Справа № 211/587/20
Провадження № 2/211/93/22
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
19 грудня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Середньої Н.Г.,
за участю секретаря судового засідання Бехало В.В.,
у відсутність сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 , про визнання права власності за набувальною давністю,
позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який в ході розгляду справи неодноразово уточнювала та в редакції уточненого позову від 06.09.2021 просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування уточненого позову (а.с. 218-219) зазначено, що вона проживає без реєстрації за вказаною адресою, де крім неї ніхто не проживає, зареєстрованих осіб не має. На початку 2020 року вона звернулась до виконкому із заявою про реєстрацію у вказаній квартирі, а в подальшому приватизації, однак їй було повідомлено про неможливість її реєстрації за вказаною адресою та передачу вказаної квартири іншим особам, оскільки наймачі зазначеного домоволодіння на даний час померли. Вказана квартира у 1970-х роках згідно ордеру була видана її батьку трестом «Криворіжіндустрбуд», як працівнику у той час вказаний трест надавав своїм працівникам ділянки для забудови, план двохквартирних будинків та матеріали, а будівництво зазначених будинків виконували безпосередньо майбутні господарі. Тобто вказана квартира збудована руками її батька. З моменту будівництва у ній проживали та були зареєстровані її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вона сама та її сестра ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті її батька, основного орендаря, між ОСОБА_6 та домоуправлінням № 5 тресту «Криворіжіндустрбуд» було укладено договір оренди житлового приміщення на підставі ордеру № 990 від 14.11.1979, а ІНФОРМАЦІЯ_2 її мати ОСОБА_3 померла. Після її смерті документи щодо оренди житлового приміщення переоформлені не були. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її сестра ОСОБА_7 , яка теж на момент смерті була зареєстрована за вказаною адресою. Таким чином, вона, позивачка, з 14 років проживає у вказаній квартирі, де народились її діти, які також були там зареєстровані. Однак у зв`язку з тим, що три сім`ї в одній квартирі вміститися не могли, коли з`явилася можливість, вона знялась з реєстрації та прописалась у квартирі з чоловіком. Подружнє життя не склалось, діти виросли та створили власні сім`ї, тому вона почала проживати у батьківській квартирі разом на той час із сестрою та матір`ю. з 14.11.1979 жодних повідомлень про зміну балансоутримувача не надходило, тому вона була впевнена, що за оформленням приватизації необхідно звертатись саме до них. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що спірне майно знято з балансу тресту «Криворіжіндустрбуд», та не зрозуміло, хто є балансоутримувачем на даний момент. Вона постійно проживає у квартирі. Сплачує комунальні платежі, приймала участь у капітальному та поточному ремонті квартири, тому вважає, що добросовісно заволоділа вказаним домоволодінням та продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом більше ніж десяти років, а отже просить задовольнити вимоги.
Ухвалою суду від 03 лютого 2020 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою суду від 10 лютого 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено по справі підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 19 лютого 2020 року за клопотанням позивача залучено в якості співвідповідача Департамент розвитку інфраструктури міста Виконавчого комітету Криворізької міської ради.
Ухвалою суду від 12 жовтня 2020 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 та прийнято позов третьої особи до розгляду.
Ухвалою суду від 16 березня 2021 року за клопотанням представника позивача витребувано з Департаменту розвитку інфраструктури міста Виконавчого комітету Криворізької міської ради та Управління комунальної власності міста Виконавчого комітету Криворізької міської ради інформацію, чи перебуває на балансовому обліку комунальної власності будинок АДРЕСА_2 ?
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2021, справу розподілено на суддю Середню Н.Г. у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Гіди О.С.
Ухвалою суду від 27 жовтня 2021 року прийнято справу до провадження.
Ухвалою суду від 01 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради, Департаменту розвитку інфраструктури міста Виконавчого комітету Криворізької міської ради, ОСОБА_1 про визнання права користування житловим приміщенням залишено без розгляду. Прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 , про визнання права власності за набувальною давністю. Закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Встановлено загальний порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та загальний порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються.
Ухвалою суду від 03 лютого 2022 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача адвоката Старікової Марії Дмитрівни про забезпечення позову.
У судове засідання учасники справи не з`явилися.
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на вимогах наполягає.
Представник відповідача Виконкому Довгинцівської районної в місті ради звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову не визнає з підстав, викладених у тексті відзиву на позов.
В обґрунтування відзиву на позов зазначено, що з уточненого позову вбачається, що позивач завжди знала, хто є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , так як з моменту будівництва там проживали та були зареєстровані її батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , сама позивачка та її сестра ОСОБА_7 . Враховуючи, що позивач не набула права власності на спірне житло, натомість за життя первісного квартиронаймача набула права користування спірним житлом і це ніким не оспорюється та приймаючи до уваги, що сам по собі факт користування позивачем даним майном не є підставою для виникнення у неї права власності за набувальною давністю, вважають, що у позивача відсутні підстави для набуття права власності на вказане майно з підстав, передбачених статтею 344 ЦК України та позов не підлягає задоволенню.
Третя особа ОСОБА_2 письмових пояснень до суду не надала.
Суд, враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічне положення міститься й у статті 321 ЦК України.
Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).
Як убачається з матеріалів справи та не оспорюється учасниками процесу, 18 березня 1980 року між домоуправлінням № 5 тресту «Криворіжіндустрбуд» та ОСОБА_3 було укладено договір найму житлового приміщення у будинках, належних тресту, а саме квартири АДРЕСА_3 . В додатках до договору зазначено ордер № 990 від 14.11.1979 (а.с. 7 копія договору).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла (а.с. 10 копія свідоцтва).
На виконання ухвали суду від 12.10.2020, Комунальним підприємством Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 23.11.2020 повідомлено, що згідно архівної справи, станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 зареєстровано на праві спільної часткової власності: квартира АДРЕСА_4 , що становить 1/2 частку від житлового будинку, на ім`я ОСОБА_8 ; квартира АДРЕСА_5 , що становить 1/2 частку від житлового будинку, не зареєстрована (а.с. 163).
За повідомленням Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради від 17.03.2021, вказаний будинок на балансовому обліку Департаменту не значиться (а.с. 183).
На виконання ухвали суду від 16.03.2021 Управлінням комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради повідомлено, що за даними щорічної інвентаризації комунального майна, станом на 01.10.2020 житловий будинок АДРЕСА_2 в комунальній власності територіальної громади міста Кривого Рогу не значиться (а.с. 189).
Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2022 року у справі № 449/570/19 (провадження № 61-3711св21) зазначено, що «згідно із статтею 328 ЦК України набувальна давність є однією із підстав набуття права власності.
Положення інституту набувальної давності регулюють один із первинних способів набуття права власності, тобто це є таким способом, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередньому титулі права власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми права про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).
Аналіз категорії добросовісності заволодіння майном як умови набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України дає підстави для висновку, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного права означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно реалізовувати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки. При вирішенні таких спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном). Добросовісний володілець майна у момент заволодіння ним не знає (не може і не повинен знати) про неправомірність такого заволодіння майном, а також про те, що він не став його власником. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для набуття права власності на нього.
Йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка у подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю.
Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, а так само про те, що він володіє чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном як своїм власним.
Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий).
Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх наведених умов у сукупності.
Відсутність добросовісності у позивача під час заволодіння ним спірним майном як власним звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 ЦК України».
Встановивши фактичні обставини справи, які мають істотне значення для її вирішення, а саме, що позивач була обізнана про те, що нерухоме майно по АДРЕСА_1 належало тресту «Криворіжіндустрбуд», з яким її мати за життя уклала договір найму та була лише наймачем вказаного житла, що суперечить принципу добросовісності володіння цим майном, оскільки добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном, суд вважає, що позивачем не доведено усіх обставин, передбачених статтею 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю. Давність володіння могла би вважатися добросовісною, якщо позивач при заволодінні майном не знав і не повинен був знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності, однак таких обставин у справі не встановлено.
Доводи про те, що позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє спірною квартирою, утримує її у належному стані, а тому є всі підстави для визнання за нею права власності на спірне житлове приміщення за набувальною давністю, безпідставні, оскільки сам по собі факт користування позивачем квартирою та проведення ремонтних робіт у ній не є підставою для виникнення у ОСОБА_1 права власності за набувальною давністю
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 24 жовтня 2022 року у справі № 161/2908/21 (провадження № 61-454св22).
Згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Виходячи із недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог та відсутності підстав, установлених статтею 344 ЦК України, для визнання за позивачем права власності на квартири АДРЕСА_3 за набувальною давністю.
Судові витрати відповідно до статті 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст.321, 344 ЦК України, ст..ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд
відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19 грудня 2022 р.

Суддя Н.Г.Середня