05.12.2022 Єдиний унікальний номер 205/6200/22
Номер провадження: 2/205/2752/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського міського центру зайнятості, Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій Сіті Маркет» про визнання припиненим договору цивільно правового характеру та зобов`язання зняти його з реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до Дніпровського міського центру зайнятості, Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій Сіті Маркет» про визнання припиненим договору цивільно правового характеру та зобов`язання зняти його з реєстрації.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він, ОСОБА_1 , 12.04.2022 року був взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа, з реєстрацією фактичного місця проживання в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про взяття на облік, як внутрішньо переміщеної особи № 1205- від 12.04.2022 року.

Далі позивач зазначає, що відповідно до Наказу № 7 від 08.01.2020 року його, ОСОБА_1 , було прийнято на роботу до ПАТ «Північний гірнично збагачувальний комбінат» фахівцем з безпеки служби аналізу та управління ризиками безпеки по переведенню з ТОВ «Метінвест Холдинг» та згодом було звільнено 30.06.2022 року, відповідно до Наказу № 219 від 30.06.2022 року за угодою сторін, що підтверджується відомостями в трудовій книжці.

Оскільки починаючи з 01.07.2022 року влаштуватися на роботу внаслідок військового стану в Україні, скорочення підприємств, які працюють в умовах воєнного стану та скорочення штату працівників на працюючих підприємствах, позивач зазначає, що не зміг, то в нього виникла потреба у набуті статусу безробітного та отриманні матеріального забезпечення на випадок безробіття, соціальних послуг, зокрема, інформаційно консультаційних та профорієнтаційних, професійної підготовки або перепідготовки, підвищення кваліфікації з урахуванням попиту на ринку праці, тобто послуг, які б сприяли у працевлаштуванні, а також, реалізації інших гарантій, передбачених Законом України «Про зайнятість населення», а також, іншими чинними законодавчими актами, якими забезпечуються гарантії на випадок безробіття.

Таким чином, з 01.08.2022 року позивач вказує, що він перебував на обліку в Дніпровському міському центрі зайнятості (далі Відповідач), як безробітний, що підтверджується Актом № 330/130922 від 13.09.2022 року. Отже, на підставі його звернення про присвоєння йому статусу безробітного та забезпечення соціальних гарантій, гарантованих, зокрема ст.. 9 Закону України «Про зайнятість населення» 13.09.2022 року відповідачем складено Акт № 330/130922 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». На підставі вищевказаного Акту відповідачем прийнято рішення (наказ) № WT220913 від 13.09.2022 року про відмову позивачу в надані статусу безробітного, оскільки розслідування комісії було встановлено, що ОСОБА_1 зайнятий за Договором цивільно правового характеру у ТОВ «Меркурій Сіті Маркет», що знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул.Ляшенка, 1А, з 22.07.2013 року і по теперішній час.

Позивач зазначає, що дійсно, 22.07.2013 року між ним, ОСОБА_1 , та ТОВ «Меркурій Сіті Маркет», було укладено строковий Договір цивільно правового характеру на виконання робіт (послуг) з налаштування камер відеоспостереження на території, що використовувалась товариством, який сторонами був належним чином виконаний, що підтверджується одноразовою грошовою виплатою у сумі 149 грн. 00 коп.

Наразі, загально відомим є той факт, що м. Донецьк, починаючи з 2014 року та станом на день подання позовної до суду є окупованим, а тому позивач позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію припинення договору цивільно правового характеру, або підтвердити факт припинення вказаного договору, оскільки сторона договору ТОВ «Меркурій Сіті Маркет», перебуває на території, яка є тимчасово окупованою територією України, що визначено Верховною Радою України.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач змушений звернутися до суду та просити суд, визнати припиненим з 01.08.2013 року Договір цивільно правового характеру, який укладений 22.07.2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Меркурій Сіті Маркет», відповідно до ч.1 ст. 846 ЦК України, у зв`язку із закінченням договору та зобов`язати відповідача зняти з реєстрації з 01.08.2013 року вищевказаний Договір цивільно правового характеру, який укладений 22.07.2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Меркурій Сіті Маркет».

Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подав.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просить суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, також, надала до суду заяву в якій просить суд розглянути справи без участі представника Дніпровського міського центру зайнятості.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій Сіті Маркет» у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань від такого учасника справи до суду не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського міського центру зайнятості із заявою про присвоєння йому статусу безробітного та забезпечення соціальних гарантій, гарантованих, зокрема ст. 9 Закону України «Про зайнятість населення».

Матеріалами справи підтверджено, що за результатами обміну даними між ДЦЗ та ЄДРС ОСОБА_1 є зайнятим з 22.07.2013 року за договором цивільно правового характеру, що укладений між ним та ТОВ «Меркурій Сіті Маркет».

Матеріалами справи також підтверджено, що ТОВ «Меркурій Сіті Маркет», знаходиться за юридичною адресою: м. Донецьк, вул.. Ляшенка, 1А, та у зв`язку з воєнним станом в країні та активними воєнними діями на території Донецької області немає можливості отримати інформацію від підприємства щодо припинення договору цивільно правового характеру з ОСОБА_1 , що підтверджується Актом № 330/130922 від 13.09.2022 року.

Також, матеріалами справи підтверджено, що рішенням (наказом) № НТ 220913 ВІД 13.09.2022 РОКУ Дніпровського міського центру зайнятості ОСОБА_1 було відмовлено у наданні статусу безробітного.

Оскільки позивач наполягає на тому, що оскільки він позбавлений можливості підтвердити обставину припинення дій вказаного договору, то така обставина має бути встановлена саме у судовому порядку.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Закон розрізняє такі поняття як договір та зобов`язання, які виникають у тому числі на підставі договорів чи інших правочинів (пункт 1 частини другої статті 11, частина друга статті 509 ЦК України).

Угодо, тобто, договір як приватно-правова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, покликаний забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 серпня 2021 року у справі № 363/3686/18 (провадження № 61-3946св21).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20) вказано, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України ). Тобто договірні правовідносини виникають саме на підставі договорів. Водночас поняття правочину (зокрема поняття договору) і поняття правовідносин не є тотожними. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). Правовідносинами є відносини, змістом яких є права та обов`язки сторін. Зокрема, змістом зобов`язальних правовідносин є обов`язок однієї сторони (боржника) вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії та кореспондуюче право кредитора вимагати від боржника виконання цього обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові дійшла висновку про наявність тісного зв`язку між договорами та договірними правовідносинами, оскільки такі правовідносини виникають саме з договорів, а подальший розвиток правовідносин може бути зумовлений, у тому числі (але не виключно), умовами договору. Водночас подальші зміни правовідносин, зокрема припинення прав та обов`язків з договору, не обов`язково пов`язані зі зміною чи припиненням договору. При цьому Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові зазначила, що вона не погоджується з висновком про те, що припинення обов`язку за договором тісно пов`язане з припиненням самого договору.

Також суд вказує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2018 року у справі №905/2260/17 зробила висновок про те, що нормами статей 16 ЦК України України не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору припиненим, а реалізація такого способу захисту, як зміна або припинення правовідношення, може відбуватися шляхом розірвання договору.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 квітня 2022 року у справі № 477/33/20.

Згідно з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (провадження № 14-626цс18), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

За таких обставин позовна вимога про визнання вказаного договору, який за своєю правовою природою є не трудовим, а договором цивільно-правового характеру, припиненим не підлягає задоволенню з тих підстав, що чинне законодавство не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору припиненим, у зв`язку із чим суд відмовляє в задоволені позову в його повному обсязі.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. На підставі викладеного, суд вважає, сплачений судовий збір покласти на позивача.

На підставі викладеного та керуючись 15, 16, 509 ЦК України , ст.ст. 3,4,10,12,13,19, 79-81,258-259,263-265,273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову ОСОБА_1 до Дніпровського міського центру зайнятості, Товариства з обмеженою відповідальністю «Меркурій Сіті Маркет» про визнання припиненим договору цивільно правового характеру та зобов`язання зняти його з реєстрації відмовити в повному обсязі.

2. Судові витрати по справі віднести на рахунок позивача ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан