Справа № 307/913/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 грудня 2022 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Готра Т.Ю., Мацунич М.В.,

з участю секретаря: Терпай С.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 20 липня 2020 року у справі № 307/913/20 (Головуючий: Ніточка В.В.), -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2020 року Тячівська місцева прокуратура Закарпатської області в інтересах держави в особі Бедевлянської сільської ради звернулася в суд до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно №11 від 15 серпня 2007 року, виданого виконавчим комітетом Бедевлянської сільської ради, ОСОБА_1 набув у власність будівлю цеху залізобетонних виробів та будівлю кочегарки в АДРЕСА_1 , яку на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ЗК1 від 29 листопада 2012 року, зареєстровану Інспекцією ДАБК у Закарпатській області, реконструював під торгово-виробничий комплекс.

18 грудня 2008 року між Бедевлянською сільською радою та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки №-001, відповідно до якого останній отримав в строкове платне користування земельну ділянку, кадастровий номер - :03:002:0027, площею 1,6369 га, цільове призначення - для здійснення підприємницької діяльності (обслуговування колишнього цеху залізобетонних виробів) в АДРЕСА_1 . Даний договір оренди був укладений між сторонами у зв`язку із знаходженням на вказаній земельній ділянці вищезазначеної нежитлової будівлі, що належала відповідачу.

Державна реєстрація земельної ділянки, кадастровий номер - :03:002:0027, площею 1,6369 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, проведена в ДЗК 18 грудня 2008 року.

18 грудня 2014 року, на підставі укладеної між Бедевлянською сільською радою та ОСОБА_1 додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки №-001 від 18 грудня 2008 року, договір оренди земельної ділянки було припинено. Земельний податок чи орендна плата ОСОБА_1 за користування земельною ділянкою кадастровий номер - :03:002:0027, протягом 2015-2019 років не сплачувалась.

10 вересня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування торгово-виробничого комплексу №14117, відповідно до якого, ОСОБА_2 передано у власність торгово-виробничий комплекс, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Таким чином, з наведеного вбачається, що ОСОБА_1 з моменту припинення договору оренди земельної ділянки №-001 від 18 грудня 2008 року, а саме з 18 грудня 2014 року по 10 вересня 2019 року (відчуження будівлі, що розташована на земельній ділянці кадастровий номер - :03:002:0027) здійснював користування земельною ділянкою, кадастровий номер - :03:002:0027, площею 1,6369 га, без правовстановлюючих документів, не сплачуючи при цьому ні орендної плати, ані земельного податку.

Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшував вартість власного майна, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувся факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок позивача. Загальна сума недоотриманих Бедевлянською сільською радою коштів у вигляді орендної плати за використання ОСОБА_1 земельної ділянки, кадастровий номер - :03:002:0027, площею 1,6369 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, що знаходиться в АДРЕСА_1 , в період з 01 січня 2018 року по 31 серпня 2019 року склала 259 106 грн. 99 коп.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Бедевлянської сільської ради безпідставно збережені грошові кошти за використання земельної ділянки в розмірі 259 106 грн. 99 коп. та судові витрати в сумі 3 886 грн. 60 коп.

Рішенням Тячівського районного суду від 20 липня 2020 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області безпідставно збережені грошові кошти за використання земельної ділянки в розмірі 259 106 грн. 99 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь прокуратури Закарпатської області сплачений судовий збір в розмірі 3 886 грн. 60 коп.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій ставиться питання про скасування рішення як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням процесуального права, так як у цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, має значення для визначення юрисдикції Господарського суду. ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з ЄДР, а тому дане рішення прийняте з порушенням підсудності.

У відзиві на апеляційну скаргу виконувач обов`язків керівника Тячівської місцевої прокуратури Фістер О. просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, оскільки надання в оренду земельної ділянки фізичній особі не пов`язується з її державною реєстрацією як підприємця і наявність такого статусу не може свідчити про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи-підприємця вона виступає в такій якості у всіх правовідносинах.

Заслухавши пояснення прокурора Романа М. який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.

ОСОБА_1 , його адвокат Фарковець М.І., та представник Бедевлянської сільської ради в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать довідка про доставку електронного листа та довідка про доставку SMS повідомлення і їх неявка не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником будівлі цеху залізобетонних виробів та будівлі кочегарки в АДРЕСА_1 , що стверджується свідоцтвом про право приватної власності на нерухоме майно № 11 від 15 серпня 2007 року, видане виконавчим комітетом Бедевлянської сільської ради.

Згідно декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ЗК1 від 29 листопада 2012 року, зареєстрованої інспекцією ДАБК у Закарпатській області, ОСОБА_1 реконструював цех залізобетонних виробів та будівлю кочегарки під торгово-виробничий комплекс.

18 грудня 2008 року між Бедевлянською сільською радою та п/п ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого орендодавець Бедевлянська сільська рада надала приватному підприємцю ОСОБА_1 в оренду земельну ділянку, кадастровий номер - :03:002:0027, площею 1,6369 га, вартістю 463 242 грн. 70 коп. На земельній ділянці знаходиться будівля цеху залізобетонних виробів та будівлі кочегарки. Договір укладено на 49 років. Розмір орендної плати становить 3% від грошової нормативної оцінки земельної ділянки - 13 897 грн. 28 коп., в рік.

18 грудня 2014 року між цими ж сторонами було укладено додаткову угоду, відповідно до якої сторони, а саме Бедевлянська сільська рада та п/п ОСОБА_1 вирішили припинити дію Договору зареєстрованого за № -001 від 18 грудня 2008 року за взаємною згодою з 18 грудня 2014 року.

Тобто з вказаного вбачається, що на момент укладення вищевказаних договорів відповідач ОСОБА_1 мав статус фізичної особи підприємця.

З виписки з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Серії ААВ № 214929 також вбачається, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем з 2001 року.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.

Частиною другою статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із закріпленими в пункті 6 частини першої статті 20 ГПК України правилами Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З матеріалів справи вбачається, що у правовідносинах, з яких і виник даний спір, одна сторона суб`єкт владних повноважень, а інша фізична особа-підприємець і дані правовідносини виникли на підставі договору оренди земельної ділянки та додаткової угоди.

З договору оренди земельної ділянки вбачається, що п/п ОСОБА_1 прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для здійснення саме підприємницької діяльності.

Таким чином, за змістом спірних правовідносин, суб`єктним складом сторін спору, законодавством, що застосовується до цих правовідносин, вказані вимоги мають вирішуватись за правилами господарського судочинства.

Враховуючи те, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, рішення суду про задоволення позову підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 255 та ч.ч., 1,2 ст. 377 ЦПК України, оскільки заявлені позовні вимоги мають розглядатися за правилами господарського, а не цивільного судочинства.

Крім того, на виконання вимог ч.1 ст. 256 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду, та він має право протягом десяти днів з дня отримання ними відповідної постанови звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись ст. ст. 255 ч. 1 п. 1, 367, 374, 377,367, 368, 377, 381-384 ЦПК України судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тячівського районного суду від 20 липня 2020 року скасувати, а провадження у справі за позовом Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області в інтрересах держави в особі Бедевлянської сільської ради Тячівського району до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки закрити.

Роз`яснити Тячівській місцевій прокуратурі, яка подала позов в інтересах Бедевлянської сільської ради Тячівського району про звернення із даним позовом до Господарського суду.

Роз`яснити позивачеві право протягом 10 днів з дня отримання ними відповідної постанови звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено - 16 грудня 2022 року.

Головуючий

Судді: