Справа № 682/1324/22
Провадження № 2/682/491/2022
РІШЕННЯ
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої - судді Маршал І.М.,
секретаря Захарчук С.П.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені по аліментах ,-
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення пені по аліментах. В обґрунтування позову вказувала, що сторони з 21.06.2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі. За рішенням Славутського міськрайонного суду від 11.06.2020 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу та спільного проживання сторони мають дітей - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За судовим наказом Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.01.2021 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з 13.01.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка вказує, що відповідач аліменти на утримання дітей не сплачує, на день звернення до суду має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 67 869 грн. За обрахунком позивачки загальна сума неустойки (пені) за песплату відповідачем їй аліментів складає 203 772,03 грн. І оскільки ця сума перевищує розмір заборгованості по аліментам, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі заборгованості , а саме - 67 869 грн.
ОСОБА_1 в судове засідання подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.
Відповідач ОСОБА_2 , який належним чином був повідомлений про день та час судового розгляду за викликом до суду не з`явився та не повідомив суду поважності причин своєї неявки, підзиву на позовну заяву до суду не подавав.
Отже, викладене доводить, що відповідач свої аліментні зобов`язання належним чином не виконував і тому утворилася заборгованість зі сплати аліментів за 2021-2022 роки у розмірі 67 869 грн., що стверджується дослідженим судом розрахунком заборгованості зі сплати аліментів.
Згідно із частиною третьою статті 71 ЗУ «Про виконавче провадження» розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому СК України.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Таким чином, у зв`язку з наявною у ОСОБА_2 заборгованістю зі сплати аліментів з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пеня.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.
Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: Р=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де:
Р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;
A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;
Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;
A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;
Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;
An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;
Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.
Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Зазначений висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року, винесеній у справі № 572/1762/15-ц.
При цьому у вищезазначеній постанові ВС зазначено, що вирішуючи в конкретному випадку питання щодо усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального права, Судова палата у цивільних справах Верхового Суду відступає від правової позиції щодо застосування частини першої статті 196 СК України, викладеної у постанові ВСУ від 01 липня 2015 року справі N 6-94цс15 (Постанова N 6-94цс15) та наступних постановах.
Тобто, зі змісту вказаної постанови слід зробити висновок про те, що Верховний Суд змінив правову позицію по відношенню до своєї ж правової позиції, висвітленої у постановах ВСУ від 01 липня 2015 року (справа N 6-94 цс15).
За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність застосування в даному випадку положення постанови Верхового Суду № 572/1762/15-ц від 25 квітня 2018 року.
Позивачем надано суду розрахунок пені нарахованої за період з січня 2021 року по 01 липня 2022 на суму 202593,93 грн. Однак, здійснивши системний аналіз норм права та правових позицій Верховного Суду слід дійти висновку, що позивачем проведено вказаний розрахунок з порушенням вимог відповідно до ст. 196 СК України, поданий розрахунок пені є необгрунтованим та таким, що суперечить положенням закону, а розмір нарахованої позивачем пені є значно завищеним в порівнянні із фактичною сумою пені розрахованої судом відповідно до вище вказаної формули.
Так, дотримуючись формули, визначеної в постанові Великої Палати Верховного суду від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц (формула нарахування пені: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %, де за цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем, а загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем) судом проведено розрахунок пені, яка становить:
січень - 1099,56 грн. + лютий - 1217,37 грн. + березень - 1178,10 грн. + квітень - 1217,37 грн. + травень - 1178,10 грн. + червень - 1217,37 грн.= 7108 грн.;
Дані розрахунку пені узгоджені з довідкою про розмір заборгованості зі сплати аліментів, згідно з якою відповідач протягом вказаного періоду не здійснив жодного платежу в рахунок сплати аліментів.
Крім того, необхідно врахувати, що Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» внесено зміни до ст. 196 СК України. Зокрема, ч. 1 викладено в такій редакції: «1. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості».
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені).
Доказів відсутності вини відповідача у несплаті аліментів останній суду не подав і судом їх не здобуто, а навпаки із матеріалів справи слідує про злісне ухилення відповідача від сплати аліментів на користь позивачки про що свідчить той факт, що відповідач за спірний період з січня 2021 року по 01 липня 2022 року включно без поважних на те причин, адже такі суду відповідачем доведені не були, жодного разу не сплатив позивачці аліментів.
У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені).
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.
Отже, здійснюючи розрахунок пені, суд враховує положення ч. 1 ст. 196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня, яка підлягає застосуванню в силу ст. 5 ЦК України, оскільки вказана норма пом`якшує цивільну відповідальність боржника за несвоєчасну сплату аліментів.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що сума неустойки (пені) за порушення відповідачем аліментних зобов`язань за період з січня 2021 року по 01 липня 2022 року включно (межі позовних вимог, заявлені позивачкою) становить 25 977 грн., тобто не перевищує 100% заборгованості по даному аліментному зобов`язанню, яка існувала на час подачі позову, а саме у розмірі 67 869 грн.
Одночасно, суд, роз`яснює що відповідно до ч. 1 ст. 20 СК до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч.2 ст.129, ч.3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Кодексу. Право одержувача аліментів на стягнення неустойки (пені) за прострочення їх сплати передбачене ст. 196 СК, а відтак, до вимог позивачки позовна давність застосуванню не підлягає.
Стосовно розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме, судового збору, суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за даною категорією спорів, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 380 грн. , тобто пропорційно до задоволеного позову.
Керуючись ст. 4,10-13,76-81, 133-137, 258-265 ЦПК України, суд, -
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 ) на корись ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_5 ) - 25 977 грн. пені за несвоєчасне виконання аліментних зобов`язань.
Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 ) на корись держави 380 грн. судових витрат.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Суддя Маршал І. М.