КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 369/5231/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/11264/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Захарчук С.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

30 грудня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Семенюк Т.А.

Суддів: Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України, справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05 вересня 2022 року за клопотанням про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: служба у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, про відібрання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,-

В С ТА Н О В И В :

У квітні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції із позовною заявою до ОСОБА_3 , в якому позивач просила ухвалити рішення про відібрання у ОСОБА_3 малолітнього сина ОСОБА_4 і повернення його до позивача за місцем її проживання.

У листопаді 2020 року ОСОБА_3 подав до суду першої інстанції зустрічний позов до ОСОБА_2 , в якому просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У вересні 2022 року відповідач за первісним позовом подав заяву про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судового рішення у цивільній справі № 758/6113/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Бучанська районна державна адміністрація Київської області, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10 серпня 2022 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із його батьком, ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.05.2019 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття та стягнуто додаткові витрати на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 221 770 грн.

Вважає, що справа №758/6113/19 є пов`язаною із даною справою №369/5231/19, оскільки обставини, що встановлені судовим рішення, яке не набрало законної сили у справі №758/6113/19 впливають на оцінку судом доказів у даній справі.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 05 вересня 2022 року клопотання ОСОБА_3 про зупинення провадження задоволено.

Зупинено провадження у справі №369/5231/19 до набрання законної сили рішення Подільського районного суду м. Києва від 10.08.2022 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Бучанська районна державна адміністрація Київської області, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини (справа № 758/6113/19).

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, вважаючи, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом порушено норми процесуального права та не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначила, що посилання представника ОСОБА_3 на необхідність визначення місця проживання дитини, для розгляду справи про відібрання дитини у батька, є недоречним, адже місце проживання дитини визначено з матір`ю - ОСОБА_2 , на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 22.07.14 у справі № 758/7090/14. Також, рішенням Подільського районного суду від 03.09.18 у справі № 758/13198/16-ц усунено порушення прав батька, а саме: усунуті перешкоди у спілкуванні з сином та визначено порядок участі батька в вихованні сина.

09 листопада 2022 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 , в якому відповідач, за первісним позовом просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вважаючи доводи відповідача безпідставними, оскільки спір про позбавлення батьківських прав неможливо розглянути до вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішення Подільського районного суду м. Києва від 10.08.22 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини (справа № 758/6113/19) позов ОСОБА_3 задоволено: визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з його батьком - ОСОБА_3 , стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.05.19 і до досягненню дитиною повноліття, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додатковіх витрати на утримання дитини у розмірі 221 770 грн.

Задовольняючи клопотання відповідача про зупинення провадження, суд першої інстанції виходив з того, що у справі 758/6113/19 можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у даній справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про зупинення провадження у справі розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції обмежився посиланням на положення п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 260 ЦПК України у мотивувальній частині ухвали суду повинно бути зазначено мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Разом з цим, ухвала суду першої інстанції вказаним нормам процесуального права не відповідає, так як не містить обґрунтування прийнятого судом рішення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Визначаючи наявність підстав, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Ухвала суду першої інстанції не містить обґрунтування, які саме обставини можуть бути встановлені при розгляді позовної заяви ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з батьком, які неможливо з`ясувати при вирішення даного позову і які можуть вплинути на вирішення спору про позбавлення батьківських прав.

Також суд першої інстанції не врахував, що позовна заява ОСОБА_2 , крім вимог про відібрання дитини у батька, містить вимоги про повернення сина до позивача за місцем її проживання.

У порушення вимог ст. 251 та 260 ЦПК України суд не вказав обставини, які б давали підстави для висновку, що розгляд позовної заяви ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з батьком виключає можливість на підставі наданих доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а відповідач - зустрічної позовної заяви.

Суд також не врахував, що межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Частиною 3 статті 189 ЦПК України визначено, що підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Згідно статті 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Зупинивши провадження у справі, суд не врахував, що провадження у даній справі було відкрито ще у липні 2019 року, зустрічна позовна заява прийнята до розгляду та об`єднана із первісним 30 червня 2021 року, однак на час постановлення ухвали про зупинення провадження 05 вересня 2022 року у справі підготовче провадження не закінчено, що призводить до порушення розумних строків розгляду справи.

Відповідно до висновків, зазначених у постанові Верховного Суду України № 6-1957цс16 від 01.02.2017 року, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд повинен враховувати, що зупинення провадження у цивільній справі з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки в тому разі, коли лише в тій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду, і з`ясувати, чи дійсно від наслідків розгляду зазначеної цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі.

Суд першої інстанції не навів мотивів, з яких прийшов до висновку про необхідність зупинення провадження у справі, не зазначив обставин, які б вказували на неможливість продовження розгляду даної справи до розгляду іншої справи, не проаналізував предмет та підстави позовів у справах і не зазначив обставин, які б вказували на те, що суд на підставі наданих доказів не може встановити обставин у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що постановивши ухвалу про зупинення провадження у даній справі, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, постановив необґрунтовану ухвалу, тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05 вересня 2022 року - скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: служба у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, про відібрання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, направити до Подільського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді