ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року м.Кривий Ріг

справа № 212/12000/21

провадження № 22-ц/803/7820/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Тимофєєвої В.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»,

третя особа Первинна профспілкова організація незалежної профспілки гірників України Приватного акціонерного товариства «Суха Балка»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 212/12000/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка», третя особа Первинна профспілкова організація незалежної профспілки гірників України Приватного акціонерного товариства «Суха Балка», про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 ,

на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2022 року (суддя Власенко М.Д.), ухваленого в приміщенні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області,повне судове рішення складено 03 жовтня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що він з липня 2002 року перебував у трудових відносинах з підприємством відповідача, працюючи на різних посадах. Він є членом Первинної профспілкової організації Незалежної профспілки гірників України ПрАТ «Суха Балка». Наказом № 208-ОС від 02.11.2021 року його було звільнено з посади гірничомонтажника підземного 4 розряду дільниці 22 шахтобудівельного управління з повним робочим днем у підземних умовах на підставі пункту 7 статті 40 КЗпП України. Із вказаним наказом не погоджується, вважає його незаконним, необґрунтованим, надуманим, виданим з порушенням норм чинного законодавства України та неправильно встановлених відповідачем обставин, та таким, що порушує його конституційне право на працю. 23.10.2021 року він заступив до робочої зміни, при цьому мав нежить, головний біль і сильні болі в попереку. Перед тим, як заступити на робочу зміну, протягом дня він приймав медичні препарати, а саме: фанiган, кетанол, настойку ехінацеї, а настойкою чистотілу та грецького горiха розтирав поперек. О 22.15 год. знаходячись на робочому місці, він звернувся до медичного пункту за наданням йому невідкладної медичної допомогу щодо його хворобливого стану. Працівник медичного пункту запропонував позивачу здати сечу, за результатами тесту у нього в сечі виявлено «Морфiн/опіати (MOR/OPI)», після чого була викликана охорона. О 22.25 год. було вдруге проведений тест, результат якого знову показав в сечі «морфін», на підставі цього був складений акт, щодо його перебування в стані наркотичного сп`яніння на робочому місці. Він заперечував цей факт, оскільки ніколи не вживав наркотичних засобів, а тим більше на робочому місці. Крім того, він постійно керує транспортним засобом, 06.10.2021 року, був зупинений патрульною поліцією, добровільно пройшов медичний огляд у медичному закладі з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за результатами якого ознак наркотичного та алкогольного сп`яніння не виявлено. Виявлені 23.10.2021 року у нього в сечі наркотики, є недійсним і неправдивим фактом. 24.10.2021 року він добровільно погодився пройти медичний огляд у КП «Криворізька БПЛ з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» шляхом забору сечі, дихання в газоаналізатор «Drager», кров для аналізу не забирали. З висновком за результатами медичного огляду його не ознайомили, копію не надали. Факт наркотичного сп`яніння був зафіксований охороною в акті від 23.10.2021 року, де зазначено, що у нього порушена координація рухів, наявний запах алкоголю з порожнини рота та загальна поведінка не відповідає обстановці, що можуть свідчити про його перебування у нетверезому стані на робочому місці. Факт його перебування у стані наркотичного сп`яніння виявлено не як наслідок якихось його винних дій, що пов`язані з порушенням трудової дисципліни, а як наслідок вживання ним медичних препаратів (фаніган, кетанол, настойка ехінації), які мають побічні дії та які він почав вживати на початку свого нездужання. Прогресування його хвороби та поява у нього сильних головних болів призвела до того, що 25.10.2021 року він змушений був звернутись за медичною допомогою у КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги № 2 Криворізької міської ради, і йому було відкрито лікарняний лист. Також, 09.11.2021 року, він у приватній лабораторії добровільно здав аналізи на визначення опіатів у його організмі і після дослідження матеріалів аналізу та отримав негативний результат. Вказував, що відповідач неправильно встановив обставини та припустив порушення трудового законодавства в частині додержання процедури звільнення, не враховано, що він є багатодітним батьком трьох дітей. Незаконним та безпідставним звільненням йому завдано моральну шкоду, оскільки він вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, його дружина та троє малолітніх дітей залишились без утримання. Своїми діями роботодавець принизив його честь, гідність та ділову репутацію, у родині позивача виникли неприязні стосунки. У зв`язку із наведеним позивач просив визнати недійсним наказ № 208-ОС від 02.11.2021 року, виданий т.в.о. ПрАТ «СухаБалка» про звільнення ОСОБА_1 ; поновити ОСОБА_1 на роботі в ПрАТ «Суха Балка» на посаді гірничомонтажник підземний 4 розряду, дільниці 22, шахто будівельне управління з повним робочим днем у підземних умовах; стягнути з ПрАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 02.11.2021 року до ухвалення рішення судом, а також моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

Судове рішення мотивоване тим, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірний дій відповідача під час звільнення. При цьому, відповідачем отримано від первинної профспілкової організації згоду на розірвання трудового договору з позивачем. Виявивши перебування працівника ОСОБА_1 на робочому місці у стані сп`яніння, представник роботодавця надав можливість позивачу викласти письмово свої пояснення, ОСОБА_1 також був присутнім на засіданні профспілкового комітету під час розгляду згоди на його звільнення. З наказом про звільнення позивач ознайомлений в день звільнення і з ним проведений повний розрахунок. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції вважав, що звільнення позивача відбулось з дотриманням закону, а оскаржуваний наказ про припинення трудового договору з ОСОБА_1 № 208-ОС від 02.11.2021 року є законним та скасуванню не підлягає, отже, позовні вимоги щодо визнання недійсним наказу про звільнення та поновлення на роботі не підлягають задоволенню.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, позивач посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що звільнення з роботи працівника за перебування у стані сп`яніння це право роботодавця, а не обов`язок звільнити за одноразове грубе порушення. Роботодавець може обмежитись оголошенням догани такому працівнику. Крім того, на думку скаржника, з наказу № 5079-Н «Про покарання» випливає, що роботодавець застосував одразу три види покарання до працівника за одне порушення і не взявши до уваги ні пояснення ОСОБА_1 , ні докази які були надані ОСОБА_1 , і то, що позивач має на своєму утриманні трьох дітей, є багатодітним батьком та єдиною особою, яка утримує родину.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від інших учасників справи відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити.

Представник ПрАТ «Суха Балка» в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити.

Представник первинної профспілкової організації незалежної профспілки гірників України ПрАТ «Суха Балка» в судове засіданні не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 працював на ПрАТ «Суха Балка» на посаді гірничомонтажника підземного 4 розряду дільниці № 22 шахтобудівельного управління з повним робочим днем у підземних умовах, що підтверджується копією трудової книжки та сторонами не заперечуються.

ОСОБА_1 , згідно з посвідченням НОМЕР_1 є багатодітним батьком.

Згідно з Актом «Про появу працівника на роботі у стані алкогольного сп`яніння від 23.10.2021 року, який складено та підписано медсестрою ОСОБА_3 та старшим охоронником ОСОБА_4 , 23.10.2021 року ОСОБА_1 з`явився на роботі шахті ОСОБА_5 у стані наркотичного сп`яніння, згідно показів тестування «Драгер» 0,0%, Наркотест «морфін+», з результатами ОСОБА_1 ознайомлений.

Відповідно до наданих ОСОБА_1 письмових пояснень на адресу т.в.о. генерального директора ПрАТ «Суха Балка», після робочої зміни він зайшов до медичного пункту виміряти температуру (t 37.8 С?), здав тест наркотики, який показав морфін, з результатом тестування не згоден.

Медичною службою ПрАТ «Суха Балка» 25.10.2021 року складено службову записку № 11884 за наслідками виявлення факту перебування працівника ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння.

Згідно з висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КП Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги Дніпропетровської обласної ради № 1910 від 26.10.2021 року, ОСОБА_1 перебуває у стані опіоїдного сп`яніння. Направлений на огляд 23.10.2021 року о 22.15, огляд проведений 24.10.2021 року о 00.00 годині.

29.10.2021 ПрАТ «Суха Балка» прийнято наказ №5079-Н «Про покарання», яким вирішено за порушення п.3.1.б,л Правил внутрішнього трудового розпорядку ПрАТ «Суха Балка», яке виразилось у появі на території підприємства у стані наркотичного сп`яніння, гірничомонтажнику підземної дільниці №22 ШБУ ОСОБА_1 , виробничу премію та премію за внесок в кінцевий результат діяльності підприємства за жовтень не виплачувати та підготувати подання до профспілкового комітету на звільнення за пунктом 7 статті 40 КЗпП України.

01.11.2021 року ПрАТ «Суха Балка» направило до Первинної профспілкової Незалежної профспілки гірників України ПрАТ «Суха Балка» подання роботодавця про розірвання трудового договору з членом профспілкової організації ОСОБА_1 .

Відповідно до виписки з протоколу засідання президії Первинної профспілкової Незалежної профспілки гірників України ПрАТ «Суха Балка» від 01.11.2021 року № 27 надано згоду на звільнення ОСОБА_1 за пунктом 7 статті 40 КЗпП України за появу на роботі у стані наркотичного сп`яніння, ОСОБА_1 був присутнім на засіданні.

02.11.2021 року наказом № 208-ОС ОСОБА_1 був звільнений з ПрАТ «Суха Балка» за появу на роботі в стані наркотичного сп`яніння на підставі пункту 7 статті 40 КЗпП України. З наказом ОСОБА_1 ознайомлений 02.11.2021 року особисто.

На виконання ухвали суду першої інстанції представником відповідача надано розрахункові відомості по заробітній платі ОСОБА_1 за вересень, жовтень, листопад 2021 року та табель обліку робочого часу позивача.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем надано висновок КП Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги ДОР від 06.10.2021 року № 1745, згідно якого у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено, а також результати дослідження лабораторії «Сінево» від 09.11.2021 року, згідно якого у ОСОБА_1 опіати не виявлені.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження неправомірний дій відповідача під час звільнення ОСОБА_1 . При цьому, відповідачем отримано від первинної профспілкової організації згоду на розірвання трудового договору з позивачем. Виявивши перебування працівника ОСОБА_1 на робочому місці у стані сп`яніння, представник роботодавця надав можливість позивачу викласти письмово свої пояснення, ОСОБА_1 також був присутнім на засіданні профспілкового комітету під час розгляду згоди на його звільнення. З наказом про звільнення позивач ознайомлений в день звільнення і з ним проведений повний розрахунок. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції вважав, що звільнення позивача відбулось з дотриманням закону, а оскаржуваний наказ про припинення трудового договору з ОСОБА_1 № 208-ОС від 02.11.2021 року є законним та скасуванню не підлягає, отже, позовні вимоги щодо визнання недійсним наказу про звільнення та поновлення на роботі не підлягають задоволенню.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Відповідно до статті 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

За статтею 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Стаття 142 КЗпП України передбачає, що трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

Згідно із пунктом 7 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

Підставою для звільнення працівника за пунктом 7 статті 40 КЗпП України є сам факт появи на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння. При цьому, звільнення на підстав вказаного пункту є дисциплінарним стягненням, а тому таке має накладатись з додержанням встановленої процедури.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з заходів стягнення догана або звільнення (стаття 147 КЗпП України).

Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення та не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

У постанові Верховного Суд від 15 березня 2021 року у справі № 404/345/19 (провадження № 61-21857св19) вказано, що «у відповідності до пункту 7 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння. Згідно з частиною першою статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених, зокрема, пунктом 7 статті 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за пунктом 7 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов`язки. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку (пункт 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

Враховуючи, що перебування 23 жовтня 2021 року ОСОБА_1 на робочому місці в стані наркотичного сп`яніння підтверджено відповідним висновком КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради та те, що профспілкова організація надала згоду на звільнення позивача за пунктом 7 статті 40 КЗпП України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що звільнення позивача було проведено відповідно до вимог трудового законодавства.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги стосовно порушення проведення медичного огляду позивача на стан наркотичного сп`яніння необґрунтованими, оскільки відповідач в установленому законом порядку зафіксував факт перебування позивача в стані наркотичного сп`яніння на робочому місці.

Відповідно до частин 1, 5, статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Проте, звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою ОСОБА_1 не надав доказів на спростування того, що він був в стані наркотичного сп`яніння на робочому місці 23 жовтня 2021 року. В свою чергу, відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів також вважає безпідставними посилання в апеляційній скарзі на те, що роботодавець фактично застосував одразу три види покарання до працівника за одне порушення. Зазначене твердження є наслідком неправильного тлумачення позивачем змісту наказу відповідача № 5079-Н «Про покарання» та норм чинного трудового законодавства України.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що стан наркотичного сп`яніння позивача підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами.

Встановивши на підставі належних та допустимих доказів у їх сукупності, що позивач перебував на роботі в стані наркотичного сп`яніння, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для звільнення позивача відповідно до пункту 7 статті 40 КЗпП України.

Також безпідставними посилання в апеляційний скарзі на те, що судом не враховано наявність у позивача трьох неповнолітніх дітей, оскільки не спростовує правових висновків суду, щодо правомірності звільнення позивача.

Фактично доводи апеляційної скарги за своєю суттю є ідентичними тому, що було викладено в позові, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги проте, що роботодавець безпідставно застосував до нього за одноразове грубе порушення трудового законодавства саме звільнення, оскільки обрання виду стягнення та його сировість є виключно компетенції роботодавця.

Апеляційний суд також погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, оскільки такі вимоги є похідними від вимоги про поновлення на роботі.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, які мають значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, враховуючи вказані норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: О.А. Мірута

Я.В. Хейло

Повне судове рішення складено 28 грудня 2022 року.

Головуючий О.О. Тимченко