рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

Справа № 495/5084/22

Номер провадження 2/495/1896/2022

26 жовтня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Боярського О.О.,

при секретарі Саханові О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, у якій позивач просить суд:

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що в цілому складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 59,1 м.кв., житловою площею 26,4 м.кв., прибудови а1, сараїв літ. «Б», «З», «К», літньої куні літ. «В», підвалу літ. «Г», вбиральні-душу літ. «І», альтанки літ. «Л», господарських боків літ. «М», «Н», гаражів літ. «О», «П», споруд 2-9;

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 120880700:02:001:0124, площею 0,2500 га, у межа згідно з планом, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №847580, виданого на підставі рішення сесії Андріївської сільської ради від 11 квітня 1997 року №166, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №40;

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 120880700:02:001:0125, площею 0,1739 га, у межа згідно з планом, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №847581, виданого на підставі рішення сесії Андріївської сільської ради від 11 квітня 1997 року №166, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №39.

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 19 травня 2020 Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис за №520.

Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що в цілому складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 59,1 м.кв., житловою площею 26,4 м.кв., прибудови а1, сараїв літ. «Б», «З», «К», літньої куні літ. «В», підвалу літ. «Г», вбиральні-душу літ. «І», альтанки літ. «Л», господарських боків літ. «М», «Н», гаражів літ. «О», «П», споруд 2-9, земельної ділянки, кадастровий номер 120880700:02:001:0124, площею 0,2500 га, у межа згідно з планом, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), земельної ділянки, кадастровий номер 120880700:02:001:0125, площею 0,1739 га, у межа згідно з планом, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства.

За життя спадкодавець ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Андріївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 18.11.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за №47, відповідно до якого на випадок своєї смерті, усе своє майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, заповіла ОСОБА_1 .

Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва на спадщину у зв`язку з тим, що у право власності у померлої ОСОБА_2 на житловий будинок після його перебудови могло виникнути лише після отримання дозвільних документів та введення будинку в експлуатацію, отримання правовстановлюючого документу та реєстрації права власності.

Таким чином позивач є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_2 за заповітом, та прийняв спадщину після смерті матері, оскільки в встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою.

Інших спадкоємців, які б вчинили дії, що свідчать про прийняття спадщини або мають право на обов`язкову частку у спадщині, не має.

Процесуальні дії.

Ухвалою суду від 20.07.2022 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 04.10.2022 року витребувано від:

- Другої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Грецька, буд. 24) копію спадкової справи до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 ;

- Білгород-Дністровського КП «БТІ» інвентарну справу на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 24.10.2022 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду.

07.10.2022 року до суду від завідувача другої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області Мельниченко М.М., надійшла спадкова справа №263/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2

26.10.2022 року до суду з Білгород-Дністровського КП «БТІ» надійшла інвентарна справа на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання, призначене на 26.10.2022 року сторони не з`явились.

Позивач в судове засідання не з`явився, згідно поданої ним заяви від 03.10.2022 року просить справу розглядати у його відсутність.

21.10.2022 року до суду надійшла заява від голови Мологівської сільської ради Німачука О., відповідно до якої зазначається, що відповідач Мологівська сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області позовні вимоги ОСОБА_1 визнає у повному обсязі, справу просить розплати без участі представника відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню с заступних підстав.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивач ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 19 травня 2020 Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис за №520.

Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що в цілому складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 59,1 м.кв., житловою площею 26,4 м.кв., прибудови а1, сараїв літ. «Б», «З», «К», літньої куні літ. «В», підвалу літ. «Г», вбиральні-душу літ. «І», альтанки літ. «Л», господарських боків літ. «М», «Н», гаражів літ. «О», «П», споруд 2-9, земельної ділянки, кадастровий номер 120880700:02:001:0124, площею 0,2500 га, у межа згідно з планом, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), земельної ділянки, кадастровий номер 120880700:02:001:0125, площею 0,1739 га, у межа згідно з планом, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства.

За життя спадкодавець ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Андріївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 18.11.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за №47, відповідно до якого на випадок своєї смерті, усе своє майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, заповіла ОСОБА_1 .

Вказаний будинок за адресою: АДРЕСА_1 , належав спадкодавцю за життя на підставі свідоцтва про право на спадщину від 09.07.1986 року, що підтверджується витягом з реєстру права власності на нерухоме, номер витягу 8364549.

Крім того, спадкодавцю ОСОБА_2 за життя належала земельна ділянка, кадастровий номер 120880700:02:001:0124, площею 0,2500 га, у межа згідно з планом, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №847580, виданого на підставі рішення сесії Андріївської сільської ради від 11 квітня 1997 року №166, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №40 та земельна ділянка, кадастровий номер 120880700:02:001:0125, площею 0,1739 га, у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №847581, виданого на підставі рішення сесії Андріївської сільської ради від 11 квітня 1997 року №166, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №39.

Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва на спадщину у зв`язку з тим, що у право власності у померлої ОСОБА_2 на житловий будинок після його перебудови могло виникнути лише після отримання дозвільних документів та введення будинку в експлуатацію, отримання правовстановлюючого документу та реєстрації права власності.

Таким чином позивач є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_2 за заповітом, та прийняв спадщину після смерті матері, оскільки в встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою.

Інших спадкоємців, які б вчинили дії, що свідчать про прийняття спадщини або мають право на обов`язкову частку у спадщині, не має.

Згідно відповіді завідувача другої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області Мельниченко М.М., спадкова справа до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 не заводилась.

Під час розгляду справи відповідач Мологівськаої сільська рада позовні вимоги ОСОБА_1 визнала у повному обсязі.

Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220, 1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч.1, 5 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом ст. 1296 ЦК України, оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

За змістом ст. 1296 ЦК України, оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину.

Згідно пункту 10 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», та відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

28 травня 2020 року Верховний Суд України в своїй постанові по справі № 910/7164/19 виклав наступну правову позицію з приводу захисту цивільних прав.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи № 912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Судом установлено, що, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 .

Враховуючи встановлені у справі фактичні обставини і норми права, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про те, що за життя спадкодавцю ОСОБА_2 належав житловий будинок за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка, кадастровий номер 120880700:02:001:0124, площею 0,2500 га, у межа згідно з планом, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та земельна ділянка, кадастровий номер 120880700:02:001:0125, площею 0,1739 га, у межа згідно з планом, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Інших спадкоємців, які б вчинили дії, що свідчать про прийняття спадщини або мають право на обов`язкову частку у спадщині, не має.

Таким чином відсутність оригіналів правовстановлюючих документів у позивача, позбавляє його можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у позасудовому порядку.

Під час розгляду справи відповідач Мологівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області позов визнав у повному обсязі.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У зв`язку з чим суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту шляхом задоволення позову.

Висновки за результатами розгляду справи

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що позивачем обрано належний спосіб захисту свого права та позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 19, 49, 200, 206, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що в цілому складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 59,1 м.кв., житловою площею 26,4 м.кв., прибудови а1, сараїв літ. «Б», «З», «К», літньої куні літ. «В», підвалу літ. «Г», вбиральні-душу літ. «І», альтанки літ. «Л», господарських боків літ. «М», «Н», гаражів літ. «О», «П», споруд 2-9.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 120880700:02:001:0124, площею 0,2500 га, у межа згідно з планом, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №847580, виданого на підставі рішення сесії Андріївської сільської ради від 11 квітня 1997 року №166, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №40;

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 120880700:02:001:0125, площею 0,1739 га, у межа згідно з планом, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №847581, виданого на підставі рішення сесії Андріївської сільської ради від 11 квітня 1997 року №166, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №39.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О. Боярський