Номер провадження: 22-ц/813/2105/22
Справа № 495/5203/20
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

29.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Громіка Р.Д., Дришлюка А.І.,

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

переглянув у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Виконуючого обов`язків першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Богомолова Юрія Юрійовича в інтересах держави в особі Білгрод-Дністровської міської ради на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 жовтня 2020 року у справі за позовом адвоката Васильєва Павла Олеговича в інтересах ОСОБА_1 до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на новостворене майно, -

в с т а н о в и в:

31 серпня 2020 року адвокат Васильєв Павло Олегович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на новостворене майно, у якому просив суд визнати за ОСОБА_2 право власності на адміністративну будівлю літ. «А» площею 79,5 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка розміщена на земельній ділянці площею 0,0233 га, кадастровий номер :01:007:0013, цільове призначення: для розміщення торгівельного майданчика, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому представник позивача посилався на те, що ОСОБА_1 є користувачем (орендарем) вказаної земельної ділянки площею 0,0233 га, по АДРЕСА_2 , на підставі рішення Білгород-Дністровської міської ради від 27 грудня 2013 року №747.

На вказаній земельній ділянці, на підставі Дозволу на виконання будівельних робіт від 20 травня 2010 року №331, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, позивачкою побудовано адміністративну будівлю літ. «А» площею 79,5 кв.м, яка має таку ж саму адресу: АДРЕСА_1 . Щодо даного будівництва Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області 15 березня 2013 року за №20 надано Технічний висновок про можливість використання даної адміністративної будівлі.

Однак, зазначена адміністративна будівля в установленому законом порядку позивачкою не введено в експлуатацію. Враховуючи фактичні та правові підстави, представник позивачки вважає, що в судовому порядку за позивачкою має бути визнано право власності на самочинне будівництво, а саме: на адміністративну будівлю літ. «А» площею 79,5 кв.м, по АДРЕСА_1 .

12 жовтня 2020 року до суду (вхідний №21968/20) надійшла заява начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради Одинець А.В. з проханням справу розглянути без представника відділу, проти задоволення позовних вимог відділ не заперечував.

У підготовче судове засідання 13 жовтня 2020 року сторони не з`явились.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на новостворене майно - задоволено.

Суд визнав за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 02 вересня 1999 року Білгород-Дністровським МВ УМВС України в Одеській області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , право власності на адміністративну будівлю літ. «А» площею 79,5 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка розміщена на земельній ділянці площею 0,0233 га, кадастровий номер :01:007:0013, цільове призначення: для розміщення торгівельного майданчика, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 грудня 2020 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Васильєва П.О. про виправлення описки в рішенні суду - задоволено. Суд вніс виправлення до вступної, описової та резолютивної частини рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.10.2020 по справі №495/5203/20 за позовом ОСОБА_1 до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Білгород-Дністровської міської ради про визнання права власності на новостворене майно, зазначивши вірно по-батькове позивачки - « ОСОБА_3 ».

28 грудня 2020 року Виконуючий обов`язків першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Богомолов Юрій Юрійович в інтересах держави в особі Білгрод-Дністровської міської ради вернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 жовтня 2020 року, у якій просив поновити строк для оскарження рішення суду та скасувати судове рішення, посилаючись на те, що звернення прокурора до суду із апеляційної скаргою спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання, а саме законності набуття права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, належній територіальної громаді м. Білгород-Дністровський. Позивач ОСОБА_1 самочинно збудувала двохповерхову з мансардою адміністративну будівлю, загальної площею 79,5 кв.м, торговою площею 17,5 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 на земельній ділянці, яка не була їй відведена в встановленому законом порядку для цієї мети, а саме для будування двохповерхової з мансардою адміністративної будівлі.

У частині 4 статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 05 лютого 2020 року у справі №521/12093/19 (провадження №61-20975св19) дійшов наступного правового висновку: «відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В., апеляційний суд не врахував, що він звернувся до суду як особа, яка не брала участі у справі, вважаючи, що суд вирішив питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки (частина перша статті 352 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Тлумачення наведених вище норм процесуального права свідчить про

те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість дійти висновку щодо вирішення, чи невирішення судом першої інстанції питань про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, свободи, інтереси

та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі,

не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Тобто апеляційному суду необхідно було відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В., а у разі з`ясування, що судовим рішенням питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки не вирішувалося, закрити апеляційне провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України».

За таких правових підстав ухвалою Одеського апеляційного суду від 22 січня 2021 року поновлений Виконуючому обов`язків першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Богомолову Ю.Ю. в інтересах держави в особі Білгрод-Дністровської міської ради строк на апеляційне оскарження рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 жовтня 2020 року та відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Виконуючого обов`язків першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Богомолова Ю.Ю. в інтересах держави в особі Білгрод-Дністровської міської ради на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 жовтня 2020 року.

13 січня 2021 року адвокат Васильєв Павло Олегович в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про відмову у відкритті апеляційного провадження, посилаючись на те, що у даному випадку відсутні підстави для здійснення представництвом прокурором в інтересах держави по даній справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини1 статті 358 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи наведені у апеляційній скарзі та клопотанні адвоката Васильєва Павла Олеговича в інтересах позивача ОСОБА_1 про відмови у відкритті апеляційного провадження у справі, колегія суддів дійшла висновку, що вказане клопотання задоволенню не підлягає за таких підстав.

Так, пунктом 1 частини 1 статті 358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Повноваження прокурора у спірних правовідносинах визначено Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру».

Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

У випадках, визначених законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 2 частини першої статті 2 Закону України «Про прокуратуру»).

Представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді визначено положеннями статті 23 Закону України «Про прокуратуру»

Відповідно до частини другої статті 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно із частиною першою статті 56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 56 ЦПК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 56 ЦПК України, у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави у зв`язку з відсутністю органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Зважаючи на відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, місцева прокуратура у даній справі набула статусу позивача у відповідності до положень частини п`ятої статті 56 ЦПК України.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Тобто, суд самостійно перевіряє, чи справді відсутній орган, що мав би для захисту інтересів держави звернутися до суду з таким позовом як заявив прокурор. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16-ц).

Звертаючись із апеляційною скаргою на судове рішення прокурор зазначив, що у даному випадку Білгород-Дністровська міська рада, до компетенції якої віднесені повноваження щодо відведення земельних ділянок та контроль за самочинним будівництвом захист законних інтересів держави здійснює неналежним чином, а також не визначено суб`єкта контролю за законністю прийняття органом місцевого самоврядування рішень з відповідними повноваженнями на звернення до суду з апеляційною скаргою, через що прокурор самостійно виступає як особа, яка подала апеляційну скаргу на судове рішення у цій справі, оскільки в спірному випадку порушені інтереси держави залишилися незахищеними.

Встановлено, що прокурор навів підставу для представництва інтересів територіальної громади м. Білгород-Дністровський, обґрунтував у чому полягає порушення цих інтересів, та мав достатньо повноважень для звернення до суду із апеляційною скаргою в інтересах держави в особі Білгород-Дністровської міської ради на рішення Білгород-Дністровського суду Одеської області від 13 жовтня 2020 року. За таких підстав, виконуючи повноваження суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що у даному випадку законні підстави для задоволення клопотання адвоката Васильєва Павла Олеговича в інтересах позивача ОСОБА_1 для відмові у відкритті апеляційного провадження у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 352, 362 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

у х в а л и в:

Клопотання адвоката Васильєва Павла Олеговича в інтересах позивача ОСОБА_1 про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Виконуючого обов`язків першого заступника керівника Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Богомолова Юрія Юрійовича в інтересах держави в особі Білгород-Дністровської міської ради на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 жовтня 2020 року залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

А.І.Дришлюк

Р.Д.Громік