з участю заявника ОСОБА_1

представика заінтересованої особи ОСОБА_2

справа №466/7250/22, 2-о/466/189/22

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , з участю зацікавленої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

20.07.2022 ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звернулася до суду з заявою, з участю заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, про встановлення факту, що має юридичне значення, в якому просить встановити факт, що трудова книжка НОМЕР_1 видана на прізвище / ОСОБА_3 / ОСОБА_1 / ОСОБА_4 ,що заповнена 24 квітня /апреля/1985року дійсно належить їй, ОСОБА_1 народженій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви зазначила, що вона в дівоцтві ОСОБА_5 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12 травня 1990 року вона уклала шлюб з ОСОБА_6 і після одруження обрала його прізвище ОСОБА_1 .

В трудовій книжці НОМЕР_1 зазначено прізвище ОСОБА_3 і ОСОБА_7 після одруження.

Зміни прізвища було зроблено на підставі Свідоцтва про одруження.

При зверненні до органів Пенсійного фонду для оформлення пенсії їй звернули увагу, що прізвище, що зазначене у паспорті і прізвище, зазначене у трудовій книжці на одну літеру відрізняються ОСОБА_8 у паспорті та Лучинець у трудовій книжці і вони сумніваються у тому, що трудова книжка належить їй та запропонували звернутись до суду.

Встановлення факту належності правовстановлюючого документа, необхідний для оформлення пенсії. Іншої можливості вирішити дане питання позасудово вона не може, тому змушена звернутись до суду.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 04.10.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження (а.с.14).

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву повністю підтримала.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області заяву не визнала та заперечила проти її задоволення, покликаючись на мотиви викладені в письмових поясненнях, які долучені до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено та підтверджено доказами наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Аналогічно згідно п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що прізвище заявниці ОСОБА_1 зазначено у паспорті НОМЕР_2 , виданому Шевченківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області у 1997 році, вклеїно фото 11.07.2011 року (а.с.6-8).

ОСОБА_1 в дівоцтві ОСОБА_5 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження Серія НОМЕР_3 (а.с.9).

12 травня 1990 року ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 і після одруження обрала його прізвище ОСОБА_1 . Зміна прізвища було зроблено на підставі Свідоцтва про одруження (а.с.10).

В трудовій книжці НОМЕР_1 зазначено прізвище ОСОБА_3 і ОСОБА_7 після одруження.

З метою оформлення пенсії, заявник звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, де їй відмовили у прийняття документів у зв`язку із тим, що прізвище, що зазначене у паспорті і прізвище, зазначене у трудовій книжці на одну літеру відрізняються, а саме" ОСОБА_8 " у паспорті та " ОСОБА_7 " у трудовій книжці.

В судовому засіданні з письмових доказів (а.с.5, 6-8, 9, 10) встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , документу трудової книжки, виданої на прізвище ОСОБА_1 .

Вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відтак, оскільки існує орфографічна помилка в правовстановлюючому документі, а саме в прізвищі власника трудової книжки, що в свою чергу унеможливлює здійснення оформлення пенсії заявником, необхідно встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , документу трудової книжки, виданої на прізвище ОСОБА_9 .

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що заява є підставною та її слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 247, 259, 263-265, 268, 315, 319, 352 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

заяву задовольнити.

Встановити факт, що трудова книжка НОМЕР_1 видана на прізвище / ОСОБА_3 / ОСОБА_1 /Александре Игоревне/, що заповнена 24 квітня /апреля/1985року дійсно належить заявниці, ОСОБА_1 народженій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Заінтересована особа: Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, юридична адреса: м. Львів, вул. Митрополита Андрея,10.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення тексту рішення апеляційної скарги.

Суддя В. В. Свірідова