Номер провадження: 22-ц/813/5776/22
Головуючий у першій інстанції Лічман Л. Г.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.06.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення з посади, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Лічман Л.Г. 01 грудня 2021 року у м. Одеса, -

встановила:

У вересні 2021 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою, у якій просила: скасувати наказ АТ «Українська залізниця» за № 356/ОС від 03.08.2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника служби структурного підрозділу «Служба реформування та регіональної координації» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» у зв`язку із скороченням чисельності працівників; скасувати наказ регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» за № 583/ОС від 03.08.2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника служби структурного підрозділу «Служба реформування та регіональної координації» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» у зв`язку із скороченням штату; поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника служби структурного підрозділу «Служба реформування та регіональної координації» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» або на рівнозначній посаді; стягнути з регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона працює у Акціонерному товаристві «Українська залізниця» (з врахуванням змін в організаційних формах підприємства ) з 1994 року, та станом на день її звільнення займала посаду начальника служби «Служба реформування та регіональної координації Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця». За час роботи в Акціонерному товаристві «Українська залізниця» (до серпня 2021 року) позивач послідовно обіймала посади бухгалтера, бухгалтера 1 категорії відділу зведеної бухгалтерської звітності фінансово-економічної служби Одеської залізниці, начальника відділу методології автоматизації бухгалтерського обліку фінансово-економічної служби Одеської залізниці, заступника начальника фінансово-економічної служби по бухгалтерському обліку та фінансовій звітності Одеської залізниці, заступника начальника служби організації праці, заробітної плати і структур управління, заступника начальника служби реформування та розвитку систем управління регіональної філії, начальника служби реформування та регіональної координації, до дисциплінарної відповідальності не притягалася, неодноразово заохочувалася подяками за сумлінне виконання службових обов`язків, нагородження відзнаками тощо.

Однак, 09 серпня 2021 року позивача було звільнено з займаної посади на підставі наказу Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про звільнення за № 583/ОС від 09 серпня 2021 року та наказу Акціонерного товариства «Українська залізниця» про звільнення за № 356/ОС від 03 серпня 2021 року. В період попередження ОСОБА_1 про наступне вивільнення, та до фактичного внесення запису до трудової книжки позивача про її звільнення, останній не було запропоновано роботодавцем, на виконання приписів ст. 49-2 Кодексу законів про працю України, іншу роботу на тому самому підприємстві, тобто не було запропоновано усі наявні вільні (відкриті) вакансії у Акціонерному товаристві «Українська залізниці» в період з 17 травня 2021 року по 09 серпня 2021 рік, чим порушено право ОСОБА_1 на працю.

Поміж цим, позивач зазначала про те, що видані накази про звільнення суперечать приписам чинного законодавства, яке регулює дані правовідносини, обидва накази про звільнення містять підстави звільнення, що протирічать одна одній тощо.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково.

Скасовано наказ Акціонерного товариства «Українська залізниця» за № 356/ОС від 03 серпня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника служби структурного підрозділу «Служба реформування та регіональної координації» регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» у зв`язку із скороченням чисельності працівників.

Скасовано наказ регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» за № 583/ОС від 09 серпня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника служби структурного підрозділу «Служба реформування та регіональної координації» регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» у зв`язку із скороченням штату.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника служби структурного підрозділу «Служба реформування та регіональної координації» регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 серпня 2021 року до дати ухвалення рішення у сумі 91 684 гривні 29 копійок.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплати заробітної плати за один місяць у сумі 23 770 гривень 00 копійок.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 908 гривень 00 копійок.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в дохід держави судовий збір у розмірі 3 608 гривень 29 копійок.

В апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства «Українська залізниця» просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у зв`язку зі скороченням штату працівників та відвертим небажанням ОСОБА_1 працювати на іншій посаді, наказом № 583/ОС від 09 серпня 2021 року, останню було звільнено з посади у зв`язку із скороченням штату за п.1 ст. 40 КЗпП України. Таким чином, на думку апелянта, звільнення ОСОБА_1 з посади начальника служби структурного підрозділу «Служба реформування та регіональної координації» регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» було здійснено відповідачем з дотриманням вимог законодавства України про працю, тому у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення позовних вимог.

Сторони про розгляд справи на 28 червня 2022 року були сповіщені належним чином.

Заяв, клопотань від сторін по справі на адресу Одеського апеляційного суду не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працювала в Акціонерному товаристві «Українська залізниця» (з врахуванням змін в організаційних формах підприємства) з 1994 року, та станом на день її звільнення займала посаду начальника служби «Служба реформування та регіональної координації регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця».

За час роботи в Акціонерному товаристві «Українська залізниця» (до серпня 2021 року) позивач послідовно обіймала посади бухгалтера, бухгалтера 1 категорії відділу зведеної бухгалтерської звітності фінансово-економічної служби Одеської залізниці, начальника відділу методології автоматизації бухгалтерського обліку фінансово-економічної служби Одеської залізниці, заступника начальника фінансово-економічної служби по бухгалтерському обліку та фінансовій звітності Одеської залізниці, заступника начальника служби організації праці, заробітної плати і структур управління, заступника начальника служби реформування та розвитку систем управління регіональної філії, начальника служби реформування та регіональної координації. (т. 1 а.с. 168-169)

03 березня 2021 року відбулося засідання правління АТ «Укрзалізниці» на якому згідно протоколу за № Ц-56/23 Ком.т. ухвалено ліквідувати структурний підрозділ «Служба реформування та регіональної координації» регіональної філії» у складі регіональних філій «Південна залізниця», «Південно-західна залізниця», «Донецька залізниця», «Львівська залізниця», «Придніпровська залізниця», «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця».

21 квітня 2021 року керівництвом правління АТ «Укрзалізниця» затверджено Зміни № 2 до штатного розпису апарату управління Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», відповідно до якого з 02.08.2021 року вилучається зі штату п`ять штатних одиниць Служби реформування та регіональної координації а саме: начальник служби, начальник відділу стратегічного розвитку, інженер відділу стратегічного розвитку, начальник відділу регіональної координації та інженер першої категорії відділу регіональної координації.

Відповідно до Змін № 2 до штатного розпису апарату управління Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», кількість штатних одиниць Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» зменшилась з 796 до 792, тобто відбулося скорочення штату.

Далі, на виконання вищевказаного протоколу від 03 березня 2021№ Ц-56/23 Ком.т. Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» було видано наказ від 30.04.2021 року № 183 «Про деякі питання діяльності філії», відповідно до якого ухвалено припинити з 02.08.2021 року діяльність структурного підрозділу «Служба реформування та регіональної координації» Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», скоротивши при цьому 5 штатних одиниць.

З даним наказом ОСОБА_1 ознайомлена 14.05.2021 року.

07 червня 2021 року позивачеві вперше було вручено попередження про наступне вивільнення 07 червня 2021 року, в якому позивач власноручно розписалася про ознайомлення з вказаним документом та вказала про те, що відмовляється від переведення її на запропоновані роботодавцем вакантні посади у зв`язку із тим, що вказані запропоновані посади не відповідають у повній мірі кваліфікації, освіті, досвіду ОСОБА_1 , не є рівноцінними останній посаді, яку займала Позивач, а також те, що наданий перелік не містить усіх вільних (відкритих) вакансії у АТ «Укрзалізниця» (т. 1 а.с. 171-178).

23 червня 2021 року позивачеві було надано додатково перелік вакантних посад по виробничим та структурним підрозділам АТ «Укрзалізниця» станом на 22.06.2021 рік. В той же день ОСОБА_1 відмовилася від запропонованих її посад та зазначила, що запропоновані посади не відповідають у повній мірі кваліфікації, освіті, досвіду ОСОБА_1 , не є рівноцінними останній посаді, яку займала позивач, а також те, що позивач надає свою згоду на переведення її на посаду начальника служби воєнізованої охорони регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» (т. 1 а.с. 180-187).

При цьому, ОСОБА_1 звернула увагу роботодавця на те, що посада начальника служби воєнізованої охорони регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» відсутня у переліку вакантних посад, запропонованих позивачеві, натомість, станом на 23 червня 2021 рік посада начальника служби воєнізованої охорони регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» є вільною (відкритою).

09 серпня 2021 року позивачеві надано додатково перелік вакантних посад по виробничим та структурним підрозділам АТ «Укрзалізниця».

Зі вказаним повідомленням позивач ознайомилася в той же день та вказала, що запропоновані посади не відповідають у повній мірі кваліфікації, освіті, досвіду ОСОБА_1 , не є рівноцінними останній посаді, яку займала позивач.

09 серпня 2021 року ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади на підставі наказу регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про звільнення за № 583/ОС від 09 серпня 2021 року та наказу Акціонерного товариства «Українська залізниця» про звільнення за № 356/ОС від 03 серпня 2021 року (т. 1 а.с. 188-193).

Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності.

Статтею 2 КЗпП України закріплено, що право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню.

Таким чином, виконуючи трудові обов`язки в АТ «Укрзалізниця», позивач реалізовувала своє право на працю.

Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

У частині першій статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Аналіз даної норми дає підстави дійти висновку про те, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання з ініціативи власника трудового договору з працівником, а саме: ліквідацію; реорганізацію; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації; скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників.

Звільнення з підстав, зазначених в цьому пункті даної статті допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина друга статті 40 КЗпП України).

Частиною третьою статті 492 КЗпП України передбачено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Незаконним визнається таке звільнення, яке проводиться за відсутності визначених законом підстав або з порушенням затвердженого порядку.

Згідно частини першої статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Обов`язок з працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

При цьому, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював, тобто всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

Працевлаштування попередженого про звільнення у зв`язку із скороченням штату працівника є обов`язком роботодавця, і такий обов`язок роботодавцем повинен виконуватись добросовісно без застосування надмірного формалізму, оскільки працівник є більш вразливою стороною трудових правовідносин.

До вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 травня 2019 року по справі 753/3889/17 (подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 04 вересня 2020 року у справі № 760/26233/17 (провадження № 61-9301св19) та від 01 вересня 2020 року у справі № 755/6539/18-ц (провадження № 61-4367св20).

Судом першої інстанції при розгляді справи вірно встановлено, що відповідачем не виконано приписи ст. 49-2 КЗпП України, не запропоновано ОСОБА_1 всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існували на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював, тобто всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник.

Матеріалами справи підтверджується також те, що з моменту попередження роботодавцем ОСОБА_1 про наступне вивільнення, тобто з 07 червня 2021 року по день фактичного звільнення позивача з посади начальника служби структурного підрозділу «Служба реформування та регіональної координації» регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», вільними (відкритими) вакансіями у АТ «Укрзалізниця» були:

- по Регіональній філії Одеська залізниця АТ «Укрзалізниця»: «начальник служби воєнізованої охорони» служби воєнізованої охорони Регіональної філії «Одеська залізниця»;

- по Філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту» АТ «Українська залізниця»: перший заступник директора філії, заступник директора філії з технічних питань; по Дніпровському відділені: провідний інженер з охорони праці (керівництво), провідний бухгалтер (фінансово-економічний відділ), технік 2 категорії (виробничо-технічний відділ (до 01.06)), провідний інженер-проектувальник (відділ автоматики, телемеханіки, зв`язку та електропостачання (з 27.06)), інженер-проектувальник 1 категорії (відділ автоматики, телемеханіки, зв`язку та електропостачання), Інженер-проектувальник 1 категорії у частині виконання інженерних вишукувань (відділ вишукувань, модернізації та ремонту колій і станцій), головний фахівець (відділ проектування мостів та тунелів (до 02.08)); по Київському відділені: начальник відділу (господарсько-експлуатаційний); по Харківському відділені: бурильник 5 розряду (відділ вишукувальних, землевпорядних робіт та лабораторних досліджень), провідний інженер-проектувальник (архітектурно-будівельний відділ), головний фахівець (відділ СЦБ та зв`язку), провідний інженер-проектувальник (відділ проектування колій та станцій), головний фахівець (відділ енергетики), начальник відділу (відділ організації проектування, випуску та архівації документації), прибиральник території (будівельно-монтажний експлуатаційний відділ), начальник відділення (укрзалізничекспертиза), головний фахівець (укрзалізничекспертиза); по Одеському відділені: провідний інженер-проектувальник (провідний відділ модернізації та капітального ремонту колій, земельного полотна та штучних споруд);

- по Філії «Енергозбут» АТ «Українська залізниця»: заступник директора філії, начальник відділу фінансово-економічного відділу філії (фінансово-економічний відділ) - 17.05.2021-09.08.2021; провідний інженер (відділ балансів електричної енергії та нормування ТВЕ) - 02.06.2021-09.08.2021; диспетчер (диспетчерська комерційного обліку електроенергії) - 02.06.2021-09.08.2021;

- по Філії «Рефрижераторна вагонна компанія» АТ «Українська залізниця»: бухгалтер 1 категорії (бухгалтерія), бухгалтер 2 категорії (бухгалтерія), інженер з організації та нормування праці 1 категорії (відділ з оплати та нормування праці), провідний юрисконсульт (відділ договірної та юридичної роботи), начальник відділу (планово-економічний відділ), інженер 2 категорії (відділ по ремонту та експлуатації рухомого складу), інженер з приймання вагонів 1 категорії, механік рефрижераторної секції, бригадир підприємств залізничного транспорту, слюсар з ремонту рухомого складу, слюсар-інструментальник, слюсар з ремонту агрегатів, дефектоскопіст з магнітного контролю, дефектоскопіст з магнітного контролю, електрозварник ручного зварювання, електрогазозварник, газорізальник, електрозварник на автоматичних та напівавтоматичних машинах, електромонтер з ремонту та обслуговуванню електроустаткування, слюсар-електрик з ремонту електроустаткування, машиніст крана (кранівник), слюсар-ремонтник, слюсар з механоскладських робіт, фрезерувальник, токар, токар-карусельник, транспортувальник, пересувальник колісних пар, шліфувальник, терміст на установках СВЧ, складач-поїздів, оператор електронно-обчислювальних та обчислювальних робіт, маляр, столяр, оглядач-ремонтник, муляр, бетоняр, водій автотранспортних засобів, машиніст крана автомобільного, машиніст автовишки та автогідропідіймача, тракторист, прибиральник виробничих приміщень, двірник, вантажник (т. 2 а.с. 9-12);

- по Філії «Центр управління промисловістю»: начальник сектору з управління персоналом, начальник відділу кадрів (т. 2 а.с. 13)

- по Філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Українська залізниця»: економіст відділу матеріально-технічного постачання Апарату управління Філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Українська залізниця» (т. 2 а.с. 14).

Відповідачем по справі не надано жодного належного та допустимого доказу на спростування вказаного, а щодо посилання представника АТ «Укрзалізниця» у відзиві на позов та у апеляційній скарзі щодо невідповідності позивача кваліфікаційним вимогам посади «Начальник служби воєнізованої охорони» служби воєнізованої охорони Регіональної філії «Одеська залізниця», то до зазначеного колегія суддів ставиться критично, оскільки відповідачем не надано суду відомості про кваліфікаційні вимоги до казаної вакантної посади та докази невідповідності позивача таким кваліфікаційним вимогам.

Виходячи із системного аналізу частини другої статті 49-2 КЗпП України, з метою забезпечення цієї гарантії на власника або уповноважений ним орган при звільненні працівника у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці та/або реорганізації покладається обов`язок при попередженні працівника про таке звільнення одночасно запропонувати йому всі наявні вакантні посади. Тобто, законодавець встановив принцип одночасності попередження про наступне вивільнення та пропонування наявних вакантних посад для забезпечення гарантії права громадян на сприяння у збереженні роботи.

За приписами частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, власник вважається таким, що належно виконав свій обов`язок щодо сприяння у збереженні роботи працівника, який підлягає звільненню у зв`язку із скороченням штату, якщо: - запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду; - роботу за відповідною професією чи спеціальністю; - іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11 червня 2020 року в справі № 826/19187/16, від 31 березня 2020 року в справі № 826/6148/16, від 09 жовтня 2019 року в справі №821/595/16, та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17.

При цьому, Верховним Судом звернуто увагу, що такий обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює всі вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення.

Таким чином, доводи АТ «Укрзалізниці» щодо відсутності в останнього обов`язку пропонувати ОСОБА_1 вакантну посаду начальника служби воєнізованої охорони Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», за відсутності відомостей щодо встановлення відповідності/невідповідності ОСОБА_1 вимогам (критеріям) до посади, є необґрунтованим та таким, що суперечить ст. 49-2 КЗпП України, висновкам Верховного Суду від 11 червня 2020 року в справі № 826/19187/16, від 31 березня 2020 року в справі № 826/6148/16, від 09 жовтня 2019 року в справі №821/595/16, від 25 липня 2019 року в справі № 807/3588/14, від 27 травня 2020 року в справі № 813/1715/16, правовій Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що обставина, на яку посилається позивач у позовній заяві, як то порушення роботодавцем статті 49-2 КЗпП України, - є в повній мірі доведеною.

Окрім цього, судом зазначено, що відповідно до ст. 10 Кодексу законів про працю України, на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів укладається колективний договір.

Так, з метою врегулювання соціально-економічних відносин між працівниками та власником підприємства (роботодавцем) Одеською залізницею та дорожнім комітетом профспілки Одеської залізниці 21 грудня 2010 р. був укладений Колективний договір на 2011-2015 рр., зареєстрований управлінням праці та соціальної політики Одеської міської ради 31 грудня 2010 р. за № 02/548-04.

Згідно п. 1.3. Колективного договору, положення цього колективного договору поширюються на працівників дирекцій залізничних перевезень, служб, структурних підрозділів, в тому числі, ДФСК «Локомотив», Дортехшколи і організацій, що входять до складу Одеської залізниці, виборних і штатних працівників профспілкових органів, а також за окремими пунктами - на працівників відомчих навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, дорожніх і профспілкових оздоровчих установ і пенсіонерів.

Згідно п. 2.8. Колективного договору, у разі скорочення обсягів роботи чисельність працівників в першу чергу регулювати за рахунок: природної плинності кадрів і тимчасового обмеження прийому на роботу, перепідготовки кадрів, тимчасової і сезонної зайнятості, застосування в якості тимчасового заходу, альтернативного звільнення, режиму неповного робочого часу.

Однак, у період з 30 квітня 2021 року по 09 серпня 2021 рік не було призупинено прийняття на роботу в АТ «Укрзалізниця», доступ до вакансій на офіційному веб сайті був вільним, усі вакансії були актуальними, а відповідно і пропозиція роботодавця актуальною, жодних розпорядчих документів по підприємству щодо тимчасового обмеження у прийомі на роботу не видавалося.

Відповідачем не надано суду достатніх переконливих доказів зворотного, а тому, на переконання суду, порушення роботодавцем п. 2.8. Колективного договору в тому числі і призвело до порушення права ОСОБА_1 на працю.

Судом також вірно зазначено, що однією із протиправності наказу Акціонерного товариства «Українська залізниця» про звільнення за № 356/ОС від 03 серпня 2021 року є те, що вказаний документ прийнято уповноваженою на те особою без врахування вимог чинного законодавства в сфері трудових відносин.

Згідно статті 49-2 КЗпП України, одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

З оскаржуваного наказу вбачається, що на його виконання доручено регіональній філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» у день звільнення ОСОБА_1 запропонувати останній під особистий підпис перелік вакантних посад або іншу роботу за відповідною професією чи спеціальністю, яку позивач може виконувати з урахуванням її освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Однак, реалізація вказаного наказу про звільнення призводить до порушення роботодавцем приписів статті 49-2 КЗпП України, оскільки пропонування працівникові іншої роботи на тому ж підприємстві, в установі, організації відбувається не у день звільнення, а в момент попередженням працівника про звільнення.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 січня 2019 року (справа № 569/370/17), порушення роботодавцем порядку вивільнення працівника позбавляє працівника можливості використати своє право на роботу за відповідною професією, а також на іншу роботу на тому ж підприємстві більш оплачувану роботу.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці.

З урахуванням викладеного, судом вірно встановлено, що згідно наказу Акціонерного товариства «Українська залізниця» про звільнення за № 356/ОС від 03 серпня 2021 року підставою звільнення визначено «скорочення чисельності працівників».

Наказом регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про звільнення за № 583/ОС від 09 серпня 2021 року визначено підставою звільнення ОСОБА_1 «скорочення штату».

У трудовій книжці ОСОБА_2 відповідальною особою зроблено запис за № 21 про те, що позивач звільнена у зв`язку з скороченням штату. Підставою звільнення визначено Наказ Акціонерного товариства «Українська залізниця» про звільнення за № 356/ОС від 03 серпня 2021 року (т. 1 а.с. 29-36)

При цьому відомості, занесені до трудової книжки Позивача в частині підстави звільнення (у зв`язку з скороченням штату), не відповідають відомостям наказу Акціонерного товариства «Українська залізниця» про звільнення за № 356/ОС від 03 серпня 2021 року, де підставою звільнення визначено «скорочення чисельності працівників».

Судом першої інстанції встановлено, що обидва накази про звільнення містять різні підстави звільнення ОСОБА_1 з займаної посади начальника служби реформування та регіональної координації регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця».

На підставі викладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку, що зазначені вище порушення при звільненні позивача є підставою для скасування наказу регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про звільнення за № 583/ОС від 09 серпня 2021 року та наказу Акціонерного товариства «Українська залізниця» про звільнення за № 356/ОС від 03 серпня 2021 року.

Одночасно, судом не прийнято до уваги пояснення представника відповідача про те, що наказ Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про звільнення за № 583/ОС від 09 серпня 2021 року є технічним та не спрямований на звільнення позивача, оскільки чинне на момент звільнення позивача та розгляд цієї справи законодавство не містить юридичного визначення «технічний наказ про звільнення», а оскільки відомості, занесені до трудової книжки позивача, містять як підставу звільнення саме наказ за № 583/ОС від 09 серпня 2021 року, до суд повинен надати йому правову оцінку.

Згідно п. 1.2. Порядку, прийняття рішення про призначення або звільнення стосовно усіх посад, визначених у Номенклатурі посад голови правління Товариства, здійснюється головою правління, стосовно інших посад акціонерко товариства «Українська залізниця» - головою правління або іншими особами на підставі відповідної довіреності в установленому порядку та з урахуванням цього порядку.

Номенклатура посад голови правління Товариства це посади у Товаристві, на які призначення і звільнення працівників проводиться за рішенням голови правління та які визначені Додатком до цього Порядку.

Згідно вказаного Додатку, до Номенклатури посад голови правління Товариства відноситься начальник служби регіональної філії.

ОСОБА_1 звільнена з посади начальника служби структурного підрозділу «Служба реформування та регіональної координації» регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», а відповідно її звільнення регламентоване Порядком.

Виключне право щодо вирішення питання звільнення працівника, а в даному випадку - начальника служби структурного підрозділу «Служба реформування та регіональної координації» регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», мав голова правління АТ «Укрзалізниця».

Директор регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» жодним документом не уповноважувався на звільнення ОСОБА_1 з посади начальника служби структурного підрозділу «Служба реформування та регіональної координації» регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», а також на підписання Наказу про звільнення від 09.08.2021 р. за № 583/ОС.

Протилежного відповідачем судам першої та апеляційної інстанцій не доведено, та належних доказів цьому не надано.

Враховуючи те, що наказ про звільнення від 09.08.2021 р. за № 583/ОС виданий (підписаний) особою, яка не вправі була вирішувати питання звільнення позивача, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржуваний наказ є протиправним.

У постанові Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № 824/3229/14а викладено висновок про те, що зміни в організації виробництва і праці не можуть бути підставою зловживань та незаконного звільнення працівників, а незначні розширення в діяльності відповідача не є змінами в організації виробництва та праці. Тобто, скорочення чисельності або штату працівників, безумовно, є правом роботодавця, однак це не має бути підставою для зловживань та незаконного звільнення працівника.

Судом також було встановлено, що електронним документом від 04.06.2021 року за № Ц-3/6-93/2095-21 директора філії Сергія Нікуліна та/або заступника директора філії з управління персоналом та соціальної політики Наталію Ліщук уповноважено пропонувати протягом строку, визначеного Законом, Діані Паулюкас посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю або іншу роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти/кваліфікації, досвіду тощо.

За вказаних обставин, встановлених при розгляд справи та перевірки їх доказами, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги про скасування наказу Акціонерного товариства «Українська залізниця» за № 356/ОС від 03 серпня 2021 року Наказ регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» за № 583/ОС від 09 серпня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника служби структурного підрозділу «Служба реформування та регіональної координації» регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника служби структурного підрозділу «Служба реформування та регіональної координації» регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» або на рівнозначній посаді, то судом зазначено наступне.

Матеріали справи не місять доказів щодо неможливості поновлення ОСОБА_1 , на роботі на посаді начальника служби структурного підрозділу «Служба реформування та регіональної координації» регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», а тому суд дійшов обґрунтованого висновку, що ефективним способом захисту буде задовольнити вимогу Позивача про поновлення її на роботі саме на посаду начальника служби структурного підрозділу «Служба реформування та регіональної координації» регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», оскільки вирішення питання щодо поновлення її на роботі на рівнозначній посаді є передчасним.

За вказаних обставин, суд вважав за можливе частково задовольнити відповідну вимогу позивача.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то судом зазначено, що згідно з ст. 235 КЗпП України, при звільненні працівника без законних підстав він повинен бути поновлений на колишнє місце роботи. В даному випадку поновлення ОСОБА_1 на посаду начальника служби структурного підрозділу «Служба реформування та регіональної координації» регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Одночасно суд приймає рішення про стягнення на користь працівника середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок).

Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат, у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).

Таким чином, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягав стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 серпня 2021 року по 01 грудня 2021 року, тобто за 81 робочий день.

Згідно наявного у матеріалах справи штатного розпису вбачається, що посадовий оклад за 2 місяці червень-липень 2021 року, 42 робочих дні, що передували звільненню ОСОБА_1 , становить: 23 770 грн. 00 коп., тобто середньоденний заробіток становить 1131 грн. 90 коп. (23 770+23 770) / 42 робочі дні).

Таким чином, судом вірно зазначено, що за 81 день вимушеного прогулу ОСОБА_1 стягненню підлягає сума в розмірі 91 684 гривні 29 копійок (1 131,90 х 81).

Відповідно до п. 2, 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць і поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

На підставі зазначеного, суд першої інстанції допустив негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та виплати їй заробітної плати у розмірі 23 770 гривень 00 копійок.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» про те, що посада начальника служби воєнізованої охорони Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» не пропонувалась ОСОБА_1 , оскільки освіта останньої, кваліфікація та досвід не відповідають кваліфікаційним вимогам вказаної посади.

Однак, колегія суддів зазначає, що апелянтом не вчинялось жодних дій щодо встановлення факту відповідості/невідповідності ОСОБА_1 вимогам до посада начальника служби воєнізованої охорони Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця».

Крім того, обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про звільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює всі вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення.

Таким чином, доводи апелянта щодо відсутності у останнього обов`язку пропонувати ОСОБА_1 вакантну посаду начальника служби воєнізованої охорони Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», за відсутності належних доказів невідповідності позивача критеріям до вказаної посади, та всі інші вакантні посади, - є необґрунтованими.

Крім того, необґрунтованими є доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» про те, що апелянтом було запропоновано усі вакантні посади по виробничим та структурним підрозділам АТ «Укрзалізниця», оскільки вказане спростовується долученими до відзиву на апеляційну скаргу копіями листа філії «Проектно-вишукувальний інститут залізничного транспорту» АТ «Укрзалізниця» від 26.10.2021 року, та листа філії «Рефрижераторна вагонна компанія» АТ «Укрзалізниця» від 25.10.2021 року.

Таким чином, не знайшло свого підтвердження твердження представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» у апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 було звільнено з посади у зв`язку із скороченням штату за п.1 ст. 40 КЗпП України, та відвертим небажанням позивача працювати на іншій посаді.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2021 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2021 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 11 липня 2022 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе