КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/5137/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Шум Л.М.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,-

встановив:

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, укладеним 30 травня 2017 року.

Позивач зазначає, що він виконав своє зобов`язання щодо передачі на користь відповідача 10 000 000,00 грн , що еквівалентно 380 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на день укладання договору позики та відповідач написав розписку про отримання позики.

Зазначає, що позика мала повертатися згідно графіку, затвердженого сторонами, тобто не пізніше 30 числа кожного місяця, починаючи з 30 березня 2017 року, по 263 870,00 грн , що еквівалентно 10 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ.

Вказує, що відповідач станом на 19 серпня 2019 року не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув позичені кошти.

12 липня 2019 року позивачем направлено відповідачу лист про дострокове розірвання договору позики та повернення позики в повному об`ємі та сплати неустойки, встановленої договором та ЦК України.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 30 травня 2017 року в сумі 380 000,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19 серпня 2019 року становить 9 554 264,00 грн; стягнути з відповідача судові витрати у розмірі судового збору за подання позову, що складає 9605,00 грн та суми судового збору за подання заяви про забезпечення позову, що складає 384,20 грн; стягнути з відповідача три процента річних від простроченої суми, що становить 8135,96 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01 серпня 2019 року становить 203 567,41 грн.

Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики між фізичними особами від 30 травня 2017 року в сумі 380 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19 серпня 2019 року становить 9 554 264 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 три процента річних від простроченої суми, що становить 8 135 доларів США 96 центів, що за курсом НБУ станом на 01 серпня 2019 становить 203 567 грн 41 коп; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 9 605 грн та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн 20 коп, а всього 9 767 820 (дев`ять мільйонів сімсот шістдесят сім тисяч вісімсот двадцять) грн 61 коп.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 04 листопада 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 23 вересня 2021 року відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 02 грудня 2021 року подано апеляційну скаргу.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що судом неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права.

Вказує, що позивач є одним із засновників юридичних осіб "НВП Системи Управління", "Інтерпласт модерн", які були контрагентами юридичної особи ТОВ з іноземними інвестиціями "Катех-Електро", співзасновником якої є батько відповідача у справі. Між юридичними особами укладались договори купівлі-продажу з відстрочкою платежу "ТОВ Катех-Електро". Позивач підстраховував відповідальність юридичної особи договором позики з фізичною особою, хоча насправді ніякі грошові кошти ніколи не передавались. Вказує, що грошові кошти, указані у договорі позики від 30 травня 2017 року, не передавалися відповідачу.

Зазначає, що справа розглянута з порушенням правил підсудності, судові повістки не надсилались, а тому відповідач був позбавлений права на захист інтересів у суді першої інстанції.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції скасувати заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року та направити справу до суду за встановленою підсудністю.

В судовому засіданні адвокат Єльчанінова І.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , доводи апеляційної скарги підтримала.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, зокрема на зазначену позивачем електронну адресу.

Відповідно до статті 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм, матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Звертаючись із апеляційною скарго, скаржник вказує, що однією з підстав скасування судового рішення є розгляд справи з порушенням правил підсудності.

Відповідно до частини 1 статті 27 ЦПК України (в редакції, чинній на момент подачі позову) позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду міста Києва 22 серпня 2019 року.

Відповідно до частини 6 статті 187 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи) у разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Разом з тим, матеріали справи не містять даних про дотримання судом першої інстанції вказаної норми.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 20 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.37).

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 25 листопада 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. (а.с.75).

Матеріали цивільної справи містять довідку про реєстрацію місця проживання особи №13581566 від 24 листопада 2020 року. З даних довідки вбачається, що за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Подільської РДА ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 31 серпня 2017 року по 25 червня 2018 року був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Станом на 24 листопада 2020 року ОСОБА_1 зареєстрованим по місту Києву не значиться (а.с.76).

Відповідно до частини 9 статті 187 ЦПК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи) якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до частини 10 статті 187 ЦПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини 9 статті 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

З даних паспорту відповідача вбачається, що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . З даних довідки №13581566 від 24 листопада 2020 року убачається, що останнє відоме місце реєстрації відповідача територіально відноситься до юрисдикції Подільського районного суду міста Києва (а.с.76, 129).

Таким чином, суд першої інстанції не виконав належним чином вимоги статті 187 ЦПК України щодо установлення місця реєстрації відповідача, що призвело до порушення правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Згідно з частини 1 статті 378 ЦПК України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Водночас, відповідно до частини 2 статті 378 ЦПК України справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Проте, вимоги частини 2 статті 378 ЦПК України у даному випадку не можуть бути застосовані, оскільки відповідач не брав участі у справі у зв`язку із неналежним повідомленням про розгляд справи, а відтак не мав можливості заявити про непідсудність цьому суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю до Подільського районного суду м.Києва.

Інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції не перевіряються, оскільки судове рішення підлягає скасуванню саме з підстав, передбачених частиною 1 статті 378 ЦПК України.

Оскільки судом апеляційної інстанції скасовано рішення суду першої інстанції з передачею справи на розгляд до Подільського районного суду м. Києва, то розподіл сум судових витрат, пов`язаних із розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 141 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 378, 382-384, 387, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року скасувати, а справу направити на розгляд до Подільського районного суду міста Києва за підсудністю.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В. Соколова