Номер провадження: 22-ц/813/6398/22
Справа № 495/4143/21
Головуючий у першій інстанції Анісімова Н. Д.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

19.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого - Цюри Т.В.

суддів - Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

розглянувши заяву представника приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича - Зауліної Ольги Григорівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики із заставним забезпеченням

ВСТАНОВИВ:

В провадженні апеляційного суду знаходиться цивільна справа за апеляційними скаргами Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича та Товариства з обмеженою відповідальністю «ШОР ХАУС» на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики із заставним забезпеченням.

15.12.2022 року до апеляційного суду надійшла заява від представника приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича - Зауліної Ольги Григорівни про забезпечення позову, у якій представник просить суд прийняти до розгляду вказану заяву, розглянути її не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи та задовольнити її шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 19,8 га кадастровий номер: :01:002:0075, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040.

В обґрунтування даної заяви, представник приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича - Зауліна Ольга Григорівна посилається на те, що ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.08.2021 року по даній справі було винесено ухвалу про закриття провадження у зв`язку із визнанням мирової угоди у справі. Зокрема згідно із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 прийняла у власність у рахунок погашення боргу земельну ділянку, належну ОСОБА_2 кадастровий номер :01:002:0076. Заявник зазначає, що станом на день вирішення питання про підготовку апеляційної скарги на зазначену ухвалу, згідно інформаційної довідки (запит за кадастровим номером) №296936046 від 29.01.2022 земельна ділянка кадастровий номер :01:002:0076 належала померлій ОСОБА_3 , після смерті якої ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину, та ні ОСОБА_1 , ні боржником у власність оформлена не була.

Разом з тим, наразі стало відомо, що державним реєстратором Дивізійської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської обл., ОСОБА_4 10.12.2022 15:32:45 було внесений запис про право власності / довірчої власності: 48672503, згідно із яким на підставі ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обл. по справі №495/4143/21 від 18.08.2021 за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності не на земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0076, як зазначено в ухвалі про затвердження мирової угоди, а на земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0075.

Заявник зазначає, що в апеляційній скарзі Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитро Миколайович посилався на те, що ще 18.08.2020 року, тобто, за довго до постановлення ухвали про затвердження мирової угоди, було реалізовано майно боржника, а саме: земельну ділянку, площею 19,80 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер. :01:002:0075 за ціною 808888,00 грн. Згідно із Протоколом № 497870 від 18.08.2020р. про проведення електронних торгів покупцем вищевказаної земельної ділянки, площею 19,80 га, кадастровий номер: :01:002:0075 є ОСОБА_5 , якому 07.10.2020 року було видано Акт про проведені електронні торги. Заявник зазначає, що Єдиний державний реєстр судових рішень не містить будь-якої ухвали про виправлення помилки у кадастровому номері в ухвалі Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області №495/4143/21 від 18.08.2021р., тобто державним реєстратором проведено фактичне, безпідставне, захоплення ОСОБА_1 майна, що належить ОСОБА_5 .

За переконанням приватного виконавця, станом на сьогодні існують великі ризики із відчуження земельної ділянки, площею 19,80 га, цільова призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер: :01:002:0075 ОСОБА_1 на користь інших осіб, тобто на думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, а тому представник приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича - Зауліна Ольга Григорівна просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту на зазначену земельну ділянку площею 19,8 га кадастровий номер: :01:002:0075, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040.

Відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши подану заяву про забезпечення позову, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Єдиною підставою для забезпечення позову відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України є наявність обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечити ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також з огляду на те, що невжиття заходів по забезпеченню позову може зробити неможливим або утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог позивача.

Так, апеляційним судом встановлено, що ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.08.2021 року визнано мирову угоду, укладену 06 серпня 2021 року між сторонами у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики із заставним забезпеченням, за умовами якої: ОСОБА_2 передає в рахунок погашення боргу в розмірі 269 600 тисяч доларів США за договором позики від 07.12.2005 року, а ОСОБА_1 приймає у власність земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0076 (земельна ділянка перебуває на території Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на земельну ділянку на підставі ухвали Київського районного суду (справа №2-1896 від 21.02.2005 року) м. Одеси загальною площею 19,80 га. Визнано право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0076 (земельна ділянка перебуває на території Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на земельну ділянку на підставі ухвали Київського районного суду (справа №2-1896 від 21.02.2005 року) м. Одеси загальною площею 19,80 га на ОСОБА_1 .

Тобто оскаржуваною ухвалою передано в рахунок погашення боргу та визнано право власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку із кадастровим номером :01:002:0076, в той час як в поданій заяві заявник просить накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер: :01:002:0075.

При цьому матеріали справи не містять ухвали про виправлення описки у кадастровому номері в ухвалі Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.08.2021 року. Вказаних даних не містить і Єдиний державний реєстр судових рішень, який є відкритим для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Більш того, згідно роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року № 9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як зазначає сам заявник у своїй заяві про забезпечення позову, земельна ділянка, на яку він просить накласти арешт належить ОСОБА_5 , який не учасником даної справи, а тому такі заходи забезпечення позову будуть порушувати його права і інтереси.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення заяви представника приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича - Зауліної Ольги Григорівни про забезпечення позову по даній справі.

Згідно з ч. 7 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За приписами ч. 11 ст. 153 ЦПК України, ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи

Відповідно до ст. 389, ст. 390 ЦПК України ухвала апеляційного суду щодо забезпечення позову підлягає касаційному оскарженню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 352, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Колечка Дмитра Миколайовича - Зауліної Ольги Григорівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики із заставним забезпеченням - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19.12.2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду: Т.В. Цюра

О.С. Комлева

С.М. Сегеда