Провадження № 2-о/243/29/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2022 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.

за участю

секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує функціонування електронного судочинства в Україні, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні, -

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції заявника.

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду за участю заінтересованої особи: Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні, обґрунтовуючи свої вимоги, тим що 08 липня 1984 року між ОСОБА_2 та нею було зареєстровано шлюб.

Протягом всього сімейного життя вони з ОСОБА_2 проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 у хаті, що належала на праві власності ОСОБА_2 та вели сумісне господарство.

З початком антитерористичної операції у м. Антрацит Луганської області вони з ОСОБА_2 були вимушені покинути своє житло та переїхали до Харківської області та зареєструвалися як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 був отримувачем пенсії та перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Ізюм Харківської області.

Періодично, заявник разом з чоловіком виїжджали до м. Антрацит с. Кам`яне Луганської області з метою навідування їхнього житла.

На початку травня 2021 року під час перебування їх у м. Антрацит с. Кам`яне Луганської області її чоловік захворів та потрапив до лікарні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Після смерті чоловіка вона виявила бажання звернутись до Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області для призначення їй пенсії в разі втрати годувальника відповідно до вимог ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки її пенсії не вистачає для мінімальних життєвих потреб (їжа, медикаменти, комунальні послуги, одяг), пенсія чоловіка була основним джерелом доходів їхньої родини, постійним і основним джерелом засобу до їхнього існування.

У зв`язку з чим, просить суд встановити факт сумісного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , вела з ним спільне господарство та перебувала на його утриманні.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Заявник ОСОБА_1 та представник заявника ОСОБА_3 , який діє на підставі доручення від 01.07.2021 року до суду не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали до суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності, просили вимоги задовольнити, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Представник заінтересованої особи: Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення справи до суду не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 11.11.2021 року по справі відкрито провадження, призначено судове засідання.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується, свідоцтвом про укладення шлюбу Серії НОМЕР_1 від 08.07.1984 року, актовий запис № 10.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 19.07.2021 року.

З довідки від 01.07.2021 № 1429- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

Довідкою від 07.12.2017 № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Факт сумісного проживання заявника разом з померлим ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується актом № 13, довідкою № 13 від 25.05.2021 року та фотокартками.

З довідки Головного управління ПФУ в Донецькій області про розмір нарахованої і фактично виплаченої пенсії ОСОБА_2 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_2 вбачається, що за період з 01.01.2014 по 31.05.2021 нарахована та виплачена пенсія у розмірі 632 997,64 грн.

Листом ГУ ПФУ в Донецькій області на виконання ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11.11.2022 року повідомлено, що за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_1 з 07.07.2021 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Слов`янськ) та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV. Надано інформацію згідно електронної бази даних ІКІС ПФУ: Підсистема «Призначення та виплати пенсій (ППВП)» щодо нарахованої та виплаченої пенсії ОСОБА_1 за період з 07.07.2021 по 01.12.2022 року отримала пенсію у розмірі 84 996,32 грн.

V. Оцінка Суду.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, в тому числі перебування фізичної особи на утриманні. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом іншого порядку їх встановлення.

Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» та Постанови Верховної Ради України №252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови; с. Кам`яне м. Антрацит Луганської області віднесено до населених пунктів, у яких тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, а, відтак, і до тих, які визнано тимчасово окупованими територіями.

Згідно статей 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Переміщені всередині країни особи є громадянами своєї держави і мають широке коло громадських, політичних, екологічних, соціальних і культурних прав.

Питання щодо можливості використання як доказів у справі документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 76, 77 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; допустимими за змістом частини першої ст. 78 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватися положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058- IV), видами пенсійних виплат є: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону № 1058-IV передбачено право вибору пенсійних виплат - особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 36 цього Закону встановлено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Згідно з частиною другою вказаної норми непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (частина третя статті 36 Закону № 1058-IV).

Відповідно до пункту 2.3. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07 липня 2014 року № 13-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, крім іншого, надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

За документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку (пункт 2.11. Порядку).

Отже, Порядком передбачено встановлення в судовому порядку факту перебування на утриманні померлого годувальника, у разі неможливості надати документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою) на підтвердження перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

За змістом частини другої, четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, і сім`я створюється на підставі, зокрема шлюбу.

Вирішуючи питання про встановлення факту, ОСОБА_1 сумісно проживала зі своїм чоловіком, ОСОБА_2 на момент його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд виходить з наступного.

На підтвердження факту, що заявниця сумісно проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_2 момент його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявником надано довідку та акт, з яких вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мешкали разом та вели сумісне господарство за адресою: АДРЕСА_1 .

Як роз`яснено в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Матеріалами справи з достатньою повнотою доведено, що одержувана заявницею пенсія у розмірі 84 996,32 грн. своїм розміром суттєво не відрізняється від встановленого законом прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, що підтверджується довідкою ГУПФУ. Саме матеріальна допомога, яку отримувала заявниця за життя чоловіка, щомісячний дохід якого суттєво перевищував порівняний з прожитковим мінімумом для непрацездатних осіб дохід самої ОСОБА_1 була основним та постійним джерелом засобів для існування заявниці, оскільки відповідно до довідки Головного управління ПФУ в Донецькій області від 23.02.2022 року пенсія ОСОБА_2 становила 632 997,64 грн., що значно вищою пенсією ніж отримує заявниця.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до переконання, що саме пенсія чоловіка була основним та постійним засобом існування сім`ї, а відтак слугувала ОСОБА_1 основоположним і систематичним джерелом грошової допомоги зі сторони чоловіка, який за життя взяв на себе обов`язок по утриманню дружини.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає що заявлені вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, ст. 1268 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту сумісного проживання та перебування на утриманні - задовольнити.

Встановити факт сумісного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , вела з ним спільне господарство та перебувала на його утриманні.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Л.Є. Мірошниченко