Провадження № 2/369/2563/22
07.12.2022 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді: Волчка А.Я.,
за участю секретаря: Миголь А.А.,
розглянувши у приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Смарагдова долина» про зняття арешту з майна,-
У листопаді 2021 ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Смарагдова долина» (далі - ТОВ «Смарагдова долина») про зняття арешту з майна.
Земельна ділянка придбана 08 червня 2010 року по договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колісник І.Г., зареєстрованому в реєстрі за № 273.
Для реєстрації права власності, 25 жовтня 2021 року позивач подав відповідну заяву державному реєстратору. Проте, рішенням № 61184194 від 27 жовтня 2021 року ОСОБА_1 було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки документи подані після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна.
Рішення по справі № 759/9405/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Смарагдова долина» про відшкодування збитків за договором було ухвалено 17.09.2014, набрало законної сили 10.11.2014.

Позивач просив суд скасувати державну реєстрацію обтяження (арешт нерухомого майна) реєстраційний № 6925718 від 08 вересня 2014 року, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі копії ухвали Святошинського районного суду міста Києва № 759/9405/14-ц від 21.08.2014 щодо земельної ділянки, кадастровий номер :04:004:0047.

12.11.2021 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито провадження у даній справі.

22.09.2022 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

07.12.2022 позивач подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у передбачений цивільно-процесуальним законодавством спосіб. Правом на подачу відзиву проти позовної заяви не скористався.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У зв`язку із не запереченням позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову з огляду на наступне.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна за № 275540088 від 19.09.2021, на земельну ділянку за кадастровим номером :04:004:0047 за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Забір`я, накладено арешт на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/9405/14-ц від 21.08.2014; особа, майно/права якої обтяжуються: ТОВ «Смарагдова долина», .

Рішення по справі № 759/9405/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Смарагдова долина» про відшкодування збитків за договором було ухвалено 17.09.2014, набрало законної сили 10.11.2014.

Як вбачається із матеріалів справи, 08 червня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Смарагдова долина» (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки від 08.06.2010, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колісник І.Г. за реєстровим № 273.

Відповідно до п. 1 вищезазначеного договору, Продавець в особі представника зобов`язувався передати земельну ділянку, яка розташована в Київській області, Києво-Святошинського району, Забірської сільської ради, надану для ведення садівництва, кадастровий № :04:004:0047, площею 0,0822 га, у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язувався прийняти земельну ділянку, і сплатити за неї певну грошову суму.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) (в редакції чинній на час укладання договору купівлі-продажу) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як вбачається із п. 14 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.06.2010 та роз`яснень нотаріуса в договорі, такий договір підлягав реєстрації в Управлінні земельних ресурсів Києво-Святошинського району Київської області.

Тобто, враховуючи вимоги законодавства, для того щоб отримати статус власника спірної земельної ділянки ОСОБА_1 повинен був зареєструвати договір купівлі-продажу земельної ділянки від 08.06.2010 в Управлінні земельних ресурсів Києво-Святошинського району Київської області.

Згідно ч. 6 ст. 126 ЗК України (в редакції чинній на час укладання договору купівлі-продажу) при набутті права власності на земельну ділянку на підставі цивільно-правових угод на державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про відчуження земельної ділянки із зазначенням документа, на підставі якого відбулося відчуження. Орган, який здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, робить відмітку про реєстрацію прав на земельну ділянку на підставі документа про її відчуження, складеного та посвідченого в порядку, встановленому законом, протягом 14 календарних днів з дня подання до цього органу зазначеного документа. Забороняється вимагати для здійснення відмітки та державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обмежень

документи, не передбачені цією статтею.

Як вбачається із копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 489446 на ньому нотаріус здійснив відмітку про вчинення відповідного правочину, проте посадова особа органу, який здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень таку відмітку не здійснив, оскільки реєстрація вищезазначеного договору проведена не була.

Тому, суд приходить до висновку, що на час звернення з даною позовною заявою ОСОБА_1 не є власником земельної ділянки за кадастровим номером :04:004:0047 за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Забір`я. Також не доведено, що останній володіє вищезазначеною земельною ділянкою на іншій правовій підставі.

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Виходячи з системного тлумачення ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», і роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Враховуючи те, що в силу норм ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» до суду з позовом про визнання права власності та зняття арешту з майна може звернутися власник / володілець майна, якщо він вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові, а позивач на даний час не є власником спірного нерухомого майна, тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Більш того, в прохальній частині позову ОСОБА_1 не коректно формулює позовні вимоги, оскільки не зрозуміло чи останній просить скасувати державну реєстрацію обтяження чи зняти арешт з нерухомого майна, оскільки такі вимоги не є ідентичними.

На підставі вищевикладеного, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 12, 126 Земельного кодексу України в редакції від 30.04.2010, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 258, 263-265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Смарагдова долина» про зняття арешту з майна - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справ, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.Я. Волчко