Справа № 621/524/19 Провадження № 2/621/33/22

РІШЕННЯ
іменем України
21 лютого 2022 року м. Зміїв Зміївський районний суд Харківської області у складі:
судді Бібіка О.В.,
з участю секретаря Попіка С.Г.
представника позивача - ОСОБА_1
відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Зміїв цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків та відновлення меж земельних ділянок,
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування позовної заяви зазначено 21.04.2017 року ОСОБА_3 придбала у власність земельну ділянку площею 0,0500 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , за договором купівлі-продажу, який було зареєстровано в реєстрі за №690.
Між придбаною земельною ділянкою та сусіднім домоволодінням, в якому проживає ОСОБА_2 , була відсутня будь-яка огорожа, яка би розмежовувала суміжні домоволодіння АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 , а тому в порядку добросусідства домовились, що її встановить позивачка за свій рахунок, оскільки відповідачка заявила, що нічого за свій рахунок встановлювати не буде.
Встановлені межові знаки та схема прив`язки приблизно відповідають встановленому 16.10.2018 року паркану та більше того показують, що саме відповідачка частково порушує межу між суміжними домоволодіннями АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 .
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19.03.2019 провадження у справі відкрито.
19.04.2019 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив, в якому зазначає, що обставини не відповідають дійсності, спотворені, бо саме внаслідок неправомірних дій позивача ОСОБА_3 по самовільному визначенню межової лінії між нашими суміжними земельними ділянками та встановлення нею огорожі ( сітка рябиця), а 16.10.2018 року капітальної огорожі із бетонних плит (єврозабор), довжиною близько 30м., було грубу порушено право землевласника суміжної земельної ділянки, так як внаслідок цих робіт було здійснено самозахват частково присадибної земельної ділянки, тому позовні вимоги ОСОБА_3 вважає незаконними, необґрунтованими , та такими, що не підлягають задоволенню.
Раніше це було одне домоволодіння за АДРЕСА_1 , з двома житловими будинками та надвірними будівлями та земельною ділянкою загальною площею 0,010 га, які належали ОСОБА_2 на праві власності, та після поділу садиби, земельної ділянки на дві окремі ділянки рівної площі (по 0,0500 га), з присвоєнням окремих кадастрових номерів, що підтверджується Кадастровим планом земельної ділянки від 30.07.2014 року, загальною площею 0,1000 га з таблицею геодезичних даних, проведеного сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_4 , із якого вбачаються, що площа кожної земельної ділянки 0,0500 га, прямокутної форми, рівні за шириною від вулиці (по 11*46 м. кожна), як за адресою: АДРЕСА_1 , так і за адресою: АДРЕСА_1 , а з протилежної сторони ширина земельної ділянки АДРЕСА_4 11,68 м., а земельної ділянки АДРЕСА_1 11,60 м., по довжині : моя земельна ділянка (буд. АДРЕСА_1 ) складає 39,99 м.5 а буд. №16А 38,73 га.
Підставою звернення до суду з позовною заявою про відшкодування збитків та відновлення межі між земельними ділянками, позивач ОСОБА_3 в особі представника адвоката Демура І.Б., вказала той факт, що відповідач, разом з невідомими особами, без будь-яких попереджень, 16.11.2018 року близько 14 год.00 хв. умисно зруйнувала огорожу (європаркан), що знаходиться у власності ОСОБА_3 , яку 16.10.2018 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 з робітниками було встановлено довжиною близько 30-ти метрів та висотою близько 2-х метрів, нібито у моїй присутності та під моїм «керівництвом», що нібито підтверджується актом №007 здачі приймання робіт, і що 31.10.2018 року сертифікований інженер-землевпорядник разом з директором ТОВ КСЦ «Гудвіл» у присутності позивача та відповідача здійснили вихід на місцевість суміжних домоволодінь №16 та №16А та закріпили в натурі (на місцевості) межі земельної ділянки площею 0,0500га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , межовими знаками встановленого зразку (III типу) у кількості 4 штук та склали про це Акт приймання передачі межових знаків на зберігання, а також схему прив`язки межових знаків до об актів і контурів місцевості/абриси, і нібито у мене претензій до існуючих меж не було. Крім того, Позивач зазначила, що в травні 2017 року вона за свій рахунок встановила огорожу у вигляді сітки-рябиці та в липні 2018 року відповідач вказала, що її не влаштовує така огорожа та запропонувала встановити огорожу з шиферу, але Позивач не погодилась і запропонувала встановити європаркан, заплативши в рівних частинах, нібито я відмовилась запропонувавши встановити за рахунок позивача.
Саме позивач ОСОБА_3 самовільно, в травні месяці 2017 року (після купівлі будинку АДРЕСА_1 ), без будь-якої згоди на зміну конфігурації земельної ділянки, захопила по межі між двома земельними ділянками частину земельної ділянки близько метра (0,95 м) зі сторони АДРЕСА_5 та встановила металеву огорожу сітку-рябицю до бетонної відмостки, а саме: за один метр від вікон та тамбуру з вхідними дверима, які виходять на сторону межової огорожі.
Слід зазначити, що згідно земельно-кадастрової документації від вулиці Мжанська по ширині земельні ділянки рівні, а саме по 11,46 м., після самоуправних дій позивача становить 10,46 м.
16.11.2018р. відповідач частково прибрала встановлену огорожу на присадибній ділянці, а саме 11 секцій, а дві залишилися, хоча і вони встановлені на моїй землі, при цьому сама огорожа не була пошкоджена (бетонні плити), а бетонні стовпи, які при демонтажу були пошкоджені закупила раніше в кількості 13-ти штук та заплатила за них свої кошти 1950 грн.
Після цих подій, 20.11.2018 року відповідачка звернулася з заявою до Зміївської міської ради щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки та переносу огорожі з боку земельної ділянки сусіда по АДРЕСА_5 , та листом від 30.11.2018 року №02-23/Т-641 було повідомлено, що для встановлення меж присутність представника Зміївської міської ради не передбачено законодавством і запропоновано звернутися до суду відповідно ст. 158 ч. 2 ЗК України.
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 09.08.2019 у справі призначено судову земельно - технічну експертизу.
02.03.2020 до суду надійшли письмові пояснення від представника позивача ОСОБА_1
02.03.2020 від позивача ОСОБА_3 надійшла заява про зміну предмету позову.
09.07.2020 від відповідача ОСОБА_2 надійшли заперечення на уточнену позовну заяву, в яких у задоволенні позову просила відмовити.
11.01.2021 від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в якому просила у задоволенні позову відмовити.
Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.
21 квітня 2017 року ОСОБА_3 придбала у власність земельну ділянку площею 0,0500 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , за договором купівлі-продажу, який було зареєстровано в реєстрі за №690 (а.с.8).
Відповідно до п.1.1. договору, «Продавець» передає, а «Покупець» приймає у власність земельну ділянку, площею 0,0500 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 ), та сплачує за неї грошову суму на умовах нього договору.
Відповідно акту №007 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 16.10.2018 року було проведено послуги по установці євро забору з бетону у кількості 15 секцій загальною вартістю робіт на 9600,00 грн. (а.с.11).
Згідно акту приймання-передачі межових знаків на зберігання від 31.10.2018 року сертифікований інженер-землевпорядник ОСОБА_6 з директором ТОВ КСЦ «Гудвіл» ОСОБА_7 у присутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок здійснили вихід на місцевість суміжних домоволодінь № 16, № 16 А та закріпили в натурі (на місцевості) межі земельної ділянки площею 0,0500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 , межовими знаками встановленого зразка (III типу) у кількості 4. (а.с.12).
Відповідно до листа №87 від 30.11.2018 року ФОП ОСОБА_4 зазначено, що ним були проведені роботи по перевірці лінійних розмірів присадибної ділянки за адресою АДРЕСА_5 . За результатами промірів які були виконані 50 метровою рулеткою зі сторони вулиці Мжанська відкладено промір 11,46 м., що не співпало з відміткою зробленою DPS на 0,95 м. По межі з сусідньої ділянки АДРЕСА_5 відкладено промір 43,26 м і там проведено промір розміром 11,68 м. Різниця отримана в 0,1 м, тобто до 11,58 м. (а.с.90)
Порівнявши дані вимірювань при обстеженні і дані з електронного документу, геодезичної зйомки (відстані від кутів житлового будинку до межі) встановлено, що розташування житлових будинку літ. «А-1» в межах земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1 за даними електронного документу не відповідає фактичному, а також розташування житлового будинку літ. «А-2» в межах земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_3 за даними електронного документу не відповідає його фактичному розташуванню. Фактична відстань між стінами житлових будинків літ. «А-1» та літ. «А-2» більша, ніж за даними електронного документу.
Демонтовані стовпи огорожі лише частково проходять по лінії межі, відповідно до координат поворотних точок меж, визначених документацією із землеустрою. Від вулиці вздовж межі встановлені дві секції «євроогорожі», з відхиленням в бік домоволодіння АДРЕСА_3 , відносно лінії проходження межі. В районі сараю літ. В огорожа встановлена з відхиленням в бік домоволодіння АДРЕСА_1 , відносно лінії проходження межі.
Враховуючи все вищевикладене можна прийти до висновку, що демонтовані стовпи огорожі були встановлені з відхиленням від лінії проходження межі, встановленої документацією із землеустрою.
Земельні ділянки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_5 , відповідно документації із землеустрою, не мають порушень, а саме - межі земельних ділянок не перетинаються і не мають накладання одна на одну (а.с.167-182)
Відповідно до пояснювальної записки складеної ОСОБА_8 , при обстежені та зйомці земельних ділянок виявлені залишки бетонних стовпчиків огорожі, яка стояла до початку зйомки. За кадастровими даними ширина ділянок складає 11,46 м, а за фактом ширина ділянки №16 від кута огорожі ділянки АДРЕСА_4 до кута нового забору між ділянками 16 та 16-А за зйомкою складає 11,27 м , по факту ширина ділянки по створу задньої стіни будинку №16 дорівнює 11,14 м., а за кадастром 11,54 м, по факту ширина ділянки по створу передньої стінки сараю ділянки № НОМЕР_1 дорівнює 10,97 м, за кадастром 11,68 м. відстань від стіни будинку АДРЕСА_3 до межі за кадастром складає 0,95 м, а по факту 1,95 м. Після обстеження ділянок та складання збірного плану за основу взяті кути будівель, суміжна фактична огорожа ділянки 16 та 16-А не співпадає з межою за кадастровим поділом.(а.с. 204-205).
Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Згідно зі статтею 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
Відповідно до статті 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самостійно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.
Землекористувачі зобов`язані, зокрема, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів (стаття 96 ЗК України).
Спір фактично стосується відновлення меж земельних ділянок, належних позивачу і відповідачам.
Відповідно до частини першої статті 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.
Відповідно до пункту 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі - Порядок), державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49, 54 цього Порядку.
Після прийняття органом державної влади чи органом місцевого самоврядування рішення про затвердження документації із землеустрою, яка є підставою для державної реєстрації земельної ділянки, та надання Держгеокадастру або його територіальному органові відповідно до компетенції засвідченої копії такого рішення Державний кадастровий реєстратор протягом двох робочих днів з моменту її отримання вносить відповідні відомості до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі (пункт 112 Порядку).
Відповідно до статті 55 Закону України «Про землеустрій» у редакціїна час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон), встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка.
Відповідно до пунктом 3.12 Інструкції закріпленнямежовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.
Згідно з пунктом1.3 Інструкції виконавець - юридична особа, що володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі якої працює не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників або фізична особа-підприємець, яка володіє необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованим інженером-землевпорядником.
Тобто, встановленнямеж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не є компетенцією суду.
Відновлення межземельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок (пункт 4.1 Інструкції).
Відповідно до пунктів 4.2, 4.3 Інструкції власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до статті 186 ЗК України документації ізземлеустрою. У разі відсутностітакої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
За наведеного у задоволенні позову належить відмовити.
Керуючись ст. ст. 258-259, 263-263, 272, 273 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 ) про відшкодування збитків та відновлення меж земельних ділянок відмовити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення. У разі подання апеляційної скарги учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 03.03.2022 року.

Суддя: