Справа № 359/3940/22
Провадження №2/359/ 2009 /2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2022р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Сем`янків Д.О.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року на адресу суду надійшов вищевказаний позов. Позовна заява вмотивована тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 16 травня 2001 року посвідченим державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області Дідок В.В. під №1289, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

В зазначеній квартирі на даний час зареєстрована, як за місцем проживання ОСОБА_2 , яка є колишньою дружиною сина позивача. З 2018 року ОСОБА_2 не проживає за адресою свого зареєстрованого місця проживання. Відповідач добровільно змінила своє місце проживання. Відповідач в квартирі не проживає та не сплачує вартість житлово-комунальних послуг, її особистих речей в будинку немає.Тому позивач просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 06 липня 2022 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позов не надала. Про поважні причини, які перешкодили їй з`явитися у судове засідання, суд не повідомила.

Суд, заслухавши думку позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Вказана обставина підтверджується копією договору купівлі продажу від 16 травня 2001 року.

Шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , розірвано, про що 20.10.2018 року складено відповідний актовий запис №128.Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 20.10.2018 року.

З акту обстеження житлово-побутових умов проживання виданого депутатом Бориспільської міської ради ОСОБА_4 вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_2 зареєстрована, але фактично не проживає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_2 з 2018 року не проживає в квартирі АДРЕСА_1 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_2 з 2018 року не проживає в квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Таким чином встановлено, що на даний час ОСОБА_2 не пов`язана спільним побутом з сином позивача ОСОБА_3 , після розірвання шлюбу з ним вибула із зазначеного жилого приміщення. Незважаючи на це, відмовляється добровільно знятись з реєстрації у спірній квартирі.

З огляду на це, суд вважає за допустиме визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» складає 992,40 грн.

На підставі ст. 317, 319, 321, 379, 391, 405 ЦК, ст.71 ЖК України керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 89, 141, 200, 263-266, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09 грудня 2022 року.

Суддя: Чирка С.С.