Справа № 604/1282/21
Провадження № 2/604/93/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільській області

в складі: головуючого судді Сташківа Н.Б.

за участю

секретаря судового засідання Стадніцької З.О.

Дериш М.Ю.

представника позивача - відповідача ОСОБА_1

представника відповідача - позивача Бакальця І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Підволочиська Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди посилаючись на те, що 03 лютого 2021 року біля 22 годині 46 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «TOYOTA-AVENSIS» з р.н. НОМЕР_1 та здійснюючи маневр виїзду з другорядної дороги автодороги Т-20-02 сполученням «Тернопіль-Скалат-Жванець» на головну дорогу автодорогу М-12 сполученням «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» в межах перехрестя з вул. Степана Бандери в с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, в порушення вимог п.16.11 Правил дорожнього руху України, не пропустив автомобіль «SUBARU-OUTBACK» р.н. НОМЕР_2 під його керуванням, що рухався по головній автодорозі М-12 у напрямку від м.Тернопіль до м. Хмельницький, та на 158 км + 800 м вищевказаної автодороги допустив з ним зіткнення, внаслідок чого позивачу були спричинені легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а автомобілю «SUBARU-OUTBACK» р.н. НОМЕР_2 механічні пошкодження.

Відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду 04 лютого 2021 року, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017. 30 квітня 2021 року тимчасово виконуючий обов`язки начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області підполковник поліції Чубенко О.В., розглянувши матеріали вищевказаного досудового розслідування, виніс постанову про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 від 04 лютого 2021 року, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а окремі матеріали кримінального провадження скеровані до відповідного підрозділу поліції для притягнення до адміністративної відповідальності водія, по вині якого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2021 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.124 КУпАП.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «SUBARU OUTBACK» з р.н. НОМЕР_2 , який належний позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 22 серпня 2012 року, були спричинені механічні пошкодження.

Відповідно до висновку експерта №190/21 судової автотоварознавчої експертизи від 31 червня 2021 року, проведеного судовим експертом Мазуром М.С., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «SUBARU OUTBACK 2.5і (BR) NC CVT» з р.н. НОМЕР_2 , станом на момент ДТП приймається рівною вартості автомобіля і становить 365 580,00 грн, а вартість придатних для вторинного використання запчастин/складових КТЗ «SUBARU OUTBACK 2.5і (BR) NC CVT» з р.н. НОМЕР_2 , після ДТП, яка мала місце 03 лютого 2021 року, становить 52 549,37 грн.

Таким чином, загальний розмір майнової шкоди, заподіяної пошкодженням належного позивачу автомобіля «SUBARU OUTBACK» з р.н. НОМЕР_2 , становить 313030,63 грн(365580,00 грн (вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди) - 52549,37 грн (вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди) = 313030,63 грн).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , як володільця «TOYOTA-AVENSIS» з р.н. НОМЕР_1 , була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»), що підтверджується відповідним страховим полісом №201718525 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв на момент дорожньо-транспортної пригоди (додаток 6,7). Згідно із вказаними вище договором страхування (полісом), укладеного з ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260000,00 гривень, а за шкоду, заподіяну майну 130 000,00 гривень (франшиза 2 600,00 грн).

ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у відповідності договору №201718525 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на його користь здійснило виплату страхового відшкодування шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля «SUBARU OUTBACK» з р.н. НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 127 400,00 грн.

Враховуючи, що визначений відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір страхової виплати є недостатнім для відшкодування завданої шкоди, спричиненої пошкодженням належного автомобіля «SUBARU OUTBACK» з р.н. НОМЕР_2 , різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням має бути стягнута з відповідача ОСОБА_4 , а саме 185 630,63 грн (313 030,63 (загальний розмір майнової шкоди, спричиненої пошкодженням його автомобіля «SUBARU OUTBACK» з р.н. НОМЕР_2 ) 127400,00 грн (страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням автомобіля «SUBARU OUTBACK» з р.н. НОМЕР_2 = 185 630,63 грн).

Крім того, внаслідок протиправної поведінки водія ОСОБА_4 йому спричинені моральні страждання у зв`язку з пошкодженням належного автомобіля «SUBARU OUTBACK» з р.н. НОМЕР_2 . Після дорожньо-транспортної пригоди вищевказаний транспортний засіб зазнав значних механічних пошкоджень, внаслідок чого він взагалі позбавлений можливості користуватися належним майном в повному обсязі. Вказані обставини призвели до додаткових витрат та труднощів, викликали певні незручності у повсякденному житті та необхідності вжиття заходів для пошуку нового транспортного засобу. У зв`язку з неможливістю використовувати автомобіль за його прямим призначенням, необхідністю пошуку іншого транспортного засобу для відновлення своїх ділових зав`язків і організації, протиправністю поведінки водія ОСОБА_4 , він пережив негативні емоції та душевні хвилювання.

Спричинена моральна шкода, пов`язана з пошкодженням належного майна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, враховуючи характер порушення, глибину душевних страждань, ступінь вини, і виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, у вартісному вигляді становить 30 000,00 грн.

Також вказаною дорожньо-транспортною пригодою спричинена моральна шкода, яка пов`язана з протиправним ушкодженням мого здоров`я.

Внаслідок зіткнення транспортних засобів позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, забою, садна лівої частини та забиття м`яких тканин підочної ділянки у вигляді набряку, травматичного вивиху першого та другого верхніх лівих зубів, з приводу чого - 12 лютого 2021 року було проведено їх екстракцію (видалення), садна передньої поверхні грудей та садна правого стегна, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №201 від 28 квітня 2021 року (проведеної під час досудового розслідування кримінального провадження за №0000017) за ступенем тяжкості належать до легких з короткочасним розладом здоров`я п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995).

Отримані в дорожньо-транспортній пригоді тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров`я, внаслідок чого він знаходився на амбулаторному лікуванні у КНП «Підволочиська центральна лікарня». 04 лютого 2021 року у зв`язку з болями, обмеженням рухів в ділянці голови, болями грудної клітки, клубово-тазових ділянок, головокружіння, оніміння ротової порожнини - він був змушений звернутися за медичної допомогою до лікаря травматолога. ОСОБА_2 було проведено ряд рентгенографічних досліджень та направлено для консультації до інших лікарів. У зв`язку з болями в ділянці L1,2 зубів, їх рухомості, неможливості накушування, болей під час розмови, кровоточивості ясен лікарем стоматологом встановлений діагноз: забій м`яких тканин в інфраорбітальній ділянці, травматичний вивих L1,2 зубів. В подальшому через біль та рухомість зубів вже не міг приймати їжу, тому повторно 12 лютого 2021 року звернувся до лікаря стоматолога, який прийняв рішення про видалення 1-го та 2-го верхніх лівих зубів. Також неодноразово звертався до лікаря невропатолога зі скаргами на періодичний головний біль, головокружіння, нудоту, зниження пам`яті, розсіяність, порушення сну, тремор рук. Даним лікарем встановлений діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, проміжний період з цефалгічним синдромом, астено-невротичним синдромом, та призначено медикаментозне лікування. Вищевказані звернення до лікарів підтверджуються записами в його медичній амбулаторній картці пацієнта «Підволочиської центральної лікарні»

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 , які виразилися в грубому порушені Правил дорожнього руху України, переніс істотні переживання за своє життя та здоров`я. Дана дорожньо-транспортна пригода викликала сильний психологічний стрес, тривогу, значне погіршення сну та посилення дратівливості. Психотравмуючий вплив дорожньо-транспортної пригоди, що супроводжувалося ушкодженням здоров`я, викликало психологічну травму, що, як наслідок, залишає після себе відчутні ознаки у формі психічних змін і психоневротичних розладів, адже результатом участі в небезпечній ситуації, якою є дорожньо-транспортна пригода, стає зазвичай емоційна, психологічна та психічна травма. Після вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, при керуванні транспортними засобами, позивач відчуває психологічний дискомфорт та переживання, у зв`язку з можливістю порушення іншими учасниками правил дорожнього руху і повторення небезпечної ситуації. Погіршення стану здоров`я внаслідок отриманих травм викликало фізичний біль та на тривалий час змінило звичний спосіб життя. Видалення двох зубів внаслідок їх травматичного пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді призвело до моральних переживань з приводу зовнішнього вигляду та дискомфорту в повсякденному житті. Майже два місяці він не мав двох передніх зубів, що позначилося на психологічній оцінці його зовнішності та призвело до моральних хвилювань та переживань з приводу своєї неповноцінності. У зв`язку з необхідністю їх протезування переніс ряд болючих стоматологічних процедур, що призвело до душевних хвилювань та фізичного болю. Необхідність звернення до лікарів внаслідок отриманих травм, призвело до незручностей в житті, позбавило можливості вільного спілкування з рідними, близькими, порушило звичні стосунки.

Спричинення тілесних ушкоджень, фізичний біль внаслідок медичного втручання, необхідність звернення до лікарів, обмеження фізичних можливостей, психічні переживання за його життя та здоров`я, у своїй сукупності зумовило втрату душевного спокою, нормальних життєвих зав`язків і потребує додаткових зусиль для організації життя. Все це разом призвело до зниження працездатності та моральних страждань, що знову-таки поглиблює негативні переживання внаслідок порушення соціальної та особистої адаптації.

Тим самим, внаслідок ушкодження здоров`я, ОСОБА_2 спричинено моральну шкоду, яка у вартісному вигляді становить 100 000,00 грн.

Враховуючи, що визначений відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір моральної шкоди, пов`язаної з ушкодженням мого здоров`я, є недостатнім для відшкодування завданої моральної шкоди, різниця між фактичним розміром моральної шкоди і страховим відшкодуванням має бути стягнута з відповідача ОСОБА_3 у розмірі 99 095,00 грн.

Крім того, з метою встановлення розміру майнової шкоди, заподіяної пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «SUBARU OUTBACK» з р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 з судовим експертом Мазуром М.С. був укладений договір №190/21 від 12 лютого 2021 року на виконання судової експертизи. Відповідно до даного договору ОСОБА_2 було оплачено проведення автотоварознавчої експертизи, вартість якої склала 4 500,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №190/21 від 18 травня 2021 року, яку також просить стягнути із відповідача по справі.

У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача по справі в його користь 185 630,63 грн майнової шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля «SUBARUOUTBACK» з р.н. НОМЕР_2 , 30 000,00 грн (тридцять тисяч гривень) моральної шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля «SUBARUOUTBACK», 99 095,00 грн моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 4 500,00 на відшкодування судових витрат, пов`язаних з проведенням судової автотоварознавчої експертизи. Стягнути з відповідача ОСОБА_3 сплачений судовий збір.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі зіславшись на обставини, що у ньому викладені та просять його задоволити.

Відповідач та його представник, проти задоволення позовних вимог позивача заперечили та пояснили, що вини у вчиненні правопорушення ОСОБА_3 не визнає, оскільки, на їх думку, позивач також винен у вчиненні даної ДТП. Разом із тим, на підтвердження матеріальної шкоди позивачем долучено висновок авто товарознавчої експертизи. У своєму висновку експерт зазначає про те, що КТЗ має сліди відновлення менш ніж трьох деталей кузову, проте не зазначають при цьому яких саме. Крім цього, експерт у своєму висновку зазначає вартість нових складових автомобіля на загальну суму 144199,76 грн. вказуючи при цьому, що ці складові є технічно справні. Тобто експертом безпідставно оцінені як нові складові автомобіля, які взагалі не підлягали заміні. Крім того, безпідставною є позовна вимога про стягнення 30 000 грн моральної шкоди, пов`язаної з пошкодженням належного йому майна внаслідок ДТП. При цьому позивач посилається на глибину душевних страждань. Проте будь-яких доказів на підтвердження викладеного не надав, є необґрунтований і не зрозумілим які додаткові витрати поніс позивач будучи позбавленим можливості користуватись своїм автомобілем та чи вони документально доводяться. Також позивачем не зазначено період на протязі якого не міг користуватись своїм автомобілем, а також ту обставину, що автомобіль проданий за 50000грн., а тому позивачем не дотримані засади розумності, виваженості та справедливості. Також вважають заявлені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 99095,00 грн безпідставними, оскільки відповідно до висновку експерта судово-медичної експертизи, який долучено до позовної заяви, у позивача виявлено легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. У довідці № 10 від 10.02.2021 року виданою КНП «Підволочиська центральна лікарня» зазначено, що позивач перебував на амбулаторному лікуванні у травматолога з 04.02.2021 року із діагнозом : закрита черепно мозкова травма, струс головного мозку з стійкими розладами, астено - неврологічним синдромом. Забій м`яких тканин в інфраорбікулярній ділянці. Травматичний вивих 1,12 зубів. Забій грудної клітки. Забій правого стегна. Забійна гематома правого стегна. Вважають, що проводити екстракцію зубів не було необхідності і жодних доказів щодо потреби їх видалення позивачем не надано, а тому посилання позивача на дану обставину є безпідставними, а відтак у задоволенні позову просять відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, заперечення відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Судом встановлено, що 03 лютого 2021 року біля 22 годині 46 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «TOYOTA-AVENSIS» з р.н. НОМЕР_1 та здійснюючи маневр виїзду з другорядної дороги автодороги Т-20-02 сполученням «Тернопіль-Скалат-Жванець» на головну дорогу автодорогу М-12 сполученням «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка» в межах перехрестя з вул. Степана Бандери в с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, в порушення вимог п.16.11 Правил дорожнього руху України, не пропустив автомобіль «SUBARU-OUTBACK» р.н. НОМЕР_2 під керуванням позивача, що рухався по головній автодорозі М-12 у напрямку від м. Тернопіль до м. Хмельницький, та на 158 км + 800 м вищевказаної автодороги допустив з ним зіткнення, внаслідок чого мені були спричинені легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а автомобілю «SUBARU-OUTBACK» р.н. НОМЕР_2 механічні пошкодження.

Відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду 04 лютого 2021 року, були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017. 30 квітня 2021 року тимчасово виконуючий обов`язки начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області підполковник поліції Чубенко О.В., розглянувши матеріали вищевказаного досудового розслідування, виніс постанову про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 від 04 лютого 2021 року, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а окремі матеріали кримінального провадження скеровані до відповідного підрозділу поліції для притягнення до адміністративної відповідальності водія, по вині якого сталася дорожньо-транспортна пригода.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 серпня 2021 року, котра набрала законної сили 06.09.2021 року.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою. В силу ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом та не підлягає доказуванню. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди», вина є основним фактором наявності підстав для відшкодування з відповідача всіх виниклих матеріальних витрат у зв`язку з ДТП, витрат на відновлення здоров`я й моральної шкоди. Отже, з огляду на викладене, вина відповідача у скоєній дорожньо-транспортній пригоді є доведеною.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , як володільця «TOYOTA-AVENSIS» з р.н. НОМЕР_1 , на момент вчинення ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська Страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»), що підтверджується відповідним страховим полісом №201718525 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв на момент дорожньо-транспортної пригоди (додаток 6,7). Згідно із вказаними вище договором страхування (полісом), укладеного з ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260 000,00 гривень, а за шкоду, заподіяну майну 130 000,00 гривень (франшиза 2 600,00 грн).

ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у відповідності договору №201718525 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на його користь здійснило виплату страхового відшкодування шкоди, спричиненої пошкодженням автомобіля «SUBARU OUTBACK» з р.н. НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 127 400,00 грн.

Разом із тим, відповідно до висновку експерта №190/21 судової автотоварознавчої експертизи від 31 червня 2021 року, проведеного судовим експертом Мазуром М.С., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «SUBARU OUTBACK 2.5і (BR) NC CVT» з р.н. НОМЕР_2 , станом на момент ДТП приймається рівною вартості автомобіля і становить 365 580,00 грн, а вартість придатних для вторинного використання запчастин/складових КТЗ «SUBARU OUTBACK 2.5і (BR) NC CVT» з р.н. НОМЕР_2 , після ДТП, яка мала місце 03 лютого 2021 року, становить 52 549,37 грн.

Таким чином, загальний розмір майнової шкоди, заподіяної пошкодженням належного мені автомобіля «SUBARU OUTBACK» з р.н. НОМЕР_2 , становить 313 030,63 грн(365 580,00 грн (вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди) - 52 549,37 грн (вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди) = 313 030,63 грн), а відтак сума збитків страховою компанією ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у відповідності договору №201718525 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не в повній мірі покрилазаподіяні позивачу збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз`яснено в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

В п.9 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не відповідає за шкоду, завдану цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб (наприклад, у разі незаконного заволодіння транспортним засобом), внаслідок непереборної сили (наприклад, у разі стихійного лиха), а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії (неправомірно заволоділи транспортним засобом, механізмом або іншим об`єктом), відшкодовують шкоду на загальних підставах цивільно-правової відповідальності особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Коли цьому сприяла недбалість її власника або володільця (не була забезпечена належна охорона тощо), відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, яка неправомірно заволоділа цим джерелом, і на його власника або володільця у частці відповідно до ступеня вини кожного з них, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (частина четверта статті 1187 ЦК).

Також, згідно з ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. При цьому страховик, який виплатив страхове відшкодування потерпілому, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого відшкодування. Отже, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Також, у Постанові ВСУ від 31.05.2017 року у справі № 6-2969цс16 року зазначено, що «з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. Якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням)».

Аналогічні за змістом твердження наведені в Постанові Верховного Суду від 06.12.2018р. у справі №477/2154/16-ц, де вказано, що позивач, отримавши від страховика страхове відшкодування, якого недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди, має право на відшкодування відповідачем різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, одержаною ним від страховика.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 підлягає стягненню в рахунок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок ДТП транспортному засобу сума в розмірі 185630,63 грн.

Крім того, суд вважає, що винними діями відповідача ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_2 заподіяно моральної шкоди пов`язаної з пошкодженням належного його майна яка виражається у тому, що позивач був позбавлений можливості користуватись транспортним засобом, що призвело до додаткових витрат, труднощів та необхідності вжиття заходів для пошуку нового автомобіля. У зв`язку з неможливістю використовувати автомобіль за його прямим призначенням, необхідністю пошуку іншого транспортного засобу, для відновлення своїх ділових зв`язків, він пережив негативні емоції та душевні хвилювання.

Разом із тим суд вважає що винними діями відповідача ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_2 заподіяно моральної шкоди - що супроводжувалася ушкодженням здоров`я, спричинили психологічну та психічну травми. Після вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди при керуванні транспортними засобами позивач відчуває дискомфорт та переживання, у зв`язку з можливістю повторення небезпечної ситуації. Погіршення стану здоров`я внаслідок отриманих травм викликало фізичний біль та на тривалий час змінило звичний спосіб життя. Спричинення тілесних ушкоджень, фізичний біль внаслідок медичного втручання, необхідність звернення до лікарів, обмеження фізичних можливостей, психічні переживання за життя та здоров`я, у своїй сукупності зумовило втрату душевного спокою, нормальних життєвих зав`язків і потребує додаткових зусиль для організації життя. Все це разом призвело до зниження працездатності та моральних страждань, що поглиблює негативні переживання внаслідок порушення соціальної та особистої адаптації. Видалення двох зубів, внаслідок їх травматичного пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, призвело до моральних переживань з приводу зовнішнього вигляду та дискомфорту в повсякденному житті.

При визначенні розміру моральної шкоди суд, з урахуванням норм п. 3 ст. 23, ст. 1167 Цивільного кодексу України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду N 5 від 25 травня 2001 року, бере до уваги характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, наявність вимушених змін у його житті, та виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала,за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

З цих підстав, судом установлено порушення прав позивача ОСОБА_2 , які підлягають до захисту шляхом часткового задоволення його позовних вимог, з урахуванням виплачених страховою компанією суми, стягнення з відповідача ОСОБА_3 в його користь 50 000 гривень моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я та 15 000 грн, пов`язаної з пошкодженням належного його майна.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа Серявін та інші проти України № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Разом із тим, суд не бере до уваги доводів відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_5 , щодо завищення розміру відшкодування моральної шкоди, безпідставності видалення зубів, а також на неповноту та нечіткість висновку експерта, оскільки дані доводи спростовані дослідженими та проаналізованими у судовому засіданні письмовими доказами.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Із представленого Договору №190/21 від 12.02.2021 року та ремонтної калькуляції № 190/21 від 07.06.2021 року, вбачається, що позивачем оплачено 4500 грн. за проведення судової авто товарознавчої експертизи №190/21, а тому ця сума підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,80 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 22, 23, 979, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 13, 133, 141, 263, 265, 268, 272, 280 - 284, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 в корить ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 185630 (сто вісімдесят п`ять тисяч шістсот тридцять) грн. 63 коп.

Стягнути із ОСОБА_3 в корить ОСОБА_2 моральну шкоду, спричинену пошкодженням автомобіля, в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн.

Стягнути із ОСОБА_3 в корить ОСОБА_2 моральну шкоду, спричинену ушкодженням здоров`я, в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн.

Стягнути із ОСОБА_3 в корить ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. за проведення авто товарознавчої експертизи та 908,00 (дев`ятсот вісім) грн сплаченого судового збору.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення, сторони зможуть отримати у канцелярії суду протягом 10 днів.

Суддя