Справа № 308/6420/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря судових засідань Киніва О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Дьордь В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради про стягнення невиплаченої заробітної плати та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради про стягнення невиплаченої заробітної плати та моральної шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває у трудових відносинах із відповідачем, а саме з 02 січня 2007 року призначена на посаду головного лікаря в комунальному закладі «Ужгородська міська поліклініка», яка в подальшому реорганізована в Комунальне некомерційне підприємство «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради. Однак, починаючи з липня 2019 року по день звернення з позовом до суду відповідач не сплачує їй заробітну плату. За таких обставин, позивач просила суд стягнути із відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за період з 01 липня 2019 по 01 червня 2022 року по в розмірі 665 000, 00 грн.

У зв`язку зі значною затримкою заробітної плати позивач відчуває моральні саджання, втрату нормальних життєвих зв`язків, негативні відносини в середині родини. Завдана обумовлюється моральним та фізичним стражданням внаслідок порушення законного права на заробітну плату, приниженням честі, гідності, ігноруванням прав, втратою престижу та ділової репутації серед знайомих, друзів та родичів. Просила стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.

02.06.2022 позивачем подано заяву про звільнення або відстрочення сплати судових витрат судового збору повністю до закінчення розгляду справи в суді першої інстанції.

03.06.2022 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відстрочено позивачу сплату судового збору не довше, ніж до ухвалення судового рішення у даній справі. Також вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

18.07.2022 представником відповідача надано відзив на позовну заяву. В якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та безпідставними. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що питання перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем було предметом судового розгляду у справі №308/8430/19 за позовом позивача, в якій вона просила: зобов`язати відповідачів подовжити трудові відносини з ОСОБА_1 шляхом призначення в порядку переведення її з посади головного лікаря «Комунальний заклад охорони здоров`я «Ужгородська міська поліклініка» на посаду директора КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради»; зобов`язати відповідачів внести в трудову книжку Качанова запис наступного змісту: у графі 3 - «Комунальний заклад охорони здоров`я «Ужгородська міська поліклініка» з 18 квітня 2019 року реорганізований (перетворений) на КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради», у графі 4 - «рішення XXXV сесії VII скликання (2-е пленарне засідання) Ужгородської міської ради від 18 квітня 2019 року за № 1505»;

Так, під час розгляду даної справи Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (провадження № 61-11031св21), було встановлено фактичні обставини справи, а саме:

- Рішенням XXXI сесії VII скликання (позачергова) Ужгородської міської ради від 20 грудня 2018 року за № 1375 «Про реорганізацію комунального закладу «Ужгородська міська поліклініка» шляхом перетворення у комунальне некомерційне підприємство «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради», відповідно до статей 52-54 Господарського кодексу України, статей 104-108 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення законодавства з питань діяльності закладів охорони здоров`я», Постанови Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2010 року № 208 «Деякі питання удосконалення системи охорони здоров`я», пункту 30 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з метою поліпшення якості медичного обслуговування населення, підвищення економічної ефективності використання активів, збільшенню господарської та фінансової автономії, міська рада вирішила реорганізувати комунальний заклад «Ужгородська міська поліклініка» шляхом перетворення у КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради». Визначено, що КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради» є правонаступником всіх майнових прав та обов`язків реорганізованого шляхом перетворення комунального закладу «Ужгородська міська поліклініка». Утворено комісію з реорганізації шляхом перетворення комунального закладу «Ужгородська міська поліклініка» у складі згідно з додатком. Комісії з реорганізації шляхом перетворення слід повідомити у встановленому законодавством України порядку працівників комунального закладу «Ужгородська міська поліклініка» про реорганізацію закладу шляхом перетворення.

- Рішенням XXXV сесії VII скликання (2-е пленарне засідання) Ужгородської міської ради від 18 квітня 2019 року за № 1505 «Про створення Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради» міська рада вирішила створити юридичну особу публічного права - КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради шляхом реорганізації в результаті перетворення юридичної особи публічного права - комунального закладу «Ужгородська міська поліклініка» (пункт 2 рішення); уповноважено Управління охорони здоров`я Ужгородської міської ради на оголошення та проведення конкурсу на зайняття посади керівника КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради (пункт 7 рішення); призначено ОСОБА_1 виконуючим обов`язки директора КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради до призначення керівника в установленому законом порядку (пункт 8 рішення).

- у спірних правовідносинах відбулась реорганізація установи шляхом перетворення юридичної особи публічного права комунального закладу «Ужгородська міська поліклініка» в КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради. На виконання рішення XXXV сесії VII скликання (2-е пленарне засідання) Ужгородської міської ради від 18 квітня 2019 року за № 1505 Управлінням охорони здоров`я Ужгородської міської ради видано наказ від 21 червня 2019 року № 102 про затвердження складу конкурсної комісії, за яким у зв`язку з наявністю вакантної посади керівника КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради утворено комісію з проведення конкурсу на зайняття вказаної вакантної посади та затверджено склад комісії.

- Наказом Управління охорони здоров`я Ужгородської міської ради від 21 червня 2019 року № 103 «Про оголошення конкурсу» оголошено конкурс на зайняття вакантної посади директора КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради, наказано конкурсній комісії оприлюднити інформацію на офіційному сайті Ужгородської міської ради, визначено строк подачі документів для участі у конкурсі по 08 липня 2019 року, тощо.

- Протоколом комісії з проведення конкурсу на зайняття посади директора КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради від 16 липня 2019 року № 1 допущено до участі у конкурсі двох кандидатів з 4-х, які подали заявки, та визначено місце, дату та час конкурсу. Протоколом комісії з проведення конкурсу на зайняття посади директора КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради від 18 липня 2019 року № 2 допущено до участі в конкурсі ще одного кандидата - ОСОБА З, та відхилено головою комісії ОСОБА_4 вимогу ОСОБА1 про прийом від неї пакету документів на участь у конкурсі у зв`язку з тим, що термін подачі документів минув.

- Протоколом комісії з проведення конкурсу на зайняття вакантної посади директора КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради від 24 липня 2019 року № 3 більшістю голосів членів комісії прийнято рішення зробити подання на ім`я міського голови про призначення директором КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради ОСОБА 2 .

- Розпорядженням Ужгородського міського голови від 26 липня 2019 року № 316 «Про призначення ОСОБА_3 призначено ОСОБА_3 на посаду директора КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради з 29 липня 2019 року з укладенням з нею контракту строком на п`ять років. Наказом Управління охорони здоров`я Ужгородської міської ради від 29 липня 2019 року № 121 «Про призначення ОСОБА_3 » призначено ОСОБА_3 на посаду директора КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради з 29 липня 2019 року.

- Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 27 липня 2020 року засновником КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради є Ужгородська міська рада, а директором - ОСОБА_4 з 04 березня 2020 року (запис 1); засновником комунального закладу «Ужгородська міська поліклініка» є Ужгородська міська рада, а керівником - ОСОБА_4 (запис 2). Також зазначено, що 20 червня 2019 року проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи у результаті реорганізації.

Зазначає, що трудові відносини, які виникли між виконуючим обов`язки керівника закладу та власником або уповноваженим ним органом не можуть бути встановлені на невизначений термін, оскільки посада виконуючого обов`язки керівника закладу є тимчасовою і припинення таких трудових відносин закон пов`язує з часом призначення керівника закладу за результатами конкурсу.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 235/2741/19 та від 17 червня 2021 року у справі № 352/1754/19.

Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (провадження № 61-11031св21), було зазначено наступне: «Доводи касаційної скарги про безстроковість трудових відносин між сторонами не заслуговують на увагу, оскільки трудові відносини, які виникли між виконуючим обов`язки керівника закладу та власником або уповноваженим ним органом, не можуть бути встановлені на невизначений термін, так як посада виконуючого обов`язки керівника закладу є тимчасовою і припинення таких трудових відносин закон пов`язує з часом призначення керівника закладу за результатами конкурсу».

Так, КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради створено згідно з рішенням XXXV сесії VII скликання (2-е пленарне засідання) Ужгородської міської ради від 18 квітня 2019 року за № 1505 «Про створення Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради» шляхом реорганізації в результаті перетворення юридичної особи публічного права - комунального закладу «Ужгородська міська поліклініка».

Пунктом 8 рішення XXXV сесії VII скликання (2-е пленарне засідання) Ужгородської міської ради від 18 квітня 2019 року за № 1505 призначено ОСОБА 1 виконуючим обов`язки директора КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради до призначення керівника в установленому законом порядку.

Зазначений пункт 8 втратив чинність згідно з рішенням XLII сесії VII скликання (2-е пленарне засідання) Ужгородської міської ради від 24 грудня 2019 року за № 1834 у зв`язку з проведенням конкурсу на зайняття посади директора КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради та розпорядження міського голови від 26 липня 2019 року № 316 «Про призначення ОСОБА_3 ».

У пункті 7.2 статуту новоствореного КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради, що міститься в матеріалах справи, вказано, що поточне керівництво (оперативне управління) підприємством здійснює директор, який призначається на посаду, або звільняється з неї з дотриманням вимог чинного законодавства України. З директором укладається контракт, в якому зазначаються строк найму, права, обов`язки і відповідальність директора, умови звільнення з посади (припинення дії контракту), інші умови найму, передбачені контрактом та чинним законодавством.

Після створення нової юридичної особи - КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради виникли підстави для призначення нового керівника (директора) згідно з його статутом.

Колегія суддів Верховного Суду не погоджується із доводами, що посада головного лікаря та директора є фактично однією і тією ж посадою, оскільки статут КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради не визначає головного лікаря керівником цього підприємства.

Наказом МОЗ України від 31 жовтня 2018 року № 1977 «Про внесення змін до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск «Охорона здоров`я», що набрав чинності з 01 січня 2019 року, внесено зміни до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого та впровадженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29 березня 2002року № 117.

Цим наказом розмежовані функції генерального директора (директора) та медичного директора у медичних закладах та встановлено, що особи, призначені на посади керівників у сфері охорони здоров`я до набрання чинності цим наказом, продовжують виконувати свої обов`язки до проведення нових конкурсів.

До Випуску 78 «Охорона здоров`я» Довідника кваліфікаційних характеристик професій включено нові кваліфікаційні характеристики: медичний директор та виключено кваліфікаційні характеристики таких посад для нових призначень після 01 січня 2019 року: головний лікар лікувально-профілактичного закладу; головний лікар обласної, центральної міської, міської, центральної районної та районної лікарень; заступник головного лікаря обласної, центральної міської, міської, центральної районної та районної лікарень; заступник головного лікаря з медсестринства. Працівники, які обіймали посади заступника головного лікаря з медсестринства, до набрання чинності цього наказу продовжують виконувати свої обов`язки.

Позивач не брала участі у проведенні конкурсу на зайняття посади директора КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради (у протоколі комісії з проведення конкурсу на зайняття посади директора КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради від 18 липня 2019 року № 2 вказано, що головою комісії відхилено вимогу позивача про прийом від неї пакету документів на участь у конкурсі у зв`язку з тим, що термін подачі документів давно минув) та не була оголошена переможцем такого конкурсу, відповідно підстав укладати із нею контракт як з директором КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради немає, апеляційний суд дійшов правильного висновку про необґрунтованість відповідної позовної вимоги.

Невнесення відомостей про реорганізацію комунального закладу «Ужгородська міська поліклініка» до трудової книжки позивача свідчить про порушення кадрового обліку на підприємстві, проте зазначене не може бути підставою для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 під № 9. Окрім цього, сама позивач входила до складу комісії з реорганізації комунального закладу «Ужгородська міська поліклініка» згідно з рішенням XXXI сесії VII скликання (позачергова) Ужгородської міської ради від 20 грудня 2018 року за № 1375, на яку відповідно до пункту 6.2 цього рішення було уповноважено повідомити у встановленому законодавством України порядку працівників комунального закладу «Ужгородська міська поліклініка» про реорганізацію шляхом перетворення.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили - не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Стосовно листа отриманого позивачем від виконавчого комітету Ужгородської міської ради про те, що вона не звільнена із займаної посади, вважаємо за необхідне повідомити наступне:

Статут комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради затверджений рішенням Ужгородської міської ради № 1505 від 18 квітня 2019 року містить положення, згідно якого управління Підприємством здійснюється відповідно до цього Статуту на основі поєднання прав Засновника, Уповноваженого органу управління та Директора. Поточне керівництво (оперативне управління) Підприємством здійснює Директор, який призначається на посаду, або звільняється з неї з дотриманням вимог чинного законодавства України. З Директором укладається контракт, в якому зазначається строк найму, права, обов`язки і відповідальність Директора, умови звільнення з посади (припинення дії контракту), інші умови найму, передбачені контрактом та чинним законодавством (п. б. 1.)

Засновник (Власник) укладає і розриває контракт з Директором Підприємства (п.6.2.5).

Уповноважений орган управління здійснює контроль за виконанням контракту, укладеного між Засновником та Директором (п.6.3.3).

Директор приймає рішення про прийняття на роботу, звільнення з роботи працівників Підприємства, а також інші, передбачені законодавством про працю рішення в сфері трудових відносин, укладає трудові договори з працівниками Підприємства. Забезпечує раціональний добір кадрів, дотримання працівниками правил внутрішнього трудового розпорядку. Створює умови підвищення фахового і кваліфікаційного рівня працівників згідно із затвердженим в установленому порядку штатним розписом (6.4.8.).

Оскільки позивач виконувала тимчасово обов`язки директора у період з 18.04.2019 по 29.07.2019 рік, то вона була наділена правом внесення відповідного запису до своєї трудової книжки про звільнення з посади головного лікаря комунального підприємства «Ужгородська міська поліклініка».

З огляду на викладене відсутні законні підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення невиплаченої заробітної плати в сумі 665 000 грн., яка до того-ж не доведена розрахунком. Інша вимога про стягнення моральної шкоди в розмірі 50000 грн., мотивовано тим що невиплатою заробітної плати вона відчуває моральні страждання, втратила нормальні життєві зв`язки, що негативно впливає на відносини в середині її родини. Моральна шкода, як і матеріальна шкода підлягають доведенню в суді. Зазначаючи про моральні і фізичні страждання позивач навіть не вказав в чому вони проявляються не кажучи про докази моральних страждань. Яким чином особа може фізично страждати від неотримання заробітної плати яку не заробила, взагалі незрозуміло, тим більше що з 01.07.2019 по 01.06.2022 Позивач не зверталась з вимогою про стягнення невиплаченої заробітної плати, що свідчить про те, що невиплачена на думку позивача зарплата не була для неї суттєвою обставиною. Також Позивач не зазначила в чому виразилось приниження честі і гідності та втрата престижу і ділової репутації серед друзів та родичів.

Таким чином, позивачем не обґрунтовано, які саме його права та інтереси є порушеними, що у свою чергу, не породжує у такої особи права на захист.

Інші зазначені позивачем обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, цитуванні практики Верховного суду України.

18.07.2022 представником відповідача подано заяву про попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат, відповідно до якої відповідач, з огляду на складність даного судового спору, очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в розмірі 6000,00 грн. За наслідками реально/фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом даної справи, відповідач протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у даній справі надасть суду відповідні докази.

26.08.2022 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій остання збільшила розмір позовних вимог, просила стягнути невиплачену заробітну плату за період з 01 липня 2019 року по 01 вересня 2022 року в сумі 730 000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

07.10.2022 представником відповідача надано додаткові письмові пояснення, які зводяться до наступного. Позивач визначила відповідачем Комунальне некомерційне підприємство «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради, в якому вона працювала з 20.06.2019 по 31.07.19 на посаді виконуючого обов`язки директора підприємства, іншої посади позивач не мала у відповідача, що підтверджується штатним розписом, який позивач самостійно затвердила Наказом та ввела в дію.

Комунальне підприємство «Ужгородська міська поліклініка» припинило своє існування 20.06.2019, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Позивач самостійно подала необхідні документи для державної реєстрації припинення Комунального підприємства «Ужгородська міська поліклініка», а також самостійно подала документи для державної реєстрації створення Комунальне некомерційне підприємство «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради, що підтверджується заявою про державну реєстрацію створення юридичної особи, яка була підписана та подана власноруч позивачем до відповідного органу державної реєстрації разом з іншими необхідними для державної реєстрації документами. Відтак твердження позивача, що вона не знала про своє звільнення та припинення Комунального підприємства «Ужгородська міська поліклініка», у якому вона працювала головним лікарем не знаходять свого підтвердження.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, що вона обіймає посаду головного лікаря Комунального підприємства «Ужгородська міська поліклініка».

Повноваження ОСОБА_1 як головного лікаря Комунального підприємства «Ужгородська міська поліклініка» припинились 19.06.2019. З цього моменту нарахування та виплата заробітної плати, як головному лікарю припинились, на підставі прийнятих та затверджених документів саме позивачем.

20.06.2019 ОСОБА_1 почала виконувати обов`язки КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради.

29.07.2019 ОСОБА_1 припинила виконувати обов`язки КНП «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради, відповідні зміни були зареєстровані 31.07.2019, з цього моменту нарахування та виплата заробітної плати як в.о. директора припинились.

Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (провадження №61-11031св21) було зазначено наступне: Доводи касаційної скарги про безстроковість трудових відносин між сторонами не заслуговують на увагу, оскільки трудові відносини, які виникли між виконуючим обов`язки керівника закладу та власником або уповноваженим ним органом, не можуть бути встановлені на невизначений термін, так як посада виконуючого обов`язки керівника закладу є тимчасовою і припинення таких трудових відносин закон пов`язує з часом призначення керівника закладу за результатом конкурсу.

Колегія судів Верховного Суду не погоджується із довадами, що посада головного лікаря та директора є фактично однією і тією ж посадою, оскільки статут КНП 2Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради не визначає головного лікаря керівником цього підприємства.

Невнесення відомостей про реорганізацію комунального закладу «Ужгородська міська поліклініка» до трудової книжки позивача свідчить про порушення кадрового обліку на підприємстві, проте зазначене не може бути підставою для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 . Окрім цього, сама позивач входила до складу комісії з реорганізації комунального закладу «Ужгородська міська поліклініка» згідно з рішенням ХХХІ сесії VII скликання (позачергова) Ужгородської міської ради від 20 грудня 2018 року за №1375, на яку відповідно до п.6.2 цього рішення було уповноважено повідомити у встановленому законодавством України порядку працівників комунального закладу «Ужгородська міська поліклініка» про реорганізацію шляхом перетворення.

У судове засідання з`явилися позивач та представник позивача, надали суду пояснення, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання з`явився, подав відзив на позовну заяву, письмові пояснення, в яких просить відмовити в задоволені позовних вимог повністю з наведених підстав.

Суд, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись принципом верховенства права, приходить до наступного.

Частиною 3 статті 6 Конституції України встановлено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців (ч. 1 ч. 2 Закону України "Про оплату праці").

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 5 статті 97 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до положень ст. 1 Конвенції про захист заробітної плати №95, яка ратифікована 31 січня 1961 року, метою цієї Конвенції є термін «заробітна плата», який означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити, на підставі письмового або усного договору про наймання послуг, працівникові за працю, яку виконано, чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано, чи має бути надано.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 Конвенції ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата.

Заробітна плата виплачуватиметься через регулярні проміжки часу. Якщо немає інших відповідних урегулювань, котрі забезпечують виплату заробітної плати через регулярні проміжки часу, то періоди виплати заробітної плати має бути продиктовано національним законодавством або визначено колективним договором чи рішенням арбітражного органу (ст. 12 Конвенції про захист заробітної плати).

Статтею 141 КЗпП України встановлено, що обов`язок неухильного додержання законодавства про працю лежить на власнику або уповноваженому ним органі.

Положенням ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно з частиною 2 статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Як видно, запису в трудовій книжці позивача № НОМЕР_1 від 02 січня 2007 року, позивач по день ухвалення рішення працює на посаді головного лікаря у комунальному закладі «Ужгородська міська поліклініка», який в подальшому реорганізовано в Комунальне некомерційне підприємство «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради. Дана обставина підтверджується копією трудової книжки позивача.

Також листом виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 08.08.2019 року №2451/03-17, наданого на адвокатський запит від 31.07.2019 року, підтверджується, що позивач ОСОБА_1 не звільнена із займаної посади головного лікаря Ужгородської міської поліклініки.

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.02.2022 (провадження № 61-11031св21) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради, Управління охорони здоров`я Ужгородської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа Комунальне некомерційне підприємство «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення в частині, наказу та зобов`язання вчинити дії, зазначається, що суд касаційної інстанції погоджується із висновком апеляційного суду, що ОСОБА_1 не є звільненою із посади головного лікаря Ужгородської міської поліклініки, враховуючи норму частини четвертої статті 36 КЗпП України, а також з огляду на те, що такий запис відсутній в її трудовій книжці й матеріали справи не містять документів про її звільнення.

У зв`язку з реорганізацією шляхом перетворення комунального закладу «Ужгородська міська поліклініка» у комунальне некомерційне підприємство «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради на ХХХУ сесії УП скликання (2-е пленарне засідання) Ужгородської міської ради 18 квітня 2019 року було прийнято рішення за №1505 «Про створення Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради», яким було вирішено - створити юридичну особу публічного права Комунальне некомерційне підприємство «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради шляхом реорганізації в результаті перетворення юридичної особи публічного права - комунального закладу «Ужгородська міська поліклініка».

Реорганізоване Комунальне некомерційне підприємство «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради є правонаступником «Ужгородська міська поліклініка». Дана обставина підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.10.2022 року.

За приписами ч.4 статті 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації продовжується дія трудових договорів працівників, окрім випадків скорочення їх чисельності або штату. Вказана норма поширюється і на керівників закладів охорони здоров`я, які працюють за безстроковими трудовими договорами .

Таким чином, у разі перетворення комунальної установи у комунальне некомерційне підприємство, заклад охорони здоров`я продовжує здійснювати свою діяльність в новій організаційно-правовій формі і є правонаступником всіх прав та обов`язків закладу охорони здоров`я, що припиняється, в тому числі - в частині продовження трудових відносин з найманими працівниками, зокрема, керівником.

Законодавство про працю встановлює певний порядок оформлення припинення трудового договору з працівником.

Припинення трудового договору покладає на власника або уповноваженого ним органу певнi зобов`язання, зокрема оформлення наказу (розпорядження).

Так, у разі припинення трудового договору незалежно вiд пiдстав власником або уповноваженим ним органом видається вiдповiдний наказ (розпорядження).

У наказi (розпорядженнi) про звiльнення зазначається прiзвище, iм`я, по батьковi працiвника, його посада, дата та пiдстава припинення трудового договору вiдповiдно до формулювання законодавства про працю з конкретним посиланням на статтю, пункт закону (наприклад, «звiльнений за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України»).

Якщо трудовий договiр припиняється з iнiцiативи працiвника за наявностi для цього певних поважних причин, то така причина також зазначається в наказi (розпорядженнi).

Власник або уповноважений ним орган повинен ознайомити працiвника iз наказом (розпорядженням) пiд пiдпис. Крiм того, на вимогу працiвника власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати йому копiю наказу (розпорядження).

Доводи представника відповідача про припинення трудових відносин з позивачем не підтверджені ним належними та допустимими доказами, зокрема в матеріалах справи відсутній наказ про звільнення позивача, а також відсутній в трудовій книжці й запис про звільнення позивача, а враховуючи те, що реорганізоване Комунальне некомерційне підприємство «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради є правонаступником «Ужгородська міська поліклініка», у Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради існує обов`язок з нарахування та виплати позивачу заробітної плати.

Згідно довідки, яка була надана позивачу за місцем роботи, за № 02 від 10 січня 2020 року, заробітна плата позивача складала за травень місяць 2019 року 20 000,00 грн., за червень місяць 2019 року 18 000, 00 грн. Тобто середня заробітна плата за місяць складає 19 000,00 грн.

Також Постановою КМУ «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я» №2 від 12.01.2022 р. відповідно до п.1 якої - розмір нарахованої заробітної плати медичним працівникам закладів охорони здоров`я державної або комунальної форми власності за повністю виконану місячну (годинну) норму праці встановлюється в межах фонду оплати праці на 2022 р. - на рівні не менше 20000 грн для медичних працівників, які займають посади лікарів (крім лікарів-інтернів), та професіоналам з вищою немедичною освітою, які допущені до медичної діяльності в закладах охорони здоров`я, а саме: бактеріологи, біохіміки, вірусологи, генетики, ентомологи, імунологи, лаборанти клінічної діагностики, мікробіологи, паразитологи, біологи, зоологи та токсикологи.

Отже заявлена позивачем сума стягнення заробітної плати, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, в розмірі 730 000, 00 гривень, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Право працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник, у разі порушення законодавства про оплату праці, має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Таким чином, під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Відповідно до ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована законом № 475/97ВР від 17.07.1997 р.) Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції (ст. 17).

Згідно ст. 12 Конвенція про захист заробітної плати N 95 заробітна плата виплачуватиметься через регулярні проміжки часу. Якщо немає інших відповідних урегулювань, котрі забезпечують виплату заробітної плати через регулярні проміжки часу, то періоди виплати заробітної плати має бути продиктовано національним законодавством або визначено колективним договором чи рішенням арбітражного органу.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ застосовується українськими судами як джерело права.

Пунктом 272 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначається: «Суд зазначає, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються….(Рішення у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (GarciaRuisv. Spain) [ВП], №30544/96, п.26, ЕСНR1999-1, з подальшими посиланнями)».

Пунктом 52 Рішення ЄСПЛ Справа «Меньшакова проти України» (Заява № 377/02) суд зазначив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (див., наприклад, рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ).

Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Як достовірно встановлено судом, внаслідок порушення відповідачем законних прав позивача, а саме невиплати йому заробітної плати, тобто порушення відповідачем конституційного права позивача на оплату працю, внаслідок чого було порушено звичний для останнього уклад життя, завдало йому моральних страждань, які виразилися в докладанні додаткових зусиль для утримання себе та своєї сім`ї, переживаннях, пов`язаних із необхідністю звернення до суду за захистом свого порушеного права, останній зазнав втрат немайнового характеру, тобто йому завдано моральну шкоду.

Суд зауважує, що в результаті затримки з невиплатою заробітної плати позивач понесла моральні страждання, які виразились у неотриманні коштів на проживання протягом певного періоду, що зумовило зміну способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для утримання себе та своєї сім`ї, принизило позивача, що визнається судом моральною шкодою, яка підлягає задоволенню частково з урахування розміру невиплачених відповідачем сум, розміру та тривалості завданих моральних страждань.

Враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у її житті, та зважаючи на положення Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають задоволенню в розмірі 20 000,00 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України").

Відповідно до п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо строк (строки), на який (які) судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, суд з урахуванням конкретних обставин справи може своєю ухвалою продовжити цей строк (але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі частина перша статті 82 ЦПК), або звільнити сторону від сплати судового збору, або стягнути несплачену суму судового збору при ухвалені судового рішення.

Оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають повному задоволенню, то за правилами ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. У зв`язку з цим, рішення суду в цій частині підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст 4, 6, 10, 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради про стягнення не виплаченої заробітної плати та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 730 000, 00 грн. (сімсот тридцять тисяч) гривень.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 20 000, 00 грн. (двадцять тисяч) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Ужгородська міська поліклініка» Ужгородської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 2481,00 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , документ, РНОКПП НОМЕР_2 .

Представник позивача: адвокат Рутковський Сергій Васильович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №188 від 26.10.2006, видане Радою адвокатів Закарпатської області.

Представник відповідача: адвокат Дьордь Василь Васильович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №21/2938 від 20.01.2022, видане Радою адвокатів Закарпатської області

Повний текст рішення виготовлено 27.12.2022.

Суддя І.О. Шепетко