Дата документу 21.02.2022
Справа № 501/3179/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2022 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Тимко М.Л.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (третя особа ОСОБА_3 ) про визнання поруки припиненою, -

В С Т А Н О В И В:

До Іллічівського міського суду Одеської області звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в якому просять:

- визнати договір поруки №145616 від 27 вересня 2007 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , припиненим;

- визнати договір поруки №145643 від 27 вересня 2007 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , припиненим.

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 27 вересня 2007 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» надав ОСОБА_3 кредит грошові кошти у іноземній валюті у розмірі 95200,00 доларів США. ОСОБА_3 зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 27 вересня 2022 року та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 10,5% річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» укладено Договір поруки №145616 від 27 вересня 2007 року, та між ОСОБА_2 і Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» укладено Договір поруки №145643 від 27 вересня 2007 року.

26 грудня 2012 року між Банком та ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду №2 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено розмір ануїтетного платежу за договором, розмір якого встановлено в сумі 775,00 доларів США. За цією Угодою сторони домовились, що за користування кредитними коштами понад встановлений термін, банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в подвійному розмірі від ставки встановленої умовами договору. Тобто без погодження з поручителями та без укладення відповідних додаткових угод до договорів поруки Банк змінив розмір відсоткової ставки, тим самим збільшив обсяг відповідальності, що у відповідності до ч.1 ст.559 ЦК України є підставою для припинення поруки (а.с.2-5).

Позивачі надали до суду заяви в яких позовні вимоги підтримують в повному обсязі та наполягають на задоволені позову, розгляд справи просять провести без їх участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи (а.с.147,151) про поважність причини неявки в судове засідання не сповістив, відзив на позов не надав (а.с.152,153).

Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с.154).

Суд, дослідивши та перевіривши докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 вересня 2007 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_3 в кредит грошові кошти в іноземній валюті на загальну суму в розмірі 95200,00 доларів США, на строк до 27 вересня 2022 року, зі сплатою відсотків за використання кредитних коштів в розмірі 10,5% річних (а.с.14-25).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 27 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» укладено Договір поруки №145616, також між ОСОБА_2 і Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» укладено Договір поруки №145643, за умовами яких поручитель зобов`язується перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором (а.с.30-32).

26 грудня 2012 року між Банком та ОСОБА_3 укладено Додаткову угоду №2 до кредитного договору, відповідно до умов якої змінено розмір ануїтетного платежу за договором: позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 775,00 доларів США в день сплати. Сторони домовились, що за користування кредитними коштами понад встановлений термін, банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в подвійному розмірі від ставки встановленої умовами договору (а.с.26).

Відповідно до Висновку №01/09 судово-економічної експертизи, що складений 01 вересня 2020 року (а.с.34-42) вбачається, що реальна процентна ставка становить 12,45%, абсолютне значення подорожчання кредиту становить 105011,17 доларів США, при цьому сукупна вартість кредиту становить 200211,17 доларів США. В Договорі поруки з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та Кредитному Договорі №0 від 27.09.2007 відсутня будь яка інформація щодо графіку платежів, сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки кредиту, абсолютного значення подорожання кредиту, а у Додатковій угоді №2 від 27.09.2007 року до зазначеного Договору сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки кредиту, абсолютного значення подорожчання кредиту не наведено, що може свідчити про порушення Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991р. №1023-ХІI, у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про захист прав споживачів» від 01.12.2005р. №3161-IV(із змінами та доповненнями) та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007р., зареєстровані в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за № 541/13808.

Відповідно до п.2.1 Договору поруки встановлено, що Кредитор не вправі без згоди Поручителя змінювати умови Основного Договору з Боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Договір поруки є видом забезпечення виконання зобов`язання (ст.546 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.553, ч.1 ст.554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом вказаних норм матеріального права поручитель хоча й пов`язаний із боржником певними зобов`язальними відносинами, є самостійним суб`єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч.2 ст.555 цього Кодексу).

За положеннями ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постановах: від 10 вересня 2014 року у справі № 6-70цс14 і від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-1161цс15, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов`язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

Таким чином, у зобов`язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком.

Введення ануїтетних платежів, зміна графіку погашення кредиту та відстрочення виконання, що призвели до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами, свідчить про збільшення обсягу відповідальності поручителя по договору поруки.

Оскільки такі зміни умов договору про надання споживчого кредиту з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не узгоджувалися, то відповідно до вимог ст.559 ЦК України існують всі правові підстави для визнання договору поруки припиненим.

З матеріалів справи вбачається, що Банком та Боржником згоди позивачів на зміну розміру відсоткової ставки не давалось.

Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (третя особа ОСОБА_3 ) про визнання поруки припиненою, - задовольнити.

Визнати договір поруки №145616 від 27 вересня 2007 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , припиненим.

Визнати договір поруки №145643 від 27 вересня 2007 року, укладений між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , припиненим.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 21 лютого 2022 року.

Суддя