Провадження № 2/522/20/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Середи А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідачів ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування 12 000,00 грн матеріальної шкоди та 10 000,00 грн моральної шкоди, а всього 22 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 та яка має спільні стіни коридору та спальні з квартирою АДРЕСА_2 , яка належить відповідачам та у якій розміщено склад-приміщення для зберігання квітів з відповідним обладнанням (зволожувач і кондиціонер) для підтримки певного мікроклімату з підвищеною вологістю і температурою. Внаслідок роботи належного відповідачам складу-приміщення стіни квартири позивача взимку не прогрівалися належним чином, квартира несла теплові втрати та утворився грибок з пліснявою, виведення яких потребувало значних витрат позивача та завдало йому душевного хвилювання. Завдані позивачу збитки підтверджуються актом від 20.06.2021, складеним членами ОСББ «Шевченка 6», а також фото і відео доказами.

18.11.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

04.01.2022 до суду від представника ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає та зазначає, що вона разом із ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_3 , яка у 2018 році була переведена до нежитлового фонду. В подальшому за договором оренди нежитлового приміщення від 30.10.2020 дане приміщення було передано в оплатне, строкове користування ОСОБА_5 для здійснення роздрібної торгівлі квітами, який 16.07.2021 за взаємною згодою сторін було розірвано. Таким чином, оскільки у період часу, який описаний у позові, нежитлове приміщення перебувало у користуванні орендаря, власник приміщення не може нести відповідальність за винні дії користувача. Окрім того, у зв`язку з тим, що будь-яка протиправність у поведінці відповідачів відсутня, то складу цивільного правопорушення не утворюється, а тому останні підлягають звільненню від відповідальності. Разом з цим, щодо розміру завданих збитків, то на думку відповідача вони не доведені, адже до суду не надано належних, допустимих та достатніх доказів на їх обґрунтування. З огляду на вище викладене, відповідач вважає, що позовна заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, зважаючи на її безпідставність та недоведеність вимог.

14.02.2022 до суду від представника ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву у якому він не визнає позовні вимоги та акцентує, що для притягнення до цивільної відповідальності необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки; збитків; причинно- наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини. У даному ж випадку позивачем не доведено протиправної поведінки відповідачів, належним чином підтверджених збитків, причинно-наслідкового зв`язку та вини. За таких обставин, представник відповідача вважає, що позовна заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, зважаючи на її безпідставність та недоведеність вимог.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити, а представник відповідачів проти задоволення позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у відзивах на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 23.06.2015, посвідченого приватним нотаріусом Пашичевою Г.Л., ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1 та яка має спільні стіни коридору та спальні з квартирою АДРЕСА_2 власниками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_4

20.06.2021 членами ОСББ «Шевченка 6» складено акт про те, що ними зафіксовано факт нанесених матеріальних та моральних збитків мешканцям будинку за аресою: АДРЕСА_4 . В квартирі АДРЕСА_5 , яка прилягає до квартири АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і здається ними в оренду утворилася чорна пліснява, що переходить в грибок. Даний акт підписали 9 членів ОСББ «Шевченка 6».

Також позивачем надано фото та відео докази наявності плісняви у його квартирі, які були досліджені судом у судовому засіданні.

Водночас судом встановлено, що 30.10.2020 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір оренди нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_6 для здійснення останньою роздрібної торгівлі квітами.

Користування ОСОБА_5 зазначеним нежитловим приміщенням підтверджується протоколом № ПРА 001208 про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП, яка 04.02.2021 проводила роботи по зміні кольору фасаду за адресою: АДРЕСА_4 без дозвільних документів, що є порушенням п. 6.1, 7.3 Правил благоустрою території міста Одеси.

Відповідно до акту приймання-передачі об`єкта і розірвання договору оренди нежитлового приміщеннявід 30.10.2020, 16.07.2021 орендар передав, а орендодавець прийняв із володіння та користування об`єкт оренди за адресою: АДРЕСА_6 .

Таким чином, станом на час складення зазначеного акту від 20.06.2021 членами ОСББ «Шевченка 6» користувачем квартири АДРЕСА_3 була ОСОБА_5 , яка і здійснювала роздрібну торгівлю квітами на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 30.10.2020.

Згідно ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Шкода, завдана третім особам у зв`язку з користуванням річчю, переданою у найм, відшкодовується наймачем на загальних підставах (ч. 1 ст. 780 ЦК України).

Частини 1, 2 статті 1166 ЦК України встановлюють, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі елементи: неправомірні дії або бездіяльність особи; завдання шкоди та її розмір; безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою та вина завдавача шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Судом встановлено, що в діях відповідачів відсутній склад цивільного правопорушення, оскільки у період часу, який описаний у позові, нежитлове приміщення перебувало у користуванні орендаря, а відтак власники приміщення не можуть нести відповідальність за дії орендаря.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (ч.ч. 1, 2 ст. 52 ЦПК України).

З огляду на викладене, оскільки ймовірним завдавачем шкоди позивачу може бути орендар нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , то належним відповідачем у даній справі є саме ОСОБА_5 , а не власники даного приміщення, проте клопотань від позивача про заміну неналежних відповідачів на належного не надходило, навпаки позивач наполягав на тому, що саме власники приміщення, а не орендар, повинні відповідати за заподіяну йому шкоду, а тому у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з відсутністю в діях відповідачів складу цивільного правопорушення.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду буде складено протягом п`яти днів з дня його проголошення.

Суддя І.А. Павлик

Повний текст рішення складено 21.02.2022.