Справа № 544/22/22
№ 2/544/86/2022
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 лютого 2022 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі

головуючої - судді Сайко О. О.,

за участю секретаря Костенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Пирятин, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 01.08.1992 зареєстрував шлюб з відповідачем ОСОБА_2 . Від шлюбу мають спільних дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що спільне проживання подружжя неможливе через складні взаємини, які призвели до взаємного відчуження і втрати поваги один до одного. Сторони подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, кожен живе окремо власним життям та своїми інтересами. Сім`я існує формально, у зв`язку із втратою почуття любові і взаємоповаги шлюб розпався. Спроби відновлення шлюбу між сторонами недоцільні, оскільки подружжя не має наміру збереження цього шлюбу. Формальне перебування у шлюбі суперечить інтересам сторін, тому просив шлюб розірвати.

Крім того, позивач має намір поділити майно подружжя, а саме житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 108,2 кв.м., який придбаний подружжям під час перебування у шлюбі на підставі договору купівлі-продажу ВЕО №544321 від 20.04.2007 та наразі належить ОСОБА_2 на праві приватної власності. Просить визнати за позивачем право власності на Ѕ частину вказаного будинку.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник направила до суду заяву, у якій просила розгляд справи просила проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги викладені у позові визнає та не заперечує проти їх задоволення. Просила долучити до матеріалів справи правовстановлюючі документи на спірний житловий будинок.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

За приписами ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 1992 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.4).

Від спільного проживання неповнолітніх дітей не мають.

Сторони проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують та спільне господарство не ведеться.

Подружжя миритися не бажають, клопотань про вжиття заходів щодо примирення подружжя шляхом надання строку на примирення не заявляли.

Відповідно до ст. 56 СК кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Як передбачено приписами ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 109 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Спільне життя сторін не склалося у зв`язку з втратою взаємних почуттів та протилежні погляди на життя.

З огляду на те, що у сторін спільне подружнє життя не склалось, примирення подружжя та подальше збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Відповідач не просила відновити їй дошлюбне прізвище, тому після розірвання шлюбу надалі іменується прізвищем, отриманим у зв`язку з реєстрацією шлюбу.

В період шлюбу сторони за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу ВЕО №544321 від 20.04.2007 придбали житловий будинок А-1 загальною площею 108,2 кв. м., житловою площею 51 кв. м. та прибудинковими спорудами: погріб під Б, літню кухню Б, саж В, вбиральню Г, огорожу №1, огорожу №2, ворота №3, зливну яму №4, розташовані по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці Пирятинської міської ради площею 0,06 га (а.с.15,29-33).

Вказані обставини відповідачем визнані, у суду немає сумнівів у їх достовірності, тому відповідно до ч.1ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Договір купівлі-продажу вказаного майна був оформлений на ім`я відповідача ОСОБА_2 (а.с.29).

Відповідно право власності на вказане нерухоме майно на підставі договору зареєстроване КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» в книзі №30 під номером запису 3746 за відповідачем ОСОБА_2 в цілому (а.с. 30).

Відповідно до статей 60, 61, 63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно положень ст. 369 Цивільного кодексу (далі- ЦК) України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

За змістом ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними.

Право власності на спірне майно зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 , що позбавляє позивача реальної можливості реалізовувати своє право власності на частку у майні, зміст якого полягає у володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном на власний розсуд. Крім того позивач вправі визначити частку у праві спільної сумісної власності, розмір якої становить 1/2 частини майна.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про поділ майна подружжя і визнання за ним права власності на Ѕ частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 , є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2-13, 81, 141, 259, 263-265, 352 ЦПК України, ст. 112 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , народження ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 01 серпня 1992 року Новооржицькою сільською радою Оржицького району Полтавської області, актовий запис №8.

Дошлюбне прізвище відповідача ОСОБА_2 не відновлювати.

Визнати за ОСОБА_1 , народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , право власності на 1/2 частину будинковолодіння, яке складається із житлового будинку А-1 загальною площею 108,2 кв. м., житловою площею 51 кв. м. та прибудинковими спорудами: погріб під Б, літню кухню Б, саж В, вбиральню Г, огорожу №1, огорожу №2, ворота №3, зливну яму №4, розташовані по АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - О. О. Сайко