Справа № 189/1418/22
РІШЕННЯ

іменем України

19.12.2022 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Степанової О.С.

при секретарі Комеристій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконком Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначено, що з 2013 року по березень 2022 року позивач проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 . Від спільного проживання у них народилася дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час, син позивача та відповідачки проживає разом з батьком, ОСОБА_1 , дитина має усі необхідні умови для забезпечення нормального проживання, виховання та навчання. В зв`язку з чим, позивач просить визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком, ОСОБА_1 .

Справу розглянуто згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України у відсутності сторін, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності.

Позивач ОСОБА_1 позов підтримує, просить задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_4 позов визнає, не заперечує проти його задоволення.

Представник третьої особи виконкому Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області Андрєєва І.О. позов визнає, не заперечує проти його задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Покровським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3).

Згідно висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 07.12.2022 року про можливість проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком, затвердженого рішенням №162/0/9/-22 від 14.12.2022 року, комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Покровської селищної ради вважає за можливе визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком.

Також слід зазначити, що у вказаному висновку міститься інформація, що під час обстеження умов проживання батька малолітньої дитини, ОСОБА_3 , було з`ясовано, що батько та матір дитини у шлюбі не перебувають, проживають окремо. Батько хлопчика, ОСОБА_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За місцем проживання батька ОСОБА_3 має окрему умебльовану, відповідно до потреб дитини, кімнату, в якій облаштовано місце для сну, занять та відпочинку; дитина забезпечена одягом, взуттям, іншими необхідними речами, в т.ч. іграшками, книгами. Помешкання та територія навколо нього безпечні для дитини. В наявності продукти харчування в достатній кількості. Хлопчик демонструє емоційний контакт та довірливі стосунки з батьком, посміхається, відкрито говорить про свої бажання, не виявляє ознак страху, тривожності чи пригніченості. Мати малолітнього ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 . На даний час знаходиться за межами області.

Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов від 22.09.2022 року та характеристики на ОСОБА_1 , наданої депутатом селищної ради, Ставицьким С.В. , позивач характеризується позитивно. Ввічливий, пунктуальний, комунікабельний, не конфліктний. Взаємовідносини з сусідами та односельцями добрі, приділяє увагу вихованню сина (а.с.4,5).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до частини другої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Частиною 1ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При цьому суд також враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Враховуючи, що позивач займається вихованням малолітньої дитини, піклується про неї, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку дитини, суд вважає, що на даний час проживання малолітнього сина з батьком, який фактично проживає з ним, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме його розвитку, як психологічному так і фізичному.

Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із батьком, не позбавляє матір права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у її вихованні.

Згідно зі ст.ст.110, 112,141,155,157,160,161 СК України та керуючись ст.ст. 211, 265-269 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконком Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про визначення місця проживання неповнолітньої дитини - задовольнити в повному обсязі.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН - НОМЕР_2 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.С. Степанова

19.12.2022