АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2022 року

м. Чернівці

справа №337/4310/21

провадження 822/200/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянда М.І.,

суддів: Одинака О.О., Височанської Н.К.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

апеляційна скарга Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 22 грудня 2021 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Єфтеньєв О.Г.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2021 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» ( далі- АТ «А-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ «А-Банк» для отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 18 грудня 2019 року, за якою відповідачці надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 44,4% на рік на суму залишку кредиту.

Договір складався з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та Правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms.

Проте, відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

У зв`язку із невиконанням зобов`язань за кредитним договором, у відповідачки, станом на 11 липня 2021 року, утворилась заборгованість в розмірі 19761 гривні 64 коп., яка складається із заборгованості: за тілом кредиту в розмірі 12931 гривні 21 коп.; проценів в розмірі 6830 гривень 43 коп., які позивач просив суд стягнути з відповідачки та вирішити питання про судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 22 грудня 2021 року позов АТ «А-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 12931 гривні 21 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 не підписувала Умови та Правила надання банківських послуг, матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до матеріалів справи витяг з Умов були надані відповідачці для ознайомлення, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, що свідчить про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови договору щодо сплати процентів. А тому з відповідачки на користь банку підлягає стягненню лише заборгованість за кредитом у розмірі 12931 гривня 21 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із вказаним рішенням суду, АТ «А-Банк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 22 грудня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову АТ «А-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 6830 гривень 43 коп. скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у вказаній частині.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за відсотками, пославшись на те, що Умови і Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідачки. Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», ОСОБА_1 погодилася на приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг. Також зазначає, що відповідачкою було підписано паспорт кредиту за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Тобто сторонами було погоджено усі істотні умови договору.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір, шляхом подачі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» від 18 грудня 2019 року.

Договір складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк» разом з Умовами.

До кредитного договору банк додав паспорт споживчого кредиту та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Акцент Банку ресурс: розміщеного на сайті https://a-bank.com.ua/terms/.

Згідно з наданим банком розрахунком у ОСОБА_1 , за вказаним кредитним договором, станом на 11 липня 2021 року утворилась заборгованість в розмірі 19761 гривні 64 коп., яка складається із заборгованості: за тілом кредиту в розмірі 12931 гривні 21 коп.; процентів за користування кредитом в розмірі 6830 гривень 43 коп.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У підписаній відповідачкою 18 грудня 2019 року анкеті - заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Акцент-Банку зазначено, що ця заява в сукупності з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять договір про надання банківських послуг.

З матеріалів справи вбачається, що сторони, крім анкети - заяви, 18 грудня 2019 року підписали також паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а. с. 6,7), в якому визначили: тип кредитного продукту - картка «Універсальна Gold»; тип кредиту - поновлювальна кредитна лінія (ліміт) з пільговим періодом використання; сума кредиту до 100 000 гривень, строк кредитування - 240 місяців, мету отримання кредиту - на споживчі цілі, спосіб та строк надання кредиту - кредитні кошти надаються клієнту у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку, процентна ставка базова 3,7% в місяць (44,4% річних); тип процентної ставки - фіксована; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 7,4% у місяць - збільшена відсоткова ставка на місяць на суму загальної заборгованості ( у випадку наявності простроченої заборгованості); порядок повернення кредиту - щомісячно останнього дня поточного місяця 5% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 гривень та не більше залишку заборгованості.

Підпис ОСОБА_1 в паспорті споживчого кредиту підтверджено 18 грудня 2019 року за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, надісланим за номером телефону, зазначеним відповідачкою в анкеті - заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку 18 грудня 2019 року, підписаної власноручно.

Таким чином, відповідачка ОСОБА_1 з викладеними у заяві та у паспорті споживчого кредиту умовами погодилася без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого на примірнику заяви нею проставлено свій особистий підпис, а в паспорті споживчого кредиту - електронний підпис одноразовим ідентифікатором.

Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Указані докази свідчать про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення ст. 638 ЦК України, а підписання ОСОБА_1 анкети - заяви та паспорту споживчого кредиту підтверджує укладення між нею і банком договору.

Одночасно ОСОБА_1 зазначені обставини жодним чином не спростовувала. Будь-яких заперечень щодо факту отримання від банку кредитної картки, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, відповідачка ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду не надала.

Суд першої інстанції наявним у справі доказам належної оцінки не надав та дійшов помилкового висновку про те, що між сторонами не виникло домовленості щодо виду банківських послуг, які відповідачка бажала отримати, ні щодо розміру процентної ставки за користування кредитом, процентної ставки за неналежне виконання зобов`язань за кредитом.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором - є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді

З огляду на зазначене, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про неправильність висновку суду першої інстанції щодо недоведеності факту укладення між сторонами 18 грудня 2019 року кредитного договору, так як вказаний договір був укладений як електронний правочин, підписаний представником позивача та ОСОБА_1 за допомогою електронного цифрового підпису з одноразовим ідентифікатором.

Отже, в силу положень Закону України «Про електронну комерцію» в момент укладення правочину відповідачка прийняла на себе зобов`язання, погодившись на істотні умови банку.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 02 грудня 2020 року у справі №284/157/20.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як убачається з підписаного відповідачкою паспорту споживчого кредиту, ОСОБА_1 погодилася з визначеними у ньому умовами кредитування, а саме: з умовами, викладеними в п. 4, відповідно до яких процентна ставка за користування кредитними коштами за межами пільгового періоду визначена у розмірі 44,4%; з умовами, викладеними в п. 6, відповідно до яких процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту визначена у розмірі 7,4 % у місяць.

Таким чином, у справі, яка переглядається, вимоги банку про стягнення процентів за користування кредитом ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» процентів за користування кредитом в розмірі 6830 гривень 43 коп.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із п.4 ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене, заочне рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 22 грудня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову АТ «А-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування кредитом підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1ст.376 ЦПК України.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною 1статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання до суду апеляційної скарги АТ «А-Банк» сплатило 3405 гривень.

Отже, з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» підлягає стягненню 3405 гривень в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.

Заочне рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 22 грудня 2021 року в частині відмови у задоволенні позову Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення процентів скасувати.

Позов в цій частині задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість по процентах за користування кредитом в розмірі 6830 гривень 43 копійки.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 3405 гривень в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: О.О. Одинак

Н.К. Височанська