ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 грудня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/168/21

Головуючий у першій інстанції - Коротка А. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/300/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Малодівицька селищна рада Прилуцького району

Чернігівської області

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Короткої А.О. від 26 жовтня 2021 року, місце ухвалення рішення м.Прилуки, дата складання повного тексту рішення - 05 листопада 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням органу місцевого самоврядування,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням органу місцевого самоврядування, в якому просила стягнути з Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області на її користь 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням про притягнення до адміністративної відповідальності. Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що 15.01.2020 року старшим інспектором Прилуцького ВП Пироженко Т.А. відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 статті 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 28.01.2020 року постановою №1 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Малодівицької селищної ради ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1 700 грн. Вважаючи вказану постанову адміністративної комісії протиправною та такою, що ухвалена із порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржила її до суду. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.06.2020 року, яке набрало законної сили 10.08.2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено, та скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Малодівицької селищної ради від 28.01.2020 року, з підстав протиправності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП, у зв`язку із відсутністю належних доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові від 28.01.2020 року №1. За даних обставин, ОСОБА_1 вважає, що рішенням Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, пов`язаним із незаконним притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладенням штрафу, за відсутності доведення факту адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 завдано немайнових втрат, спричинених її моральними та фізичними стражданнями, які призвели до негативних змін в її житті, а саме, щоденні думки та негативні переживання і спогади з приводу незаконного звинувачення, почуття образи, обурення, приниження гідності, психологічний дискомфорт. Позивач вказує, що внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності та застосування штрафу вона була змушена звертатись за правовою допомогою та до суду для відновлення справедливості. Позивач зазначає, що за заявою відповідача державним виконавцем було відкрито виконавче провадження про стягнення з неї суми штрафу, та накладено арешт на її майно. Для закриття виконавчого провадження та зняття арешту з майна ОСОБА_1 змушена була звертатись за правовою допомогою. У вимогах заявленого позову ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на її користь 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням органу місцевого самоврядування. Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_1 , позивач просила стягнути на її користь із відповідача понесені нею судові витрати, вказуючи, що витрати на професійну правничу допомогу, які вона понесла, і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складають 5 000 грн.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.10.2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням органу місцевого самоврядування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.10.2021 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 26.10.2021 року підлягає скасуванню, оскільки суд не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, а також порушив норми матеріального та процесуального права. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції, у порушення норм матеріального і процесуального права, не враховано, що саме адміністративна комісія при виконавчому комітеті Малодівицької селищної ради здійснювала адміністративне провадження, і за результатами такого провадження прийняла незаконне рішення, за яким наступають правові наслідки для ОСОБА_1 . Апелянт стверджує, що за даних обставин, саме дії вказаного органу, який здійснював адміністративне провадження, у відповідності до п.4 ч.1 статті 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", свідчать про незаконні дії посадових осіб, які здійснювали вказане провадження. Доводи апеляційної скарги вказують, що судом першої інстанції, в порушення норм матеріального і процесуального права, не враховано, що саме рішення адмінкомісії, а не протокол про адміністративне правопорушення, слугувало підставою для відкриття виконавчого провадження, тобто, призвело до правових наслідків, які стали причиною моральних переживань ОСОБА_1 . Апелянт зазначає, що відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку відносно того, що моральна шкода повинна стягуватись із посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складали протокол, отримували пояснення та інше), а не проводили його розгляд. Доводи апеляційної скарги стверджують, що спричинення відповідачем моральної шкоди позивачу знайшло своє повне підтвердження в ході розгляду даної справи.

У відзиві на апеляційну скаргу Малодівицька селищна рада Прилуцького району Чернігівської області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення у зв`язку із її необґрунтованістю, та залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції від 26.10.2021 року.

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.10.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням органу місцевого самоврядування, без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи, учасники даної справи обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 24.02.2020 року старшим державним виконавцем Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Оніщенко Д.О. було відкрито виконавче провадження ВП №61342180 на підставі постанови №1 Малодівицької селищної ради Прилуцького району про стягнення з ОСОБА_1 на користь Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області 3 400 грн. (а.с.11).

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.06.2020 року, яке набрало законної сили 10.08.2020 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Малодівицької селищної ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. При цьому, судом скасовано постанову №1 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області від 28.01.2020 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 статті 156 КУпАП у розмірі 1 700 грн., і провадження у справі - закрито (а.с.7-10). При розгляді даної справи судом було встановлено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення №1 від 28.01.2020 року винесена із порушенням норм статті 283 КУпАП, і тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству, та підлягає скасуванню.

Постановою головного державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Кравченко Т.І., виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області 3 400 грн. було закінчено у зв`язку із ''…скасуванням рішення, яке підлягало виконанню. Рішення №742/393/20 від 02.06.2020 Прилуцького міськрайонного суду. '' (а.с.12).

Як вбачається із оскаржуваного рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.10.2021 року, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 до Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням органу місцевого самоврядування, суд першої інстанції зазначив, що органом місцевого самоврядування було винесено рішення, прийняте в межах повноважень, визначених Кодексом України про адміністративні правопорушення, та в процесі його прийняття здійснено оцінку доказів на підставі внутрішнього переконання, що в подальшому було визнано судом винесеним з порушенням, і скасовано. Як вказав суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 26.10.2021 року, сам факт скасування постанови, винесеної адміністративною комісією, не свідчить про незаконність дій відповідача та відповідно, про заподіяння позивачу моральної шкоди, яка має стягуватись на підставі статті 1173 ЦК України, оскільки здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії саме з боку посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше), а не проводили його розгляд.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє часткове підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.10.2021 року про відмову у задоволенні вимог заявленого ОСОБА_1 позову не узгоджується із фактичними обставинами справи та положеннями норм права, які регулюють спірні правовідносини.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Приписами статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Виходячи із приписів статей: 1173, 1174, 1176 ЦК України, правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає, як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними.

Згідно пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" (Документ 266/94-ВР), відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" визначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.5 статті 3 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду", у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відкодовується моральна шкода.

Положення статті 1173 ЦК України регламентують відшкодування шкоди, завданої, в тому числі, і органом місцевого самоврядування

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 року у справі №569/1799/16-ц, провадження № 61-19000сво18, ''…На підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 266/94-ВР в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. За викладених обставин колегія суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду не вбачає підстав для відступлення від правового висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду про те, що закриття справи про адміністративне правопорушення відшкодування дає підстави для відшкодування моральної шкоди відповідно до частини першої статті 1176 ЦК України та статті 1 Закону № 266/94-ВР і не є у залежності від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу та, чи понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом''.

Як вбачається із матеріалів справи, у лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Малодівицької селищної ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просила скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Малодівицької селищної ради про накладення адміністративного стягнення від 28.01.2020 року №1 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Адміністративну справу відносно неї ОСОБА_1 просила закрити на підставі п.1.ч.1 статті 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.06.2020 року, яке набрало законної сили 10.08.2020 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Малодівицької селищної ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. При цьому, судом скасовано постанову №1 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області від 28.01.2020 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 статті 156 КУпАП у розмірі 1 700 грн., і провадження у справі - закрито (а.с.7-10).

При розгляді даної справи судом було встановлено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення №1 від 28.01.2020 року винесена із порушенням норм статті 283 КУпАП, і тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству, та підлягає скасуванню.

Приймаючи до уваги вищенаведене, є обґрунтованими доводи апеляційної скарги відносно того, що судом першої інстанції при вирішенні позову ОСОБА_1 до Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням органу місцевого самоврядування, не прийнято до уваги ті обставини, що саме адміністративна комісія при виконавчому комітеті Малодівицької селищної ради здійснювала адміністративне провадження, і за результатами даного провадження прийняла постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, яка в подальшому була скасована судом. Але до скасування вказана постанова мала для ОСОБА_1 відповідні правові наслідки.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом з підстав протиправності притягнення особи до адміністративної відповідальності, у зв`язку із відсутністю належних доказів на підтвердження обставин, зазначених у оскаржуваній постанові, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які здійснювали вказане провадження.

Відповідно до приписів ч.1, ч.2, ч.3 статті 23 ЦК України, яка регламентує відшкодування моральної шкоди, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Європейський Суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v.BULGARIA, №68490/01, §62, ЄСПЛ, 12.07.2007 року).

У позові ОСОБА_1 до Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішенням органу місцевого самоврядування, позивач вказує, що рішенням Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, пов`язаним із незаконним притягненням ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладенням штрафу, за відсутності доведення факту адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 завдано немайнових втрат, спричинених її моральними та фізичними стражданнями, які призвели до негативних змін в її житті, а саме, щоденні думки та негативні переживання і спогади з приводу незаконного звинувачення, почуття образи, обурення, приниження гідності, психологічний дискомфорт. Позивач зазначає, що внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності та застосування штрафу вона була змушена звертатись за правовою допомогою та до суду для відновлення справедливості. Позивач вказує, що за заявою відповідача державним виконавцем було відкрито виконавче провадження про стягнення з неї суми штрафу, та накладено арешт на її майно. Для закриття виконавчого провадження та зняття арешту з майна ОСОБА_1 змушена була звертатись за правовою допомогою. У вимогах заявленого позову ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на її користь 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням органу місцевого самоврядування.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи позивача знайшли своє часткове підтвердження (в частині визначення розміру морального відшкодування на користь позивача) в ході апеляційного розгляду даної справи. Оскільки рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02.06.2020 року, яке набрало законної сили 10.08.2020 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Малодівицької селищної ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. При цьому, судом скасовано постанову №1 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області від 28.01.2020 року щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 статті 156 КУпАП у розмірі 1 700 грн., і провадження у справі - закрито (а.с.7-10). При розгляді даної справи судом було встановлено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення №1 від 28.01.2020 року винесена із порушенням норм статті 283 КУпАП, і тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству, та підлягає скасуванню.

Апеляційний суд констатує, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, спричиненої позивачу, суд приймає до уваги характер та обсяг заподіяних ОСОБА_1 моральних страждань, їх тривалість та тяжкість вимушених змін у життєвих та суспільних стосунках позивача. При цьому, апеляційний суд виходить із засад виваженості, розумності, співмірності та справедливості.

Приймаючи до уваги вищезазначене, апеляційний суд вважає за необхідне визначити розмір морального відшкодування, яке підлягає стягненню на користь позивача, - 2 000 грн.

Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_1 , позивач просила стягнути на її користь із відповідача понесені нею судові витрати, вказуючи, що витрати на професійну правничу допомогу, які вона понесла, і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складають 5 000 грн.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказана вимога позивача не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Матеріали даної цивільної справи містять в собі: ордер серії ЧН №089673 від 12.01.2021 року, згідно якого адвокат Коваленко О.Ю. представляє інтереси ОСОБА_1 у Прилуцькому міськрайонному суді, на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 07.02.2020 року, та копію договору про надання правової допомоги від 07.02.2020 року, укладеного між адвокатом Коваленком О.Ю. та ОСОБА_1 (а.с.18). Відповідно до п.3 вказаного договору про надання правової допомоги від 07.02.2020 року, ''… Правнича допомога, що надається адвокатом, оплачується клієнтом у залежності від часу, що його витрачено адвокатом на надання правничої допомоги за даним договором, на підставі і в день поданого відповідного розрахунку та підписаного акту здачі-прийняття послуг з надання правничої допомоги, який підтверджує факт надання вказаної правничої допомоги.''

При цьому, необхідно зазначити, що інших документів для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, регламентованих чинним Законодавством, стороною позивача суду не надано.

Відповідно до приписів ч.3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За даних обставин, вимога позивача про розподіл судових витрат, а саме, витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26.10.2021 року, скасувати. За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням органу місцевого самоврядування, задовольнити частково. При цьому, стягнути з Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 2 000 (дві тисячі) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 апеляційний суд вважає за необхідне відмовити.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2021 року, скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням органу місцевого самоврядування, задовольнити частково.

Стягнути з Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області на користь ОСОБА_1 2 000 (дві тисячі) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 09.12.2022 року.

Головуючий: Судді: