Справа № 131/902/19
Провадження № 22-ц/801/12/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олексієнко О. Ю.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 рокуСправа № 131/902/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Шемети Т.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Жорнище» на рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 05 травня 2021 року, ухвалене суддею Іллінецького районного суду Вінницької області Олексієнком О.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПАТ «Жорнище» про розірвання договору оренди землі.

Позовна заява мотивована тим, що між позивачем та ПАТ «Жорнище» 19.11.2014 договір оренди № 835 належної позивачу земельної ділянки площею 1,5271 га, кадастровий номер 020000294, яка розташована на території Жорницької сільської ради. Договір укладено терміном на 10 років. Відповідно до п. 10 Договору оренди землі, нарахування орендної плати мала здійснюватися з урахуванням індексації.

Позивач вказує, що після підписання договору оренди відбувався постійний і значний ріст тарифів, а орендна плата, в зв`язку із цим ростом, в супереч п.13 Договору оренди землі, орендарем не піднімалася. Відповідно до офіційних даних Державної Служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель вже в наступний рік після підписання Договору оренди збільшився на коефіцієнт 1,249. Тому вже з 2014 року орендар повинен був виплачувати збільшену орендну плату на величину цього коефіцієнта.

Проте всі вищевказані умови договору на протязі 6 років систематично не виконуються орендарем в повній мірі, що в свою чергу, призводить до порушення прав позивача ,як орендодавця, які полягають у позбавленні отримання доходів, на які розраховувала ОСОБА_1 при укладенні угоди.

З урахуванням вказаних обставин позивач просить суд розірвати договір оренди землі № 835 від 19.11.2014.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

В свою чергу відповідач ПАТ «Жорнище» подало відзив на позовну заяву, в якому вказує, що згідно п. 11 договору орендна плата вноситься один раз на рік не пізніше 15 грудня поточного року. В п. 9 договору вказано, що орендна плата у грошовій формі складає 4 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що в сумі складає 643,77 грн. на рік, або в натуральній формі с/г продукцією, яка виробляється орендарем по ціні не більшою за закупівельну в регіоні. Зазначив, що доказів недоплати орендної плати позивачем не надано і ця обставина не відповідає дійсності, однак і строки позовної давності по ній минули.

Рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 05 травня 2021 року позов задоволено. Розірвано достроково договір оренди землі № 835 від 19.11.2014, укладений між позивачем та відповідачем, щодо оренди земельної ділянки площею 1,5271 га, кадастровий номер 020000294, яка знаходиться на території Жорницької сільської ради Іллінецького району Вінницької області. Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із рішенням відповідач ПАТ «Жорнище» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з їх безпідставністю , в разі підставності позовних вимог застосувати до них наслідки спливу строку позовної давності.

В якості основних доводів скаржник зазначає те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що сторонами було укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, де договірні умови частково змінені , зокрема, кадастровий номер орендованої земельної ділянки відрізняється написанням від вказаного у позовній заяві. Крім того, звертаючись до суду, позивач не повідомив про існування додаткової угоди, що свідчить про відсутність спору. Оскільки позивачем не заявлена вимога про повернення земельної ділянки, то у справі не порушується питання про застосування наслідків розірвання правочину, заявлений позов не є негаторним. Вимога про розірвання договору у його первинній формі без урахування внесених змін є обранням позивачем неналежного способу захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови у позові. Також вказав на відсутність у чинному законодавстві норми, яка б передбачала автоматичну зміну розміру орендної плати з урахуванням щорічної індексації нормативної грошової оцінки землі. Скаржник важає, що додатково індексувати натуральну оплату не потрібно, інакше орендар не зможе фактично розрахуватися із орендодавцем.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

09 грудня 2022 року до Вінницького апеляційного суду надійшла заява від представника позивача адвоката Якименко О. О. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 2000,00 грн. Крім того представник позивача просив розглянути справу у його відсутність та у відсутність позивача.

Від представника відповідача надійшла заява, в якій він також просить розглядати справу у його відсутність та у відсутність ПАТ «Жорнище». Зазначив, що заперечує проти задоволення витрат на професійну правничу допомогу адвоката Якименка О.О., через неспівмірність та необґрунтованість.

Суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали та обставини справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає.

Судом встановлено, що 19.11.2014 між ОСОБА_1 та ПАТ «Жорнище» укладено договір оренди № 835 щодо оренди земельної ділянки площею 1,5271 га, кадастровий номер 020000294, яка знаходиться на території Жорницької сільської ради Іллінецького району Вінницької області (а.с. 7-8).

Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду, додаток до договору оренди землі, ОСОБА_1 передала ПАТ «Жорнище» у строкове платне користування, належну йому на праві власності земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 9).

П. 9,10,11 договору передбачено, що: розмір орендної плати у рік становить 643,77 грн, що складає 4 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (16094,40 грн). Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її індексації. Орендна плата вноситься у строк до 15 грудня поточного року.

Відповідно до п. 13 договору розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розміру земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджується документами; в інших випадках, передбачених законом.

У пунктах 10 та 13 договору, вказано, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її індексації.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що невиконання відповідачем обов`язку по сплаті орендної плати за земельну ділянку з урахуванням її індексації є порушенням істотних умов договору, які містять системний характер, і це тягне за собою розірвання договору оренди.

Вінницький апеляційний суд погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Обґрунтовуючи позовну заяву ОСОБА_1 вказувала на те, що протягом шести років до звернення її з позовом до суду відповідачем виплачувалась орендна плата не у повному обсязі, зокрема без урахування індексу інфляції, підвищенням цін та тарифів.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди.

Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплату у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, неналежне виконання умов договору, а саме часткове невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Саме такий висновок зазначений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) та Верховного Суду України, висловленою у постановах: від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12, від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16, у постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року №527/603/17, №61-18906.

Як вбачається із матеріалів справи, укладеним між сторонами договором оренди земельної ділянки обумовлено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації (пункт 10 договору) та зміни коефіцієнтів індексації (пункт 13 договору), проте у період 2014-2015 років, за використання орендованих земельних ділянок орендар сплачував орендну плату у меншому розмірі, тобто без урахування індексації, у зв`язку з чим позивач недоотримав за вказаний період орендну плату з урахуванням індексації.

Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

Отже, оскільки законодавець визначає однією із істотних умов договору оренди землі орендну плату, то основний інтерес особи, яка передає майно в оренду, полягає в отриманні орендної плати за таким договором. Порушення цього інтересу має наслідком завдання шкоди, через що сторона (орендодавець) значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору оренди земельної ділянки.

Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач в супереч ст. 81 ЦПК України не спростував належними та допустимими доказами твердження позивача про те, що орендна плата йому сплачена не в повному обсязі, а саме без урахування індексації.

Відповідно до положень пункту 289.2 статті 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, проте механізм їх застосування є різними як за правовим змістом так і за суб`єктами застосування. Зокрема, індексація нормативної грошової оцінки здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, із застосуванням певної методики (стаття 289 ПК України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (абзац 3 статті 21 Закону України «Про оренду землі»). Отже, за загальним правилом індексувати необхідно лише орендну плату, якщо інше не передбачено у договорі оренди. Індексація ж нормативної грошової оцінки має використовуватися, як правило, для визначення розміру земельного податку за відсутності договору оренди земельної ділянки.

Якщо обов`язкова індексація нормативної грошової оцінки не визначена у договорі, то обчислення орендної плати відбувається відповідно до наведеної норми Закону (індексується лише орендна плата).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 10 договору оренди обумовлено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

З наведеного слідує, що зазначені законодавчі акти не встановлюють конкретний розмір орендної плати за земельну ділянку, який має бути зазначений в договорі оренди і, що саме договором оренди визначаються розмір та умови сплати орендної плати.

Разом з тим, п. 13 договору оренди землі передбачено, що підвищення цін і тарифів, зміна коефіцієнтів індексації, визначених законодавством є однією із підстав щорічного перегляду розміру орендної плати.

За офіційними даними Державної Служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель в 2014 році збільшився на коефіцієнт 1,249. Враховуючи зазначене, керуючись п.п. 10,13 договору оренди № 835 земельної ділянки площею 1,5271 га, кадастровий номер 020000294 від 19 листопада 2014 року з 2014 року нормативна грошова оцінка повинна була становити 20101,19 грн. (16094,40 Х 1,249)

В 2015 році коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель збільшився на коефіцієнт 1,2, тому нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 020000294 повинна була становити 24121,42 грн. (20101,19 грн. Х 1,2).

Згідно з пунктом 10 договору оренди землі обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. У той же час, згідно з пунктом 13 договору оренди землі розмір орендної плати переглядається, зокрема, у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.

Відтак, розмір орендної плати за умовами договору має обраховуватись з урахуванням індексу інфляції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, суд першої інстанції інстанцій обґрунтовано зазначив, що орендну плату відповідач сплачував позивачу без урахування індексу інфляції.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції застосовуючи положення ст.ст. 31, 32 ЗУ «Про оренду землі», ст. 651 ЦК України, дійшов правильного висновку про розірвання договору оренди земельної ділянки з підстав систематичного невиконання відповідачем істотної умови цього договору щодо внесення орендної плати з урахуванням індексації в обумовленому договором розмірі.

З чим погоджується Вінницький апеляційний суд.

ОСОБА_1 надала суду першої інстанції належні та допустимі докази на підтвердження заявлених нею вимог, які в своїй сукупності є достатніми для прийняття обґрунтованого та вмотивованого рішення, яке і було ухвалене судом першої інстанції.

В супереч ст.81 ЦПК України ПАТ «Жорнище» не спростувало обставини, на які позивач посилалася у своїй позовній заяві, обґрунтовуючи позовні вимоги.

При вирішенні спору, суд правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали та обставини справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовної заяви.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем пропущено строки позовної давності, не приймаються до уваги з огляду на таке.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 листопада 2022 року по справі № 922/3166/20 дійшла таких висновків: відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За частиною першою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Отже, протягом строку дії договору оренди землі орендодавець не може бути обмежений у праві звернутися до суду з позовом, зокрема і шляхом розірвання договору оренди землі. Такий позов може бути пред`явлений протягом всього строку дії договору.

Оскільки відповідачем допущено систематичну недоплату орендної плати зокрема за період з 2014 по 2015 рік, то підстави для застосування строків позовної давності відсутні.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправильно зазначив формат кадастрового номеру земельної ділянки також є безпідставними, оскільки такі недоліки фактично є опискою. У силу вимог ЦПК України, описка виправляється в порядку передбаченому ст. 269 цього Кодексу та не є підставою для скасування рішення суду.

Також є не обґрунтовані доводи скаржника про те, що судом залишено без належної оцінки укладеної сторонами додаткової угоди № 1 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, оскільки вони не спростовують правильного висновку суду про задоволення позову.

Посилання скаржника на ряд правових висновків Верховного Суду, колегія суддів відхиляє, оскільки висновки суду першої інстанцій у цій справі не суперечать правовим висновкам Верховного Суду України та Верховного Суду у вказаних справах. Крім цього, фактичні обставини у цих справах не є тотожними.

Отже доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а відтак не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

09 грудня 2022 року до Вінницького апеляційного суду надійшла заява від представника позивача адвоката Якименко О. О. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 2 000 грн., яка пов`язана із ознайомленням з постановою Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2022 року у справі № 922/3166/20 та підготовкою і поданням до суду апеляційної інстанції такої заяви.

Адвокатом Якименко О. О. видано довідку про те, що за надання правничої допомоги ОСОБА_1 у справі сплачено 2 000 грн., згідно якої адвокатом витрачено 4 години на ознайомлення з вказаною постановою та 1 годину на підготовку і подання такої заяви.

Згідно з квитанцією б/н від 09 грудня 2022 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Якименку О.О. кошти за надання зазначеної правової допомоги в розмірі 2 000 грн.

В свою чергу, представник відповідача заперечує проти задоволення витрат на професійну правничу допомогу адвоката Якименка О.О., через неспівмірність та необґрунтованість.

Дослідивши вказану заяву, апеляційний суд вважає, що у її задоволенні слід відмовити, оскільки ознайомлення зі змістом вищезгаданої постанови саме по собі не є наданням правничої допомоги у розумінні норм процесуального права, а є реалізацією права адвоката на таке ознайомлення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Жорнище» залишити без задоволення.

Рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 05 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2022 року.

Головуючий М.М. Якименко

О.В. Ковальчук

Т.М. Шемета