Справа №489/3419/21
Провадження №2/489/244/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом Миколаївського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно виплаченої допомоги по безробіттю

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 20505,34 грн. незаконно виплаченої допомоги по безробіттю та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Мотивуючи свої вимоги тим, що 04.12.2019 до Миколаївського міського центру зайнятості звернувся відповідач, якому надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю. Під час перебування в статусі безробітного, спеціалістом центру зайнятості було встановлено факт отримання доходу відповідачем. Для підтвердження даної інформації Миколаївським міським центром зайнятості було проведено розслідування страхового випадку за результатами якого складено Акт від 09.04.2021 № 626, яким підтверджено факт перебування у трудових відносинах з ТОВ «Весмін» відповідно до наказу №К-19-2 від 01.07.2020 та отримання доходу в період перебування в статусі безробітного. Таким чином, відповідачем було приховано інформацію, що мала суттєве значення для перебування в статусі безробітного та отримання допомоги по безробіттю. Відповідно до розрахункової довідки за період з 01.07.2020 по 10.09.2020 відповідачу було нарахована та виплачена допомога по безробіттю в сумі 20505,34 грн. та отримання якої він не мав права. Після отримання претензійної вимоги, відповідач звернувся до центру зайнятості. Претензійної вимоги не визнав, пояснивши що в означений період у трудових відносинах не перебував у зв`язку зі станом здоров`я, оскільки до медичної виписки перебував на стаціонарному лікуванні з 17.04.2020 по 21.07.2020. Коштів від трудової діяльності не отримував.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що в період з 17.04.2020 по 21.07.2020 він знаходився на стаціонарному лікуванні в Міській лікарні № 3 м. Миколаїв, а потім проходив після операційну реабілітацію, а тому не міг перебувати у трудових відносинах з ТОВ «Весмін», та навіть не знав про його існування. Він звернувся до Пенсійного фонду України в Миколаївській області та отримав відомості з реєстру застрахованих осіб. Жодна з зазначених сум за період з липня до вересня 2020 року не надходила на його рахунок у АТ КБ «Приватбанк».

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просить задовольнити позовні вимоги. Вказує, що відповідно до довідок ОК-5 Пенсійного фонду України відповідачу у період з липня 2020 року по жовтень 2020 рік ТОВ «Весмін» була нарахована заробітна плата та зазначені календарні дні відпрацьовані відповідачем. За означений в довідці період роботодавцем не було сплачено єдиного внеску. Надана відповідачем інформація АТ КБ «Приватбанк» щодо руху коштів на рахунку не може ані підтверджувати, ані спростовувати факту отримання відповідачем коштів від ТОВ «Весмін», оскільки рахунок може бути відкритий і в іншому банку.

Від відповідача надійшли додаткові заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою суду від 30.08.2021, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Суд встановив, що Миколаївський міський центр зайнятості є органом Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (надалі - Фонд), що діє від імені Фонду відповідно до законів України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", «Про зайнятість населення».

Судом встановлено, що 09.12.2019 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського міського центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» ОСОБА_1 був зареєстрований та отримав статус безробітного в Миколаївському міському центрі зайнятості. ОСОБА_1 було призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю, відповідно до ч.ч. 1, 3,4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Представник позивача в своєму позові зазначає, що під час перебування ОСОБА_1 в статусі безробітного, спеціалістом центру зайнятості було встановлено факт отримання доходу. Для підтвердження даної інформації Миколаївським міським центром зайнятості було проведено розслідування страхового випадку за результатами якого складено Акт від 09.04.2021 № 626, яким підтверджено факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з ТОВ «Весмін» з 01 липня 2020 року.

Згідно листа Головного управління пенсійного фонду України в Миколаївській області від 23.03.2021 за вих. № 1400-0604-8/19706, за результатами проведеного дослідження встановлено, що за даними звіту страхувальника ТОВ «Весмін» за липень 2020 року трудові відносини розпочато з ОСОБА_1 розпочато з 01 липня 2020 року.

Як вбачається з індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, ОСОБА_1 в період з липня 2020 року по жовтень 2020 року нараховано ТОВ «Весмін» грошові кошти у загальному розмірі 3050 грн.

Відповідно до розрахункової довідки щодо виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_1 від 09.04.2021, за період з 01 липня 2020 року по 10 вересня 2020 року відповідачу була нарахована та виплачена допомога по безробіттю у сумі 20505,34 грн..

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

На адресу ОСОБА_1 було направлено претензійну вимогу від 12.04.2021 за вих. № 466/2-2/м, з проханням добровільно повернути претензійну суму у розмірі 20505 грн. 34 коп.

ОСОБА_1 звернувся до заступника директора Миколаївського міського центру зайнятості з запереченням, відповідно до яких заперечував проти повернення зазначеної суми, виплаченої йому по безробіттю, зазначивши, що в період з 17.04.2020 по 21.07.2020 він знаходився на стаціонарному лікуванні в Міській лікарні № 3 м. Миколаїв, а потім проходив після операційну реабілітацію, а тому не міг перебувати у трудових відносинах з ТОВ «Весмін», та навіть не знав про його існування.

На підтвердження зазначеного надано довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 403597 від 29.10.2019, відповідно до якої ОСОБА_1 може виконувати комірну працю І-ІІ класу важкості та виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 2958/302 Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 3», згідно якої ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 17.04.2020 по 21.07.2020.

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що він не отримував будь-якого доходу від ТОВ «Весмін», що підтверджується випискою по картці від АТ КБ «Приватбанк».

З виписки щодо руху коштів на рахунку від АТ КБ «Приватбанк» від 21.05.2021 за вих. № 99GNDN1RKIFGHVD7, за період з 01.07.2020 по 31.10.2020 ОСОБА_1 не отримував будь-якого доходу від ТОВ «Весмін».

Представник позивача у відповіді на відзив зазначає, що надана відповідачем інформація АТ КБ «Приватбанк» щодо руху коштів на рахунку не може ані підтверджувати, ані спростовувати факту отримання відповідачем коштів від ТОВ «Весмін», оскільки рахунок може бути відкритий і в іншому банку.

З листа ТОВ «Весмін» наданого до суду на виконання ухвали про витребування доказів, вбачається, що ТОВ «Весмін» з ОСОБА_1 трудових відносин не має, на підприємстві він не працює та не працював, тому заробітної плати йому не нараховувалося та не виплачувалося.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття далі - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статус безробітного надається зазначеним у ч. 1 ст. 43 особам за їх особистою заявою у разі відсутності належної роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в Державній службі зайнятості.

У п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до п. 2 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно з пп. 4 ч. 2 ст. 44 ЗУ «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні зобов`язані: інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону - встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг.

Пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 р. N 307(зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 р. за N 915/5136), передбачено, що якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується в судовому порядку.

З питання оскарження рішень центру зайнятості щодо повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю, відповідачка не зверталась.

Надміру отриману допомогу по безробіттю відповідачка добровільно не повернула.

Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати, відповідно до Закону, кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим, як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою.

Частиною 3 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Весмін» та отримував заробітну плату, суду не надано.

Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Миколаївського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення незаконно виплаченої допомоги по безробіттю - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: Миколаївський міський центр зайнятості, , юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 68.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «23» лютого 2022 року.