Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2022 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Смоляра А.О.

при секретарі Зарубі Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду 30.11.2021 року з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. №2320 від 21.12.2018 року, яким звернено стягнення на належні ОСОБА_1 житловий будинок та майнові права на земельну ділянку площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №СSHHGK 00000004 від 26 лютого 2006 року, що укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк» у сумі 32662,33 дол.США, що еквівалентно 919425,06 грн. а також стягнути з відповідача понесені у справі судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вчиняючи спірний виконавчий напис, нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність вимог відповідача щодо стягнення заборгованості з позивача, а тому виконавчий напис здійснено з порушенням порядку вчинення таких написів та у звя`зку з припиненням договору іпотеки, що встановлено рішенням Черкаського районого суду Черкаської області від 28.09.2021 року, правові підстави для виконання виконавчого напису, вчиненого на договорі іпотеки, відпали і такий напис не підлягає виконаню.

Згідно правил ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ухвали суду від 03.12.2021 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 26 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір №CSHHGK00000004 про надання кредиту у розмірі 18 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами на строк та у порядку, які встановлені кредитним договором та з кінцевим терміном дії договору до 26 грудня 2026 року.

26 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № CSHHGK00000004, за яким забезпечується виконання зобов`язань за кредитним договором №CSHHGK00000004 від 26 грудня 2006 року. Предметом іпотеки є будинок і земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 , іпотекотримач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». Дана обставина підтверджується договором іпотеки №CSHHGK00000004 від 26.12.2006 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 259357893 від 01.06.2021 року.

21.12.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис №2320, яким звернено стягнення на належні ОСОБА_1 житловий будинок та майнові права на земельну ділянку площею 0,25 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №GSHHGK від 26 лютого 2006 року, що укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк» у сумі 32662,33 дол.США, що еквівалентно 919425,06 грн.

На виконання Постанови Верховного Суду по справі №707/1648/15-ц (провадження № 61-5509св20) від 03 лютого 2021 року, щодо кредитного зобов`язання від 26 грудня 2006 року №CSHHGK00000004 суму боргу було сплачено ОСОБА_1 05.04.2021 року у розмірі 1788,96 доларів США, що підтверджується копією квитанції №55187596 від 05.04.2021 року.

25.10.2021 р. державним виконавцем Черкаського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Київ) відкрито виконавче провадження № 67234287 на підставі виконавчого напису № 2320 від 21.12.2018 року.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 29 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про припинення іпотеки задоволено частково та виключено з Державного реєстру іпотек, з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна відомості і записи про заборону відчуження нерухомого майна предмету іпотеки: житлового будинку та майнових прав на земельну ділянку площею 0,25 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення набрало законної сили 29 жовтня 2021 року.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст.87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати беззаперечна заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й встановити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16.

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмового повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Так, у своїй постанові від 15 квітня 2020 року в справі № 554/6777/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню».

Зважаючи на те, що між сторонами існувало попереднє вирішення спору у судовому порядку, а саме звернення відповідача до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується дослідженими судом судовими рішеннями, суд вважає, що наявні всі підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що вчинений у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Наслідком припинення зобов`язання є припинення правового зв`язку між його сторонами та звільнення їх від прав та обов`язків, що становлять зміст зобов`язання, відповідно здійснення заходів, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" з виконання виконавчого документу, зокрема, виконавчого напису нотаріусу, за умови відсутності правовідносин між сторонами виконавчого провадження, на підставі яких видано виконавчий документ, є неможливим та таким, що порушує права боржника за виконавчим провадженням, оскільки передбачає можливість неправомірного та необґрунтованого звернення стягнення на майно боржника.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст. ст. 77-80 ЦПК України).

Згідно із ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставинах, у зв`язку із припиненням договору іпотеки від 26 грудня 2006 року , що встановлено рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 28 вересня 2021 року, яке набрало законної сили, зникли правові підстави для здійснення будь-яких виконавчих дій на виконання виконавчого напису нотаріуса №2320 від 21 грудня 2018 року, вчиненого на підставі договору іпотеки, а тому такий підлягає визнанню таким, що не підлягає до виконання.

Згідно ч. 1 ,ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в томи числі на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.9 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З огляду на те, що під час розгляду справи в суді позивач окрім відомостей, вказаних ним у попередньому (орієнтовному) розрахунку про те, що він уже поніс витрати на правничу допомогу адвоката на суму 2500 грн., належних доказів, що свідчить про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку матеріали справи не містять, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення за рахунок відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у будь-якому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності з довідкою до акту огляду медико-соціальною комісією серії 12 ААБ №460794 від 28.05.2019 року ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи , а тому згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від спати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Враховуючи, що позивач, на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 908 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 141, 259, 263-265, 268 Цивільно-процесуального кодекс України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 21.12.2018 року,зареєстрований в реєстрі за №2320, яким звернено стягнення на належні ОСОБА_1 житловий будинок та майнові права на земельну ділянку площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №СSHHGK 00000004 від 26 грудня 2006 року, що укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк» у сумі 32662,33 дол. США, що еквівалентно 919425,06 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1 Д) на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішенням, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. А. Смоляр