01.12.2022 Справа №607/9274/22 Провадження № 2/607/2726/2022
м. Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:
головуючої судді Марциновської І.В.,
за участю: секретаря судового засідання Максим`юк Я.Е.,
представника позивача Дишкант М.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення,
Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради (далі за текстом КП «Тернопільміськтеплокомуненерго») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення.
05.09.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання у справі на 05.10.2022 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи.
05.10.2022 за клопотанням представника позивача судове засідання відкладено на 08.11.2022.
08.11.2022 за клопотанням представника позивача судове засідання відкладено на 01.12.2022.
01.12.2022 у судовому засіданні представник позивача заявила усне клопотання про подання додаткових доказів, а саме: списку власників особових рахунків за адресою: АДРЕСА_2 та копії договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Клопотання про поновлення процесуального строку для подання цих доказів представник позивача не заявляла та докази підтвердження надсилання (надання) копій цих доказів відповідачусуду не надала.
Представник позивача зауважила, що обізнана з обов`язком завчасного надсилання копій доказів іншим учасникам справи, однак не виконала такий обов`язок, оскільки докази були нею отримані лише за 2 дні до судового засідання. Разом з тим суд вважає, що вказаного строку було достатньо для направлення відповідачу засобами поштового зв`язку копій доказів, що надаються суду. При цьому клопотання про необхідність відкладення судового засідання з метою направлення копій доказів відповідачу представник позивача не заявляла. З урахуванням викладених обставин суд відмовив у задоволенні клопотання про долучення додаткових доказів.
У судовому засіданні 01.12.2022 представник позивача Дишкант М.Р. позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Не заперечувала щодо здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Пояснила, що саме ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 , оскільки такий будинок є колишнім гуртожитком, а квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_4 є двома окремими кімнатами, власники яких продали ці кімнати ОСОБА_1 . При цьому сукупна площа вказаних кімнат складає площу квартири АДРЕСА_3 , яка зазначена у договорі купівлі-продажу нерухомого майна.
У судове засідання 01.12.2022 відповідач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, у тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача до суду не надходило.
Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.
Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Частина 1 ст. 526 ЦК України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з наданням послуг з централізованого опалення, та регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання» та іншими нормативно-правовими актами України.
Так, згідно з п. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг (ч. 1 ст. 6 «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач) (ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.
Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.
Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом.
Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.
Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу. Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною.
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).
Згідно з ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством.
Таким чином згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити вартість послуг з централізованого опалення, якщо він фактично отримував таку послугу. Факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18.03.2019 у справі № 210/5796/16-ц, де встановлено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.
Відтак у разі відсутності між сторонами письмового договору про надання житлово-комунальних послуг зобов`язання за таким договором виникає у разі наявності між сторонами фактичних договірних відносин. Для цього суду необхідно встановити, чи позивач надавав такі послуги, а відповідач ними користувався.
Так, суд встановив, що КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» здійснює забезпечення тепловою енергією житла за адресою: АДРЕСА_2 .
Однак докази, які б підтверджували, що між КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» та ОСОБА_1 укладений письмовий договір послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , позивач суду не надав.
Відсутність між сторонами письмового договору також підтверджується змістом ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.12.2021 (а.с. 6), з якої вбачається, що КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення у зв`язку з відсутністю договору, укладеного у письмовій формі.
Також згідно з відповіддю з відділу реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради № 1444/28-03 від 18.08.2022 інформація про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 в реєстрі територіальної громади м. Тернопіль відсутня (а.с. 15).
Докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 прийняв та користувався наданими позивачем послугами з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема що відповідач звертався до КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» з заявою щодо надання таких послуг або здійснював оплату цих послуг тощо, суду не надані.
При цьому суд не приймає доводи позивача про те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 , оскільки з інформації, яка наявна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та отримана судом під час підготовки справи до розгляду, вбачається, що у вказаному реєстрі взагалі відсутні відомості про об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .
Також згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 314614152 від 09.11.2022 вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 . При цьому загальна площа даного об`єкту нерухомого майна становить 46,4 кв. м, що спростовує доводи представника позивача, що така площа є сукупною площею квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_4 за вказаною адресою.
З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що позивач не довів належними та достатніми доказами, що між КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» та ОСОБА_1 був укладений письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення або що між сторонами були наявні фактичні договірні відносини, за якими позивач надав послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач прийняв та не оплатив такі послуги.
За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 2254 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1537 від 07.07.2022 (а.с. 11). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір слід покласти на позивача.
Керуючись ст. 1, 6, 9, 10, 12, 13, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 509 ч. 1, 2, 526 ч. 1, 901 ч. 1 ЦК України, ст. 4, 13, 76-81, 89, 133 ч. 1, 141 ч. 1, 258, 259, 263-265, 280, 282-284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд
У позові комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення відмовити повністю.
Судовий збір у сумі 2254 (дві тисячі двісті п`ятдесят чотири) гривні покласти на позивача комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання (перебування) невідоме.
СуддяІ. В. Марциновська
Повне судове рішення складене 05.12.2022.