Номер провадження: 22-ц/813/43/22
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Нечитайло Н.Ю.,

розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: держаний реєстратор Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`я Юріївна, про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію переходу права власності та скасування запису про право власності,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви.

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до АТ «Альфа-Банк» та просив проголосити рішення котрим визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Сурай Д.Ю., Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області, індексний номер 49701644 від 15.11.2019 року, яким проведена реєстрація права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за Акціонерним Товариством «Альфа-Банк»; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності №34167002 від 08.11.2019 року про реєстрацією за Акціонерним Товариством «Альфа-Банк» права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , що здійснений Державним реєстратором Сурай Д.Ю., Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги та пояснюючи підстави звернення до суду позивач вказував, що 17 липня 2008 року між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним Банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гашовою В.В. зареєстрованого в реєстрі за номером 7162, як забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №2008-690/003.14-111 від 17.07.2008 року укладеного між Акціонерно-комерційним Банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 .

За умовами зазначеного договору іпотеки, було передано в іпотеку наступне нерухоме майно: трикімнатна квартира загальною площею 68,6 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

30 серпня 2012 року був укладений договір №1 про внесення змін до договору іпотеки від 17.07.2008 року відповідно до якого були змінені валюта кредиту, розмір кредиту та термін виконання основного зобов`язання.

09 грудня 2019 року, прийшовши додому позивач побачив на вхідній двері приклеєний витяг з Державного реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності. Із зазначеного витягу позивач дізнався, що Акціонерне товариство «Альфа-Банк» 08 листопада 2019 року зареєструвало за собою право власності на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки від 17.07.2008 року.

Як вважав позивач, реєстрацію права власності на предмет іпотеки за АТ «Альфа-Банк» проведено незаконно, оскільки 18 серпня 2014 року Суворовським районним судом м. Одеси ухвалено рішення по справі № 523/9989/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким позовні вимоги задоволено частково та звернено стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, в разі звернення стягнення позовна давність застосовується і на позасудове звернення стягнення, а тому реєстрація права власності на предмет іпотеки 08 листопада 2019 року була здійснена після спливу позовної давності (яка сплила 27.06.2017 року), а тому Відповідач пропустивши строк позовної давності не мав права задовольняти свої кредиторські вимоги навіть в позасудовому порядку.

А також, АТ «Альфа-Банк» реєструючи за собою право власності на квартиру, діяв без дотриманням вимог п. 61 Порядку N1127 і ст. 35 Закону України «Про іпотеку», а саме позивач не отримував жодного повідомлення про намір відповідача зареєструвати за собою право власності на нерухоме майно, що є безперечною підставою для визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію переходу права власності та скасування запису про право власності.

Враховуючи зазначене, позивач просив його позовні вимоги задовольнити повному обсязі, а також стягнути з відповідача понесені витрати на сплату судового збору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», третя особа: держаний реєстратор Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю., про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію переходу права власності та скасування запису про право власності залишено без задоволення в повному обсязі.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2014 року звернено стягнення на квартиру АДРЕСА_3 , а тому позовні вимоги необхідно задовольнити.

Сповіщення сторін.

Про судове засідання, призначене на 26 жовтня 2022 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повне судове рішення виготовлено 07 листопада 2022 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 17 липня 2008 року між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним Банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гашовою В.В. зареєстрованого в реєстрі за номером 7162, як забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №2008-690/003.14-111 від 17.07.2008 року укладеного між Акціонерно-комерційним Банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 (а.с. 15-18).

За умовами зазначеного договору іпотеки, було передано в іпотеку наступне нерухоме майно: трикімнатна квартира загальною площею 68,6 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

30 серпня 2012 року був укладений договір №1 про внесення змін до договору іпотеки від 17.07.2008р., відповідно до якого були змінені валюта кредиту, розмір кредиту та термін виконання основного зобов`язання. (а.с. 19-20).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2014 року у цивільній справі №523/9989/14-ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким позовні вимоги задоволено частково та звернено стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 35-38).

Зазначене рішення набуло законної сили та іншого матеріали справи не містять.

Однак матеріали справи не містять доказів того, що зазначене рішення було виконано по суті, тому у АТ «Альфа-Банк» на момент звернення до державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`ї Юріївни (08.11.2019 р.) було наявне право щодо звернення стягнення на предмет іпотеки у будь який із способів, передбачених статтею 4 Іпотечного договору 17.07.2008 р. № 7162.

Пунктом 4.1. Іпотечного договору 17.07.2008р. № 7162 передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником Основного зобов`язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги, шляхом звернення стягнення на предмет Іпотеки.

Також, п. 4.5.3. Іпотечного договору 17.07.2008 р. № 7162 передбачено, що Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до змісту ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності ілотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Таким чином, і Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», і Законом України «Про іпотеку», і укладеним між сторонами іпотечним договором, передбачено можливість набуття права власності на підставі іпотечного договору та відповідно проведення державної реєстрації права власності об`єкт нерухомого майна, що є предметом такого договору.

З 15 жовтня 2019 року правонаступником всього майна, прав та обов`язків Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» є Акціонерне товариство «Альфа-Банк».

У зв`язку з чим, АТ «Альфа-Банк», в особі Бугуславського Євгена Володимировича, що діяв на підставі довіреності від 09.10.201 р. №10175 звернулося до державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. з заявою про державну реєстрацію права власності за АТ «АльфаБанк» на квартиру АДРЕСА_4 .

Державному реєстратору Сурай Д.Ю. для проведення державної реєстрації права власності на за АТ «Альфа-Банк» на квартиру АДРЕСА_4 було подано наступні документи:

- дублікат, що має силу оригіналу Іпотечного договору від 10.09.2019 р. № 490;

- договір про надання невідновлюваної кредитної лінії від 17.07.2008 р. № 2008- 690/Ф03.14-111;

- поштові документи, що підтверджували направлення АТ «Альфа-Банк» повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (оскільки, письмові вимоги АТ «Альфа-Банк» про погашення боргу були направлені цінним листом з описом вкладеного з рекомендованим повідомленням про вручення на адресу боржника та іпотекодавця, і хоча вимоги повернулася «за закінченням встановленого терміну зберігання», адресати вважаються належним чином повідомленими, адже, АТ «Альфа-Банк» вжито всіх заходів для повідомлення боржника належним чином про заборгованість - правова позиція викладена у постанові Верховного Суді від 29.08.2018р. по справі №755/5691/16-ц);

- повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку»;

- рішення AT «Укрсоцбанк» від 15.10.2019р. про затвердження передавального акту та визначення АТ «Альфа-Банк» правонаступником всього майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк»;

- висновок про вартість майна від 05.11.2019 р.;

- квитанція про сплату адміністративного збору.

Уповноваженою особою AT «Альфа-Банк» було надано передбачений законодавством перелік документів, необхідних для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Зазначені документи давали змогу встановити набуття права власності АТ «Альфа-Банк» на квартиру АДРЕСА_4 .

Крім того, вказаний перелік документів відповідав вимогам ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію права власності» та іншим положенням законодавства.

Пунктом 61 Порядку, зокрема, встановлено, що наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Також підстави, передбачені п.п. 5, 7-12 «Про державну реєстрацію права власності» для відмови в державній реєстрації права власності були відсутні.

У державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. були відсутні підстави для відмови Акціонерному товариству «Альфа-Банк» у проведенні державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_4 .

Крім того, державна реєстрація права власності АТ «Альфа-Банк» на квартиру АДРЕСА_4 відбулася у порядку, визначеному ст. 18. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З огляду на зазначене, рішення державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`ї Юріївни від 08.11.2019 р. № 34167002 є правомірним.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Частиною 3 статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частина 2 статті 43 ЦПК встановлює, що учасники справи зобовязані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Таким чином, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що при дослідженні Єдиного державного реєстру судових рішень у режимі повного доступу було встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 18 серпня 2014 року у справі №523/9989/14-ц позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково. В рахунок погашення боргу перед публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» за кредитним договором від 2008-690/Ф03.14-11117.07.2008р. в розмірі 504 885,56 гривень, який складається з заборгованості за кредитним договором в розмірі 420 634,3 6гривень, суми боргу за нарахованими процентами за користування кредитом в розмірі 62 495,75гривень, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань по кредиту в розмірі 5 371,96 гривень, пені за несвоєчасне повернення процентів по кредиту в розмірі 5 934,76 гривень, розміру інфляційних витрат по кредиту в розмірі 4 884,46 гривень та інфляційних витрат по відсоткам в розмірі 5 564,27 гривень, звернено стягнення на квартиру АДРЕСА_4 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаної квартири позивачем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», за ціною визначеною на рівні не нижчому за звичайної ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності чи/або незалежним експертом.

Отже, предметом договору іпотеки є саме квартира АДРЕСА_4 і саме рішення щодо неї було постановлено судом першої інстанції.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судове рішення виготовлено 07 листопада 2022 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк