Справа № 303/3540/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 грудня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Волошин Вікторія Василівна, на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 липня 2022 року, постановлену суддею Монич В.О., у справі за заявою ОСОБА_1 до Державної прикордонної служби України, Мукачівського відділу ДВС Південно-Західного МРУЮ (м. Івано-Франківськ) про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України

встановив:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 проживала у м.Севастополь до 18.03.2014. Внаслідок анексії Криму російською федерацією вона змушена була виїхати проживати до м. Київ. Однак, у зв`язку з військовою агресією з боку російської федерації проти України та нападу на м. Київ 24.02.2022, вона, разом з сім`єю виїхати до м. Мукачево, де 13.05.2022 зареєструвалась, як внутрішньо переміщена особа.

14 травня 2022 року вона мала намір виїхати за кордон, однак, при перетині державного кордону в пункті пропуску «Лужанка», начальником відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Лужанка» капітаном ОСОБА_2 прийнято рішення про відмову їй в перетинанні державного кордону України. Рішення мотивоване тим, що обмеження накладені ухвалою Ленінського районного суду м. Севастополь від 11.11.2009 по цивільній справі №2-2949/09.

Зазначає, що про дане провадження у суді та виконавче проваджені їй не було відомо і станом на сьогодні у додатку "Дія" не має жодних відкритих виконавчих проваджень відносно заявника. За таких обставин вважає, що є всі підстави для звернення до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 липня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Волошин В.В., оскаржила її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення її заяви.

В обґрунтування скарги посилається на те, що зазначена ухвала є незаконною та такою, що прийнята з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим така має бути скасованою.

Зазначає, що 11.11.2009 суддею Ленінського районного суду м. Севастополь Гаркуша О.М. було задоволено клопотання представника ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ВАТ «Банк Фананси та Кредит» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості за кредитним договором». Ухвала мотивована тим, що в цілях забезпечення позову та з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №915/06-И від 27.11.2006 року, неприйняття мір забезпечення може перешкоджати або зробити неможливим виконання рішення суду. Тобто, суд тимчасово обмежив у праві виїзду за межі України та заборонив виїзд за межі України в тому числі громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Кривий Ріг, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 до розгляду справи. Виконання цієї ухвали доручив Державній прикордонній службі України (справа №2-2949/09).

Також судом в той же день прийнято ще дві аналогічні ухвали по справам №2-2966/09 («Про стягнення заборгованості по кредитному договору №647/06-К від 30.03.2007 року) та №2-2950/09 («Про стягнення заборгованості по кредитному договору №264/07-И від 30.03.2007 року).

На сьогоднішній день, у застосунку "Дія" є функція з повідомленням про відкриті виконавчі провадження. В даному застосунку не має жодних відкритих виконавчих проваджень відносно апелянта. В даному випадку взагалі не відомо який хід судової справи, чи винесено будь яке рішення відносно неї. Крім цього, Крим є підконтрольною територією російської федерації, там діє російське законодавство і дізнатися будь яку інформацію є неможливим.

Не дивлячись на ці обставини, суддя Мукачівського міськрайонного суду відмовив у задоволенні заяви, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 не надала суду жодних належних та допустимих доказів про виконання нею кредитних зобов`язань за договором №915/06-И від 27.11.2006 року. Крім цього, суддя застосував загальні принципи - так звані Намібійські винятки, сформульовані в рішеннях Міжнародного суду (ООН та Європейського суду з прав людини, які не тільки не допомагають громадянам України, а навпаки суттєво погіршують їх стан, так як з анексією Криму росією, громадяни не можуть захистити свої права, адже зобов`язання є в Криму, і дізнатись будь-якої інформації є неможливим. Також суд стверджує, що інформація щодо ОСОБА_1 відсутня у Єдиному реєстрі боржників, оскільки Крим є не контрольованою владою. Однак, суд залишив поза увагою, що кредитні зобов`язання у ОСОБА_1 від 2006 року, а Крим проголошений російською федерацією аж в березні 2014 року.

У зв`язку з тим, що суддею Мукачівського міськрайонного суду неповно з`ясувались обставини, що мають значення для справи, обставини, на які суд послався є невстановлені (наявність боргових зобов`язань), застосовані так звані Намібійські винятки взагалі є недоречними, адже склалось враження, що суд «захищає» та «підтримує» свавілля, яке виникло в результаті анексії Криму росією, замість того, щоб підтримувати громадян нашої держави, які вимушено покинули свої домівки, та опинились в ситуації, яку неможливо вирішити мирним шляхом.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до змісту частин 1, 3 статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього за рішенням суду або Законом України "Про виконавче провадження".

Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, ОСОБА_1 посилалася на вимоги ст. 441 ЦПК України.

При цьому нею не було додано належних доказів того, що тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, було застосовано щодо неї, як захід забезпечення виконання судового рішення. Судом першої інстанції також не встановлено вказаного.

Як слідує з наявних в матеріалах справи ухвал Ленінського районного суду м. Севастополь від 11.11.2009, клопотання представника ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ВАТ «Банк Фананси та Кредит» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено та тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України та заборонено виїзд за межі України в тому числі громадянку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Кривий Ріг, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ., до розгляду справи.

Також судом в той же день прийнято ще дві аналогічні ухвали по справам №2-2966/09 («Про стягнення заборгованості по кредитному договору №647/06-К від 30.03.2007 року) та №2-2950/09 (про стягнення заборгованості по кредитному договору №264/07-И від 30.03.2007 року).

Тобто, з наведеного слідує, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та заборона виїзду за межі України щодо ОСОБА_1 , застосовано судом, як захід забезпечення позову, в порядку статей 151-153 ЦПК України (чинного на момент постановлення ухвал).

Згідно приписів частин 3, 4 статті 154 ЦПК України (в редакції на момент постановлення ухвали), заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 293 ЦПК України (в редакції на момент постановлення ухвали), окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: забезпечення позову, а також щодо скасування забезпечення позову.

Як убачається з матеріалів справи Ленінський районний суд м. Севастополя 11 листопада 2009 року розглянув у трьох цивільних справах: №2-2949/09, №2-2950/09 і №2-2966/09 клопотання ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про забезпечення позову щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами в порядку приписів глави 3 «Провадження у справі до судового розгляду» ЦПК України від 18.03.2004 року № 1618-IV та як результат постановив ухвали про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України та забороні виїзду за межі України громадянки України.

Однак, ОСОБА_1 не зверталась до Ленінського районного суду м. Севастополя ні із заявою про скасування заходів забезпечення позову вжитих стосовно неї ухвалами суду від 11 листопада 2009 року в трьох цивільних справах: №2-2949/09, №2-2950/09 і №2-2966/09, а ні оскаржувала такі до Апеляційного суду м. Севастополя.

До моменту звернення ОСОБА_1 30.05.2022 року із заявою до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області було частиною 1 статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII встановлено, що у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечити розгляд:

цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - місцевими загальними судами міста Києва, що визначаються Апеляційним судом міста Києва;

цивільних справ, підсудних загальним апеляційним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - Апеляційним судом міста Києва.

У цивільних справах, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, позовні заяви, заяви про видачу судового наказу, заяви у справах окремого провадження можуть також пред`являтися фізичною особою, яка постійно проживає на тимчасово окупованій території, до місцевого загального суду, розташованого в межах Херсонської області, за вибором особи.

Після відкриття провадження в цивільних справах, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, до моменту розгляду справи по суті фізична особа (відповідач, боржник, заінтересована особа, третя особа), яка постійно проживає на тимчасово окупованій території, може подати клопотання до визначеного місцевого загального суду міста Києва, у провадженні якого знаходиться справа, про передачу такої справи до місцевого загального суду, розташованого в межах Херсонської області, за вибором особи. У разі подання такого клопотання справа може бути передана до визначеного особою місцевого загального суду, розташованого в межах Херсонської області, на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення. Повторна передача справи не допускається.

Фізична особа (учасник справи, а також особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та/або обов`язки), яка постійно проживає на тимчасово окупованій території, має також право звернутися з апеляційною скаргою до Херсонського апеляційного суду у разі, коли судове рішення ухвалене в результаті розгляду її цивільної справи місцевим загальним судом, розташованим у межах Херсонської області, як судом першої інстанції.

Справи, що перебувають у провадженні судів, розташованих на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, та розгляд яких не закінчено, передаються судам відповідно до встановленої цим Законом підсудності, протягом десяти робочих днів з дня набрання ним чинності або з дня встановлення такої підсудності.

Та згодом, частину 1 статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» викладено в редакції Закону № 2217-IX від 21.04.2022, яка передбачала, що у разі неможливості здійснення правосуддя судами, розташованими на тимчасово окупованих територіях, територіальна підсудність судових справ, що розглядаються у таких судах, визначається в порядку, передбаченому частиною сьомою статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Справи, що перебувають у провадженні судів, розташованих на тимчасово окупованих територіях, розгляд яких не закінчено ухваленням судового рішення, передаються іншим судам відповідно до встановленої законом підсудності, з урахуванням положень частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", протягом двадцяти робочих днів з дня встановлення такої підсудності або в інший розумний строк.

Згідно частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (в редакції Закону № 2112-IX від 03.03.2022), у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. У разі неможливості здійснення Вищою радою правосуддя такого повноваження воно здійснюється за розпорядженням Голови Верховного Суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

На час апеляційного розгляду розпорядженням голови Верховного Суду від 05.07.2022 за № 36/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ (окрім кримінальних проваджень), а саме: територіальну підсудність справ Ленінського районного суду м. Севастополя змінено, та визначено територіальну підсудність справ Київському районному суду м. Одеси. А територіальну підсудність справ Апеляційного суду м. Севастополя змінено, та визначено територіальну підсудність справ Одеському апеляційному суду.

Отож, ОСОБА_1 у випадку подання заяви про скасування заходів забезпечення позову вжитих стосовно неї ухвалами суду від 11 листопада 2009 року в трьох цивільних справах: №2-2949/09, №2-2950/09 і №2-2966/09 належить звертатись за територіальною підсудністю судових справ до Київського районного суду м. Одеси, якому зараз підсудні цивільні справи Ленінського районного суду м. Севастополя. А у випадку оскарження таких ухвал суду, ОСОБА_1 належить звертатись за територіальною підсудністю судових справ до Одеського апеляційного суду, якому зараз підсудні цивільні справи Апеляційного суду м. Севастополя.

А звідси, розглядаючи заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, судом першої інстанції не було з`ясовано усі обставини справи, які вказують на те, що Ленінський районний суд м. Севастополя розглянув клопотання ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про забезпечення позову щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами в порядку приписів глави 3 «Провадження у справі до судового розгляду» ЦПК України від 18.03.2004 року № 1618-IV та ухвалив про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України та забороні виїзду за межі України громадянки України. А крім цього, судом першої інстанції не перевірено та не вирішено до територіальної підсудності якого суду віднесено вирішення питання щодо розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України з огляду на вищенаведені норми законів.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла до переконання, що суд першої інстанції припустився порушень вимог норм процесуального права та це призвело до не встановлення обставин за якими здійснюється вирішення питання порушеного заявником, згідно відповідної процедури передбаченої процесуальною нормою. Після визначення суду в питанні порядку розгляду поданої заяви, слід з`ясувати обставини територіальної підсудності з розгляду поданої заявником заяви. А звідси, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду для продовження розгляду, що є підставою для часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене та керуючись нормами статей 367, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Волошин Вікторія Василівна, задовольнити частково.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 липня 2022 року про відмову в скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст постанови суду складено 12 грудня 2022 року

Суддя-доповідач:

Судді: