ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 лютого 2022 року

м. Харків

справа № 638/2453/21

провадження № 22-ц/818/669/22

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 червня 2021 року в складі судді Подус Г.С.,

у с т а н о в и в :

23 лютого 2021 року ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що сторони з 12 січня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у них народилася дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружні відносини фактично припинилися з травня 2020 року. З цього часу спільне господарство не ведеться. Відповідач мешкає за іншою адресою. Можливості зберегти сім`ю немає. Примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам ОСОБА_5 та дитини, яка знаходиться на її утриманні. З урахуванням того, що відповідач з травня 2020 року у вихованні дитини не приймає участі, дитина проживає з позивачем, наявні підстави для визначення місця проживання ОСОБА_4 разом з матір`ю. Вказувала, що інформація про конкретне місце роботи відповідача відсутня. Вважає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум і такий рівень вона сама не може забезпечити.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила суд розірвати шлюб, укладений між сторонами, визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 разом із матір`ю; стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 6000,00 грн на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно; стягнути витрати на правову допомогу.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 червня 2021 року позов ОСОБА_1 - задоволено. Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 21. Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_4 разом із матір`ю ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн на місяць, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23 лютого 2021 року і до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1816,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Задовольняючи позов в частині вирішення спору про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї буде суперечити інтересам кожного із подружжя.

Оскільки відповідач не заперечував проти того, щоб донька залишилась проживати разом з матір`ю, суд першої інстанції визначив місце проживання дитини разом з ОСОБА_1 .

Задовольняючи частково позов в частині вирішення спору про стягнення аліментів та стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину в розмірі 3000,00 грн, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач офіційно не працевлаштований, постійного заробітку чи інших джерел доходу не має, тому розмір аліментів 6000,00 грн не є обґрунтованим з урахуванням вимог статті 182 Сімейного Кодексу України (далі СК України).

06 серпня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів, ухвалити в цій частині нове рішення про зменшення розміру аліментів з 3000,00 грн до 1255,00 грн щомісячно до досягнення дитини повноліття, в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга, мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував його матеріальне становище. На даний час він не має змоги платити такий розмір аліментів у зв`язку з тим, що з січня 2017 року він офіційно не працює, стабільного та регулярного прибутку не має. Крім того, на його утриманні перебуває мати пенсіонерка, яка потребує стороннього догляду та матеріальної допомоги. Зазначає, шо приймає участь у вихованні доньки, проводить з нею вільний від роботи та навчання час, забезпечує матеріальні потреби дитини на харчування, одяг, оздоровлення та нормальний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток.

ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 червня 2021 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини першої статті 369 ЦПК України.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення спору про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення витрат на правничу допомогу не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаними вимогам закону в частині вирішення спору про стягнення аліментів не відповідає.

Матеріали справи свідчать, що 12 січня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.

Під час спільного проживання у сторін народилася дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 від 04 січня 2017 року, ОСОБА_2 звільнений з роботи за власним бажанням.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною другою статті 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України).

Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Підпункт 3, пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

08 липня 2017 року набрав чинності Закон України від 17 травня 2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень.

Згідно з частинами першою, третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

Оскільки утримання дитини є обов`язком обох батьків, суд першої інстанції, повно та всебічно дослідив докази у справі, надав їм належну оцінку, та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак з висновком суду про визначення розміру аліментів погодитись неможна.

Враховуючи те, що відповідач офіційно не працевлаштований, інших видів прибутку у нього немає, а також вимоги законодавства, розмір прожиткового мінімуму для дітей, який на 2021 рік становить з 1 липня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень, судова колегія вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 3 000,00 грн на 2 000,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 23 лютого 2021 року до досягнення дитиною повноліття, враховуючи, що розмір аліментів у більшій сумі ніж 2 000,00 грн в місяць поставить відповідача у скрутне матеріальне становище, що є недопустимим.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги, що на утриманні відповідача перебуває мати пенсіонерка, не можуть бути прийняті до уваги, так як її утримання відповідач здійснює добровільно. При цьому мати відповідача отримує державну пенсію.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).

В пункті 35 (абзац 3) постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що у разі якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 статті п`ятої Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

ОСОБА_2 при поданні апеляційної скарги сплатив судовий збір в розмірі 2724,00 грн, що документально підтверджено квитанцією від 06 серпня 2021 року (а. с. 73).

Зважаючи на те, що позов ОСОБА_1 задоволено частково (50,0%), з ОСОБА_2 в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції в розмірі 454,00 грн.

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, то відповідно до пункту 3 частини першої статті 141 ЦПК України ОСОБА_2 має бути компенсовано за рахунок держави судовий збір у розмірі 1 816,91 грн, що є пропорційним розміру позовних вимог, які залишено без задоволення, виходячи з такого розрахунку: 2 724,00 * (100%- 33,3%)

Таким чином, ОСОБА_2 підлягає компенсації за рахунок держави судовий збір в розмірі 1 362,91 грн (1 816,91 грн 454,00 грн).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 червня 2021 року змінити в частині визначення розміру аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2 000,00 (дві тисячі грн) грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 лютого 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Компенсувати за рахунок держави ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1362, 91 грн (одна тисяча триста шістдесят дві грн 91 коп) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 22 лютого 2022 року.

Головуючий А.В. Котелевець

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина