Дата документу 20.12.2022Справа № 645/1535/20
Провадження № 2/554/4105/2022
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 грудня 2022 року м. Полтава
Суддя Октябрського районного суду м. Полтави Материнко М.О.,
за участю секретаря Закори Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -
Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем позивачка проживали однією родиною без укладення шлюбу, в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .
ОСОБА_2 працює за кордоном, проте позивачу не відомо - чи є ця
робота офіційною, та не дивлячись на це - їх сина не утримує, їх син постійно потребує медичної допомоги, оскільки у дитини встановлено дiагнози: поясничний остеохондроз з ускладненнями, плоскостопість 2-3 ступеню, хронічний рiносінусіт. Весь тягар утримання дитини лежить на позивачці, яка сама має інвалідність третьої групи та їй важно самій утримувати дитину.
Про потреби дитини, ОСОБА_2 взагалі не турбується, навіть що
стосується їжі. Позивач наводить наступний розрахунок щомісячних додаткових витрат на утримання дитини: протягом учбового року дитина відвідує гурток по гандболу внесок 500
гривень щомісяця; дитина з відповідним діагнозом потребує постійного масажу (100 грн. один сеанс) та відвідування басейну (600 гривень щомісяця), лікування плостостопії стаціонарно в реабілітаційному центрі 3000 грн.; дитина потребує спеціалізованого взуття - до 2000 грн. один раз в три місяці; дитина потребує спеціалізованого режиму їжі - риба, телятина, творог до 3000 грн. щомісяця; дитина зростає та потребує одягу відповідного розміру - до 2000 грн. щомісяця.
За вказаних обставин позивачка прохає стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини, понесені нею у сумі 6000 грн., а також стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 6000 грн. щомісяця до досягнення сином повноліття.
Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що сторони по справі маютьспільну неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідач сплачує на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1100 грн. щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.06.2019 року до досягнення дитиною повноліття.
Сплачуваних відповідачем аліментів на утримання сина , який постійно потребує медичної допомоги позивачу не вистачає. Тягар утримання дитини лежить на ній.
Позивач прохає стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини, уже понесені нею у сумі 6000 грн., а також стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 6000 грн. щомісяця до досягнення сином повноліття.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Витрати на ліки можливо віднести до додаткових за умови їх доведення належними доказами, такими можуть бути - висновки спеціалістів, призначення лікарів, довідки, яким відповідають відповідні чеки, накладні, квитанції про придбання ліків.
Позивачкою приєднано до матеріалів справи письмові докази, які підтверджують діагнози дитини, встановлені КНП «Міська дитяча поліклініка №15» Харківської міської ради: поясничний остеохондроз з ускладненнями, плоскостопість 2-3 ступеню, хронічний рiносінусіт, а також понесені нею витрати на лікування.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про те, що витрати понесені позивачкою зумовлені необхідністю лікування дитини та розвитку її творчих здібностей, є додатковими витратами, які можуть бути стягнуті відповідно до ст. 185 СК України, у зв`язку з чим, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині відшкодування разово понесених позивачкою витрат.
У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що «СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення».
На думку суду, однією із відмінностей додаткових витрат від аліментів є їх передбачуваність. Тобто при зверненні до суду позивач має довести розмір коштів витрачених або тих, які будуть витрачені періодично і їх зв`язок із існуванням особливих обставин, як позитивних (наприклад розвиток здібностей), так і негативних (витрати, пов`язані із станом здоров`я дитини).
В даній справі позивачем не було надано доказів, які б підтверджували її щомісячні додаткові витрати, пов`язані із станом здоров`я неповнолітнього ОСОБА_3 . Навпаки, подані позивачем докази, зокрема відомості, надані КНП «Міська дитяча поліклініка №15» Харківської міської ради, копії платіжних документів свідчать про періодичність понесення позивачем додаткових витрат.
У зв`язку із цим, суд вважає, що стягнення додаткових витрат щомісяця до досягнення дитиною повноліття не буде відповідати вимогам ст. 185 СК України.
Разом із тим, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач не позбавлена можливості звернутись до суду із позовом про стягнення вже понесених додаткових витрат, а також із позовом про збільшення розміру аліментів.
Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на рахунок держави, оскільки позивачка звільнена від його сплати, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст. ст. 12, 13, 78-80, 141, 258 268, 352 ЦПК України, ст. 185 СК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 6000 ( шість тисяч ) грн.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в сумі 840,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Учасники справи :

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя М.О. Материнко