Справа № 184/1415/22
Номер провадження 2/184/388/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової Т.В.,

представника позивача адвоката Петечко В.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров в режимі відео конференції цивільну справу за позовом представника позивача адвоката Петечко Віктора Миколайовича, позивач ОСОБА_2 до ОСОБА_1 «про усунення перешкод в користуванні будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування ним», -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути йому перешкоди у володінні, користуванні, розпорядженні своїм житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком. В обґрунтування позову посилається на те, що позивачу на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 07.06.2021 року. Сім`я ОСОБА_3 після підписання нотаріального договору звільнила домоволодіння від свого майна та покинули будинок. ОСОБА_2 разом з сім`єю заселились в свій будинок, перевезли своє майно та стали проживати. При підписані договору купівлі-продажу будинку ОСОБА_3 в п. 9 договору зобов`язалась знятись з реєстраційного обліку та гарантувала зняття з реєстраційного обліку з будинку квартиронаймача ОСОБА_1 до 14.06.2021 року. ОСОБА_3 знялась з реєстраційного обліку з будинку позивача, а ОСОБА_1 до теперішнього часу цього не зробила. Так як в будинку позивача до теперішнього часу значиться зареєстрована стороння особа - ОСОБА_1 , то йому безпідставно за неї нараховуються комунальні послуги за вивіз сміття, а також він позбавлений можливості оформити субсидію. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 у відповідних обліках до теперішнього часу значиться зареєстрованою в будинку позивача та знає, що після продажу будинку її право на проживання та реєстрацію втрачено, однак є ризик, що вона має можливість вводити в оману інших осіб стосовно місця своєї реєстрації. Відповідач тим, що до теперішнього часу має реєстрацію в будинку позивача, чинить йому перешкоди. ОСОБА_1 для позивача та його сім`ї є сторонньою особою, а тому він не бажає, щоб вона була зареєстрована в його будинку. З вказаних обставин позивачу потрібно усунути перешкоди у володінні, користуванні, розпорядженні своїм житловим будинком шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування ним. В зв`язку з чим позивач просить позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги представника позивача визнала в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Суд, вислухавши сторони, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення за наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеним законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтями 47, 48 Конституції України закріплено право громадян на житло, як найважливішою ланкою соціально-економічного права.

Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку від 07.06.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бойко Л.П. за реєстровим №1109, ОСОБА_2 особисто на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.10-11).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №260317705 від 07.06.2021 року, здійсненого приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бойко Л.П. на праві власності ОСОБА_2 належить житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.12).

Згідно п. 9 Договору купівлі-продажу житлового будинку від 07.06.2021 року, ОСОБА_3 зобов`язалась знятись з реєстраційного обліку та гарантувала зняття з реєстраційного обліку з будинку квартиронаймача ОСОБА_1 до 14.06.2021 року. ОСОБА_3 знялась з реєстрації, а ОСОБА_1 цього не зробила (а.с.11).

Згідно довідки виконавчого комітету Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області №1058 від 25.06.2021 року, за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.14).

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11.12.2003 року №1382-ІV, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Однак відповідач не зробила передбачених законом дій на протязі дуже тривалого часу.

Згідно ч. 1 ст. 5 (Реєстрація місця проживання внутрішньо переміщеної особи) Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених» осіб від 20 жовтня 2014року №1706-VІІ» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Згідно ч. 3 цієї статті, у випадку зміни фактичного місця проживання внутрішньо переміщена особа повідомляє про центрального (імміграції та органу виконавчої влади, еміграції), протягом 10 днів.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття реєстрації місця проживання підставі: заяви особи або її законного представника; судового особи здійснюється на рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно з Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, що пов`язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення вказаного Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов`язане і залежать від вирішення питання про житлові права особи, наявність чи відсутність у особи таких прав, які регулюються нормами житлового законодавства (ст. ст. 71, 72, 156 ЖК України).

Судом встановлено, що відповідач не проживає в житловому будинку позивача без поважних причин вже більше 1 року та не користується ним. В житловому будинку позивача не залишилося ніяких речей відповідача та будь-якого її майна. Своєю реєстрацією та небажанням знятись з реєстрації відповідач чинить позивачу як власнику перешкоди в користуванні власністю.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна вправі вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.

Відповідно до Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української PCP, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2014 року №5 роз`яснив наступне: «Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК УPCP; ст. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою».

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

ВСУ зазначив: «Власник житла усуває перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації» (ВСУ від 16.11.2016 року №6-709цс16).

Відповідно до п. 26 Правил Реєстрації місця проживання, постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Позивачу необхідно усунути перешкоди в користуванні житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням для оформлення субсидії, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_1 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Таким чином, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми чинного законодавства, позовні вимоги представника позивача про усунення перешкод в користуванні будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування ним є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.321, 383, 391 ЦК України, ст.ст.10, 76, 81, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов представника позивача адвоката Петечко Віктора Миколайовича, позивач ОСОБА_2 до ОСОБА_1 «про усунення перешкод в користуванні будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування ним» задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перешкоди у володінні, користуванні, розпорядженні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Повний текст рішення складено 27.12.2022 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш