КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4864/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами адвоката Незвіського Дмитра Ярославовича в інтересах ОСОБА_1 , адвоката Незвіського Дмитра Ярославовича в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 02 грудня 2021 року у складі судді Комаревцевої Л.В.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, Орган опіки та піклування Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області, ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення способів участі у вихованні дітей,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року ОСОБА_3 звернулася у суд із позовом до відповідача та з урахуванням змін просила: зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у вихованні та спілкуванні з синами ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити порядок участі матері ОСОБА_3 у вихованні і спілкуванні з синами у вигляді систематичних побачень та перебування дітей з матір`ю за наступним графіком:

кожного парного року з 01 січня до 15 січня, з 01 лютого до 15 лютого, з 01 березня до 15 березня, 01 квітня до 15 квітня, з 01 травня до 15 травня, з 01 червня до 15 червня, з 01 липня до 15 липня, з 01 серпня до 15 серпня, з 01 вересня до 15 вересня, з 01 жовтня до 15 жовтня, з 01 листопада до 15 листопада, з 01 грудня до 15 грудня (без присутності батька).

кожного непарного року з ІНФОРМАЦІЯ_5 до 31 січня, з 16 лютого до 28 лютого, з 16 березня до 31 березня, 16 квітня до 30 квітня, з 16 травня до 31 травня, з 16 червня до 30 червня, з 16 липня до 31 липня, з 16 серпня до 31 серпня, з 16 вересня до 30 вересня, з 16 жовтня до 31 жовтня, з 16 листопада до 30 листопада, з 16 грудня до 31 грудня (без присутності батька).

В обґрунтування позовних вимог вказувала про те, що з 2014 року з відповідачем та дітьми переїхала до м. Києва та набули статусу переселенців. У 2016 році придбали квартиру АДРЕСА_1 .

У 2016 році відповідач познайомився з іншою жінкою, звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, вказуючи про те, що діти залишаються проживати з матір`ю.

Зазначала, що вона залишилась проживати з дітьми в квартирі по АДРЕСА_2 , а з відповідачем було укладено Договір про сплату аліментів на утримання дітей.

24.04.2017 ОСОБА_2 самовільно відібрав 5-річного сина ОСОБА_6 , а згодом і 13-річного сина ОСОБА_6 . Відповідач ізолював дітей від спілкування з матір`ю, змінив навчальні заклади.

Вказано, що рішенням суду по цивільній справі №753/9826/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей та визначення способу участі у їх вихованні, місце проживання дітей було визначено з батьком, та останній зобов`язався укласти договір про визначення способів участі матері у вихованні синів та спілкуванні з ними. Разом з тим вказана вимога була скасована в апеляційному порядку, у зв`язку з чим позивач немає можливості спілкуватись з дітьми, розшукуючи їх по навчальних закладах.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкоди у вихованні та спілкуванні з синами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено ОСОБА_3 перехідний період протягом трьох місяців участі у вихованні неповнолітнього ОСОБА_1 .

Відповідно до цього графіку впродовж перших трьох місяців від дня набрання рішенням законної сили зустрічі матері ОСОБА_3 з сином ОСОБА_1 встановлено за наступним графіком: кожної першої та третьої суботи місяця з 12-00 години до 13-00 години та кожної другої та четвертої неділі місяця з 12-00 години до 13-00 години.

Після закінчення трьохмісячного перехідного періоду встановити зустрічі матері ОСОБА_3 з сином ОСОБА_1 за наступним графіком: кожної першої та третьої суботи місяця з 10-00 години до 19-00 години без присутності батька, з можливістю відвідування дитиною місця проживання матері та кожної другою та четвертої неділі місяця з 10-00 години до 19-00 години без присутності батька, з можливістю відвідування дитиною місця проживання матері.

Встановлено ОСОБА_3 зустріч з сином ОСОБА_1 в канікулярний період у наступному порядку: щорічно протягом перших трьох днів підряд в період весняних, осінніх та зимових шкільних канікул без участі батька, за участю матері, з можливістю відвідування дитиною місця проживання матері та спільного відпочинку з нею; в період літніх канікул з 15 червня по 31 липня за участю матері, без участі батька; щорічно ІНФОРМАЦІЯ_5 з 15год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. без присутності батька, за участю матері, з нагоди дня народження ОСОБА_6 ; щорічно ІНФОРМАЦІЯ_4 з 15 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. без присутності батька, за участю матері з нагоди дня народження ОСОБА_3 ; щорічно ІНФОРМАЦІЯ_6 з 15 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. без присутності батька, за участю матері з нагоди дня народження дідуся ОСОБА_7 ; у святкові та вихідні дні щорічно з 15 год. 00 хв. до 21 год 00 хв. без присутності батька, за участю матері.

Зобов`язано ОСОБА_2 надавати дитину ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у встановлені дні та години і не пізніше, ніж за два дні до зустрічей з дитиною, повідомляти про наявність об`єктивних причин, які перешкоджають дотриманню встановленого судом графіку.

Зобов`язано ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_3 засоби зв`язку дітей, стан їх здоров`я.

Зобов`язано ОСОБА_3 дотримуватись режиму харчування, розвитку та відпочинку дітей, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька дітей - ОСОБА_2 .

Зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_3 брати участь у вихованні дітей та спілкуванні з ними, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері - ОСОБА_3 .

Визначено ОСОБА_3 спілкування з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за бажанням дитини без присутності батька.

Вирішено питання судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Незвіський Д.Я. який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права просив рішення районного суду в частинах, які стосуються неповнолітнього ОСОБА_1 - скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що районний суд не звернув уваги на те, що неповнолітній ОСОБА_8 вже не проживає, ані з батьком, ані з матір`ю, а отже ОСОБА_2 , з яким дитина вже не проживає, не може бути належним відповідачем у спорі про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні неповнолітньої дитини.

Також суд першої інстанції в порушення вимог ч. 3 ст. 47 ЦПК України, не залучив неповнолітнього ОСОБА_1 до участі у справі як третю особу на стороні відповідача або позивача, що є самостійною та обов`язковою підставою для скасування такого судового рішення та ухвалення нового судового рішення.

В апеляційній скарзі адвокат Незвіський Д.Я. в інтересах ОСОБА_2 посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, просив рішення районного суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити. Вирішити питання судових витрат.

Вказано, що в порушення вимог приписів п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, резолютивна частина оскаржуваного рішення не містить найменування третіх осіб у справі, їх ідентифікаційних кодів в ЄДРПОУ та місця знаходження. Резолютивна частина оскаржуваного рішення не містить відомостей про місце проживання/перебування учасників справи, РНОКПП або серії та номера їх паспортів. Не містять матеріли цивільної справи й протоколу судового засідання від 02.12.2021 року, в якому було проголошено оскаржуване рішення. Замість протоколу судового засідання в матеріалах справи наявна довідка від 02.12.2021 про те, що фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось, а отже сторона скаржника ставить під сумнів ту обставину, що оскаржуване рішення взагалі було проголошено судоми в судовому засіданні, як того вимагають відповідні процесуальні правила.

Вказано, що звертаючись до суду з позовом та в ході розгляду справи, стороною позивача не надано суду жодного доказу про те, що відповідачем чиняться перешкоди позивачці у спілкуванні з дітьми та участі у їх вихованні.

Зазначено, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не взяв до уваги висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області, оскільки на думку суду, він суперечить інтересам матері дітей, яка була позбавлена права на висловлення своєї думки щодо участі в житті дітей. Суд першої інстанції всупереч ч. 2 ст. 155 СК України, поставив інтереси матері вище інтересів дітей.

Також районний суд не приділив належної уваги думкам та побажанням дітей та фактично ухвалив оскаржуване рішення всупереч думкам та побажанням дітей.

Крім того, в основу оскаржуваного рішення судом першої інстанції були протиправно покладені протоколи психоконсультативного дослідження ТОВ «Дитячий медичний центр «Добробут» від 21.09.2016 та 30.11.2016 відносно ОСОБА_1 , оскільки вказані документи були створені в 2016 році, до початку спірних правовідносин сторін (2017 рік), а тому не входять до предмету доказування в даній справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просила змінити мотивувальну частину рішення, замість «Після закінчення трьохмісячного перехідного періоду встановити зустрічі матері ОСОБА_3 з сином ОСОБА_1 за наступним графіком: кожної першої та третьої суботи місяця з 10-00 години до 19-00 години без присутності батька, з можливістю відвідування дитиною місця проживання матері та кожної другою та четвертої неділі місяця з 10-00 години до 19-00 години без присутності батька, з можливістю відвідування дитиною місця проживання матері» вказати «Після закінчення трьохмісячного перехідного періоду встановити зустрічі матері ОСОБА_3 з сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за наступним графіком: з 10-00 години кожної першої та третьої суботи до 19-00 години кожної першої та третьої неділі місяця без присутності батька, з можливістю перебування дитини у місці проживання матері».

Змінити резолютивну частину рішення Дарницького районного суду міста Києві від 01.12.2021 замість «Після закінчення трьохмісячного перехідного періоду встановити зустрічі матері ОСОБА_3 з сином ОСОБА_1 за наступним графіком: кожної першої та третьої суботи місяця з 10-00 години до 19-00 години без присутності батька, з можливістю відвідування дитиною місця проживання матері та кожної другою та четвертої неділі місяця з 10-00 години до 19-00 години без присутності батька, з можливістю відвідування дитиною місця проживання матері» вказати «Після закінчення трьохмісячного перехідного періоду встановити зустрічі матері ОСОБА_3 з сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за наступним графіком: з 10-00 години кожної першої та третьої суботи місяця до 19-00 години кожної першої та третьої неділі місяця без присутності батька, з можливістю перебування дитини у місці проживання матері». В іншій частині резолютивну частину рішення залишити без змін.

Вказує, що районний суд встановив, те що на час припинення подружніх стосунків між батьками, їх діти були прихильні до обох батьків, між матір`ю та синами існував тісний дитячо-батьківський зв`язок. Після того як діти не з волі і не за бажанням матері прожили в сім`ї батька в ізоляції від матері майже п`ять років, ставлення дітей критично змінилось в негативну сторону.

Зазначає, що судом не встановлено жодних обставин, які слугували б перешкодою для зустрічей дітей з матір`ю - з можливістю їх ночівлі у помешканні в якому вона проживає.

При такому щотижневому графіку зустрічей як визначено в рішенні Дарницького районного суду міста Києва від 01.12.2021 ні позивач, ні ОСОБА_2 не матимуть повних два вихідних дні на тиждень, які кожен з них міг би провести з молодшим сином ОСОБА_5 .

Також звертає увагу, що відповідач з сином проживає за межами міста Києва, то з відведеного на зустрічі з сином часу позивачка щоразу витрачатиме дві години часу на те щоб забрати дитину та привезти назад. Якщо ОСОБА_6 окрім денних зустрічей з позивачкою буде проводити двічі на місяць вихідні у матері з ночівлею, це дасть їй змогу більш повноцінно організувати спілкування з сином, розвиток дитини, підтримання оптимального дитячо-батьківського контакту.

Під час апеляційного провадження ухвалою Київського апеляційного суду від 01.11.2022 до участі у справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_1 (а.с. 85 т.2).

Колегія суддів, заслухавши адвоката Нізсвіського Д.Я., який підтримав подані ним апеляційні скарги, адвоката Кшевецьку І.В. в інтересах ОСОБА_3 , яка просила задовольнити подану довірителькою апеляційну скаргу, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає зазначити наступне.

Як свідчать матеріали справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 2003 року, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року розірвано.

Від шлюбу мають дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до справи, рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 17 жовтня 2018 року визначено місце проживання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_2 за місцем фактичного проживання батька до досягнення сином десятирічного віку.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Золочівської сільської ради затвердженого рішенням виконавчого комітету Золочівської сільської ради від 30.08.2021року №181 встановлено матері - ОСОБА_3 порядок участі у вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступним чином: перша та третя субота кожного місяця з 10:00 до 18:00 (в присутності батька) за бажанням дитини; спілкування та спільний відпочинок, святкові дні, дні народження хлопців за бажанням дітей.

Зазначене рішення орган опіки та піклування обґрунтовував інформацією, отриманою за наслідками бесіди, проведеної працівниками служби у справах дітей та сім`ї з дітьми, які під час спілкування повідомили, що не мають бажання спілкуватися з матір`ю через її неадекватну поведінку, у них хороші стосунки з батьком, довірливі стосунки з теперішньою його дружиною. Зі слів дітей взаємини з матерю у них конфліктні, напружені та найважливішою найбільш значимою людиною для них є батько, до якого звертаються за порадою, допомогою та підтримкою (а.с. 179-180 т.1).

Перевіряючи законність рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог спору про усунення перешкод та визначенні матері - ОСОБА_3 способу участі та вихованні сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 47 ЦПК України неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом.

Батько, мати та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст.153 СК).

Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Як свідчать матеріали справи, син сторін - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студентом денної форми навчання Національного авіаційного університету й проживає у кімнаті №5 гуртожитку №9 секція 27 вказаного навчального закладу з 28.08.2021(а.с.10).

Отже, на дату ухвалення районним судом оскаржуваного рішення - 02.12.2021, дитина сторін - син ОСОБА_8 досяг віку 17 років й не проживав з разом з батьком.

За наведений підстав батько позбавлений можливості впливу та завдання перешкод у спілкуванні ОСОБА_3 з сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Окрім цього за змістом положень сімейного законодавства син сторін ОСОБА_9 , який досяг віку 17 років та проживає окремо від батька (матері) самостійно визначає порядок його спілкування з батьками.

Зазначені обставини виключать правові підстави до ухвалення рішення про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_3 у спілкуванні з сином ОСОБА_9 та у судовому порядку встановлювати матері порядок участі у його вихованні.

За таких обставин, апеляційний суд вважає такими що не ґрунтуються на положеннях матеріального права висновки районного суду щодо законності й обґрунтованості указаної частини заявленого по справі позову.

Щодо вимог про усунення перешкод у спілкуванні з сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , апеляційний суд враховує таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1,3 статті 9 Конвенції).

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

У статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України).

За частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм національного законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно.

Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 189/68/20 (провадження № 61-16244св21).

Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося ЄСПЛ, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини ( рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року).

Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

Відповідно до частин четвертої-шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_3 посилався на те, що відповідач чинить їй перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_6 , не дозволяє брати участь у їх вихованні, чим порушує її права як матері.

Зазначені доводи матеріалами справи підтверджено.

Районним судом з урахуванням наданих доказів встановлено, що між батьками малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , склалися неприязні відносини і досягти згоди щодо способу участі матері, яка проживає окремо від дитини, у її вихованні і спілкуванні з нею вони не можуть.

Отже встановивши, що права ОСОБА_3 як матері порушуються батьком, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкод у спілкуванні з сином ОСОБА_6 та про визначення способів участі матері у вихованні дитини та у спілкуванні з ним шляхом встановлення систематичних побачень.

Матеріалами справи також доведено відсутність у ОСОБА_3 психологічного контакту з малолітнім.

Суд враховує, що наявна конфліктна ситуація між батьками дитини, безумовно, негативно впливає на думки та поведінку дитини.

Відповідно до думки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо участі матері у його вихованні, висловленої у судовому засідання, він не заперечує щодо спілкування з матір`ю у вихідний день - суботу, проте за парканом будинку батька, за умови врахування його індивідуального бажання щодо зустрічі.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновками районного суду про необхідність встановлення ОСОБА_3 перехідного періоду протягом трьох місяців участі у вихованні неповнолітньогоб ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 й впродовж перших трьох місяців від дня набрання рішенням законної сили зустрічі матері ОСОБА_3 з малолітнім сином встановити за наступним графіком: кожної першої та третьої суботи місяця з 12-00 години до 13-00 години та кожної другої та четвертої неділі місяця з 12-00 години до 13-00 години, а після закінчення трьохмісячного перехідного періоду встановити зустрічі матері ОСОБА_3 з малолітнім сином кожної першої та третьої суботи місяця з 10-00 години до 19-00 години без присутності батька, з можливістю відвідування дитиною місця проживання матері та кожної другою та четвертої неділі місяця з 10-00 години до 19-00 години без присутності батька, з можливістю відвідування дитиною місця проживання матері.

Встановлюючи такий спосіб участі матері у вихованні сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 суд першої інстанції обґрунтовано виходив з норм СК України, положень Конвенції про права дитини, норми яких гарантують як право дитини підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з батьками, так і рівність прав кожного з батьків на особисте спілкування з дитиною, врахував пріоритет інтересів дітей при вирішенні вказаного питання та, встановивши, що батько дитини заперечує право матері у справі на участь у вихованні малолітнього сина ОСОБА_6 і спілкування з ним, визначив позивачці такий спосіб участі і спілкування з дитиною, який забезпечить поновлення її прав як матері та відповідає найвищим інтересам її дитини.

Разом з тим, з висновками районного суду в частині встановлення ОСОБА_3 способів участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в канікулярний період у наступному порядку: щорічно протягом перших трьох днів підряд в період весняних, осінніх та зимових шкільних канікул без участі батька, за участю матері, з можливістю відвідування дитиною місця проживання матері та спільного відпочинку з нею; в період літніх канікул з 15 червня по 31 липня за участю матері, без участі батька; щорічно ІНФОРМАЦІЯ_5 з 15год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. без присутності батька, за участю матері, з нагоди дня народження ОСОБА_6 ; щорічно ІНФОРМАЦІЯ_4 з 15 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. без присутності батька, за участю матері з нагоди дня народження ОСОБА_3 ; щорічно ІНФОРМАЦІЯ_6 з 15 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. без присутності батька, за участю матері з нагоди дня народження дідуся ОСОБА_7 ; у святкові та вихідні дні щорічно з 15 год. 00 хв. до 21 год 00 хв без присутності батька, за участю матері, погодитися неможливо.

Районний суд, встановлюючи додатковий час спілкування з дитиною у період канікул, святкових днів та днів народжень, належним чином не врахував характер відносин матері й дитини та на даний час, що з урахуванням викладеного, не впливатиме позитивно на розвиток дитини та її психоемоційний стан..

Долучений до справи протокол психоконсультаційного дослідження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного 21.09.2016 лікарем ОСОБА_11 ТОВ «Дитячий медичний центр «Добробут», який суд визнав належним доказом по справі, указує про наявність довірливих відносин дитини з матір`ю у вересні 2016 року.

Проте після проведеного дослідження сплинув значний період часу й з 2017 року спілкування матері з дитиною хоча і не за її волі, але припинилося.

Апеляційний суд звертає увагу, що рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

Ухвалюючи рішення в зазначеній частині вимог, районний суд належним чином не врахував викладене, а також думку дитини під час її опитування судом та під час складання відповідного висновку органом опіки та піклування.

З урахуванням обставин справи та відношення яке склалося у дитини до матері апеляційний суд вважає, що на даний час додаткові зустрічі у період канікул, святкових, вихідних днів та з нагоди днів народжень дитини й матері з зазначенням конкретного періоду й часу спілкування будуть надмірним тягарем та не сприятимуть відновленню психологічного контакту матері й дитини.

Окрім цього, апеляційний суд звертає увагу суду на те, що дідусь ОСОБА_12 , не є учасником справи, вимоги про його участь у спілкуванні з малолітнім не заявлено, а тому районний суд дійшов хибного висновку про наявність підстав щодо надання йому часу зустрічей з онуком.

Окрім цього, рішенням суду сторін спору зобов`язано вчиняти певні дії. Зокрема, ОСОБА_2 : у встановлені дні та години і не пізніше, ніж за два дні до зустрічей з дитиною, повідомляти ОСОБА_3 про наявність об`єктивних причин, які перешкоджають дотриманню встановленого судом графік; повідомляти засоби зв`язку дітей, стан їх здоров`я; не перешкоджати матері дітей брати участь у їх вихованні та спілкуванні з ними, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері, а щодо ОСОБА_3 - дотримуватись режиму харчування, розвитку та відпочинку дітей, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька дітей.

Між тим, ці зобов`язання носять загальноприйнятних характер та відповідають нормам моралі, визначених у суспільстві, які сторони, як батьки малолітнього сина ОСОБА_6 повинні дотримуватися, остільки протилежне може шкодити інтересам та здоров`ю дитини, а щодо сина ОСОБА_9 , який є студентом та проживає окремо від батьків, установлені щодо нього зобов`язання є хибними.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Також підлягає врахуванню та обставина, що визначені судом зобов`язання виходять за межі заявленого по справі позову, а необхідність повторно зобовязувати батька не перешкоджати матері спілкуватися дітьми не ґрунтується на положеннях процесуального права.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнюючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині вимог про усунення ОСОБА_3 перешкод у спілкуванні з сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлення способів участі у його вихованні й ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у позові.

Рішення районного суду в частині встановлення ОСОБА_3 способів участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в канікулярний період: щорічно протягом перших трьох днів підряд в період весняних, осінніх та зимових шкільних канікул без участі батька, за участю матері, з можливістю відвідування дитиною місця проживання матері та спільного відпочинку з нею; в період літніх канікул з 15 червня по 31 липня за участю матері, без участі батька; щорічно ІНФОРМАЦІЯ_5 з 15год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. без присутності батька, за участю матері, з нагоди дня народження ОСОБА_6 ; щорічно ІНФОРМАЦІЯ_4 з 15 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. без присутності батька, за участю матері з нагоди дня народження ОСОБА_3 ; щорічно ІНФОРМАЦІЯ_6 з 15 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. без присутності батька, за участю матері з нагоди дня народження дідуся ОСОБА_7 ; у святкові та вихідні дні щорічно з 15 год. 00 хв. до 21 год 00 хв без присутності батька, за участю матері, - скасувати.

Ухвалити по справі в цій частині нове судове рішення, яким визначити спосіб участі матері - ОСОБА_3 у вихованні сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у канікулярний період, святкові, вихідні дні та з нагоди дня народження сина ОСОБА_6 та матері за бажанням дитини.

Рішення суду про зобов`язання ОСОБА_2 надавати сина ОСОБА_6 матері у встановлені дні та години і не пізніше, ніж за два дні до зустрічей з дитиною, повідомляти про наявність об`єктивних причин, які перешкоджають дотриманню встановленого судом графіку; не перешкоджати матері дітей брати участь у їх вихованні та спілкуванні з ними, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері, а щодо ОСОБА_3 - дотримуватись режиму харчування, розвитку та відпочинку дітей, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька дітей, слід скасувати.

У іншій частині за наведених мотивів рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Отже, подані по справі апеляційні скарги адвоката Незвіського Д.Я. в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, а адвоката Незвіського Д.Я. в інтересах ОСОБА_1 - у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Незвіського Дмитра Ярославовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційні скарги адвоката Незвіського Дмитра Ярославовича в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року в частині вирішення вимог про усунення перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні з сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлення способів участі у його вихованні скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у позові.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року в частині встановлення ОСОБА_3 способів участі у вихованні таспілкуванні з сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в канікулярний період: щорічно протягом перших трьох днів підряд в період весняних, осінніх та зимових шкільних канікул без участі батька, за участю матері, з можливістю відвідування дитиною місця проживання матері та спільного відпочинку з нею; в період літніх канікул з 15 червня по 31 липня за участю матері, без участі батька; щорічно ІНФОРМАЦІЯ_5 з 15год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. без присутності батька, за участю матері, з нагоди дня народження ОСОБА_6 ; щорічно ІНФОРМАЦІЯ_4 з 15 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. без присутності батька, за участю матері з нагоди дня народження ОСОБА_3 ; щорічно ІНФОРМАЦІЯ_6 з 15 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. без присутності батька, за участю матері з нагоди дня народження дідуся ОСОБА_7 ; у святкові та вихідні дні щорічно з 15 год. 00 хв. до 21 год 00 хв без присутності батька, за участю матері, - скасувати.

Ухвалити по справі в цій частині нове судове рішення, яким визначити спосіб участі матері - ОСОБА_3 у вихованні сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у канікулярний період, святкові, вихідні дні та з нагоди дня народження сина ОСОБА_6 та матері за бажанням дитини.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 грудня 2021 року, яким зобов`язано ОСОБА_2 надавати дитину ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у встановлені дні та години і не пізніше, ніж за два дні до зустрічей з дитиною, повідомляти про наявність об`єктивних причин, які перешкоджають дотриманню встановленого судом графіку; зобов`язано ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_3 засоби зв`язку дітей, стан їх здоров`я; зобов`язано ОСОБА_3 дотримуватись режиму харчування, розвитку та відпочинку дітей, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька дітей - ОСОБА_2 ; зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_3 брати участь у вихованні дітей та спілкуванні з ними, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері - ОСОБА_3 - скасувати.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: