ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 653/2284/21 Головуючий в суді І інстанції Делалова О.М.
Номер провадження 22ц/819/485/22 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.,

суддів Бездрабко В.О.,

Майданіка В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скарг ою ОСОБА_1 на ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 10 грудня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Херсонобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення збитків та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Херсонобленерго» про визнання незаконними дій та висновку про споживання необлікованої електричної енергії, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

30 липня 2021 року Акціонерне товариство «Херсонобленерго» звернулося до Генічеського районного суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків.

Позовна заява мотивована тим, що 19.03.2020р. під час рейдової перевірки працівниками АТ «Херсонобленерго» на об`єкті споживача ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 виявлено порушення п.5.5.5 пп.5.5 п.1 ПРРЕЕ у вигляді встановлення високочастотного генератора з метою зміни показів засобу обліку, про що складено акт № 134177 від 19.03.2020р. На засіданні комісії по розгляду актів встановлено, що розмір завданих відповідачем збитків внаслідок допущеного ним порушення становить 140 907,75 грн. Оскільки зазначена сума збитків залишається несплаченою відповідачем, тому позивач просить суд стягнути її з ОСОБА_1 в судовому порядку.

23 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства «Херсонобленерго» з зустрічним позовом, у якому просив визнати незаконними рейд та дії контролерів відповідача, здійснені 19.03.2020р. по фіксації порушення споживання електричної енергії ОСОБА_1 у належному йому на праві власності житловому будинку АДРЕСА_1 , нарахування та стягнення збитків за не вказаний у акті про порушення період, та визнати незаконним висновок про споживання необлікованої електричної енергії у період з 19.03.2019р. по 18.03.2020р. на загальну суму 140 907,75 грн, згідно протоколу № 434 від 12.01.2021р., як такими, що порушують права споживача. Крім того ОСОБА_1 просив стягнути з АТ «Херсонобленерго» моральну шкоду в сумі 15 000 грн.

Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що складений працівниками АТ «Херсонобленерго» акт про порушення від 19.03.2020р. №434 є недійсним, оскільки в порушення НКРЕКП №312 від 14.03.2018р. не містить підписів ОСОБА_1 , як споживача, та незаінтересованої особи. Вважає, що незаконними діями відповідача порушено його право на отримання послуг з постачання електричної енергії, яке гарантовано Законом України «Про захист прав споживачів».

При цьому, звертаючись до суду з зустрічним позовом ОСОБА_1 вважав себе звільненим від сплати судового збору на підставі ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 25.10.2021р. зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з тих підстав, що позивачем не наведено зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», а також не зазначено, яке його право як споживача порушено у відповідності до ст. 21 цього Закону.

Суд зазначив, що дані обставини перешкоджають вирішенню питання про прийняття до розгляду зустрічного позову.

З огляду на викладене суд вважав за необхідне надати позивачу десятиденний строк для усунення зазначених недоліків, а саме обґрунтувати своє право на звільнення від сплати судового збору або сплатити судовий збір у передбаченому законом розмірі. (а.с.89-90)

На виконання вказаної ухвали суду ОСОБА_1 03.11.2021р. надано до суду заяву, у якій зазначив, що незаконні дії працівників АТ «Херсонобленерго» при складанні оскаржуваного акту порушують його права, як споживача, оскільки порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є позивач, а також обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації.

Крім того зазначив, що він, як побутовий споживач, підключений до системи постачання та розподілу електричної енергії, є споживачем електричної енергії, а тому на спірні правовідносини, пов`язані з наданням чи ненаданням таких послуг, поширюється Закон України «Про захист прав споживачів».

З огляду на викладене ОСОБА_1 просив прийняти його зустрічний позов до розгляду та відкрити провадження у справі. (а.с.93-94)

Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 10 грудня 2021 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Херсонобленерго» про захист прав споживачів визнано неподаною та повернуто.

Вказана ухвала суду мотивована тим, що в зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 відсутнє обґрунтування позовних вимог у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», а саме не зазначено, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 цього Закону.

Крім того, позивачем не надано документу про сплату судового збору, а підстави вважати його звільненим від сплати судового збору згідно ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» відсутні.

На підставі викладеного, посилаючись на ч.3 ст. 185 ЦПК України суд дійшов висновку, що зустрічна позовна заява має бути визнана неподаною і повернута заявнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 10.12.2021р. скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду в іншому складі суду.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про необхідність сплати судового збору за подання зустрічної позовної заяви, предметом якої є захист прав ОСОБА_1 , як споживача. Оскільки згідно ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, а зустрічна позовна заява містить належне обґрунтування порушень прав ОСОБА_1 , як споживача, тому вважає що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню як така, що порушує його конституційне право на судовий захист.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив, що в силу ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду судового рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, судом встановлено наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 4 ЦПК України кожній особі гарантовано право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Частинами 1,2 ст. 194 ЦПК України передбачено, що зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 175 і 177 цього Кодексу.

До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Статтею 175 ЦПК України визначено перелік вимог до позовної заяви. Так, згідно частини першої цієї статті у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява повинна містити, зокрема: зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. (п.4,5 ч.3 ст. 175 ЦПК України)

Згідно ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору. (ч.4 ст. 175 ЦПК України)

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з зустрічною позовною заявою до АТ «Херсонобленерго» ОСОБА_1 в обґрунтування підстав позову посилався на порушення його прав, як споживача послуг електроенергії, у зв`язку з чим вважав себе звільненим від сплати судового збору.

Постановляючи ухвалу від 10.12.2021р. про визнання зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 неподаною та її повернення суд першої інстанції керувався нормами ст. 185 ЦПК України і виходив з того, що позивач не виконав вимог ухвали суду про залишення зустрічної позовної заяви без руху від 25.10.2021р., а саме не обґрунтував своє право на звільнення судового збору та не надав документу про його сплату.

Однак з цими висновками суду першої інстанції не можна погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана ухвала постановлена за наслідками вирішення питання про прийняття до розгляду зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до АТ «Херсонобленерго», предметом якої є вимоги про визнання незаконними дій посадових осіб відповідача щодо проведення рейду, нарахування та стягнення збитків, визнання незаконним висновку про допущене позивачем порушення, як таких, що порушують його права як споживача, а також стягнення моральної шкоди.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте вказана стаття не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову.

Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування інших законів, в тому числі Закону України «Про захист прав споживачів», при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.

Згідно ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Статтею 1-1 цього Закону визначено, що він регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. (п.22 ч.1 ст.1 Закону)

Відповідно до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018р., постачальник надає послугу постачання та розподіл електричної енергії та забезпечує цілодобовий доступ споживача до електричних мереж.

Згідно ст. 2 Закону України «Про житлово комунальні послуги» постачання та розподіл електричної енергії є комунальними послугами.

Враховуючи, що предметом зустрічного позову є правомірність дій працівників АТ «Херсонобленерго», вчинених щодо ОСОБА_1 , як побутового споживача, підключеного до системи постачання та розподілу електричної енергії, тому на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Крім того, як вбачається зі змісту зустрічної позовної заяви та заяви на усунення її недоліків, ОСОБА_1 в якості фактичних та правових підстав позову також зазначає про порушення його прав, як споживача послуг з електропостачання, передбачених ст. 4, 21 Закону України «Про захист прав споживачів».

Апеляційний суд звертає увагу, що саме позивач визначає, з яких підстав звертається за захистом свого порушеного права. З`ясування обставин щодо правомірності дій відповідача, а також наявності порушених права позивача, як споживача, є предметом розгляду даної справи по суті. Необґрунтованість або безпідставність заявлених вимог в межах захисту прав за Законом України «Про захист прав споживачів» є підставою для відмови у задоволенні позову по суті, а не відмови у прийнятті його до розгляду.

Також слід зазначити, що при розгляді справи з аналогічним предметом спору Верховний Суд у постанові від 05.02.2020р. по справі №428/5263/18 дійшов висновку, що позивач звільнений від сплати судового збору як особа, яка звернулася з позовом, що пов`язаний з порушенням прав споживача на підставі ч.3 ст. 22 Закону України «Про судовий збір».

Суд першої інстанції не застосував зазначені положення законодавства, не врахував наведені вище висновки Верховного Суду, у зв`язку з чим безпідставно дійшов висновку про наявність у позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 обов`язку по сплаті судового збору.

Проаналізувавши наявні у справі матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов висновку про повернення ОСОБА_1 поданого ним зустрічного позову, не встановивши обставин, з якими закон пов`язує його обов`язкове повернення.

У відповідності до п. 1,4 ч.1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального права.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направлення матеріалів до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду в іншому складі суду, то колегія суддів зазначає, що порядок визначення складу суду та підстави його зміни врегульовано ст. 33 ЦПК України та не входить до повноважень суду апеляційної інстанції, визначених ст. 374 ЦПК України.

З огляду на викладене у цій частині вимог апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ч.1 ст.379 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Генічеського районного суду Херсонської області від 10 грудня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Херсонобленерго» про визнання незаконними дій та висновку про споживання необлікованої електричної енергії, стягнення моральної шкоди.

Вимоги ОСОБА_1 щодо направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду в іншому складі суду залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ В.О.Бездрабко

________________ В.В.Майданік