Справа № 405/5330/22
Провадження № 2-з/405/105/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2022 року Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Іванова Л.А., розглянувши заяву позивача органу опіки та піклування Кропивницької міської ради про забезпечення позову по цивільній справі № 405/5330/22 за позовом органу опіки та піклування Кропивницької міської ради до ОСОБА_1 про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач орган опіки та піклування Кропивницької міської ради звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_1 , в якому просить:

відібрати дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення її батьківських прав;

дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати на опікування органу опіки та піклування Кропивницької міської ради;

стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 заробітку (доходу), на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь тих осіб або установ, яким буде передана дитина, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до повноліття сина, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

накласти заборону на відчуження 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 28 жовтня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі з призначенням підготовчого судового засідання та викликом в судове засідання учасників справи.

Одночасно з поданням позовної заяви, позивачем органом опіки та піклування Кропивницької міської ради подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти заборону на відчуження 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначив, що до Ленінського районного суду м. Кіровограда органом опіки та піклування Кропивницької міської ради подано позовну заяву в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів. При цьому, малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має право користування квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи, перевіривши додержання заявником вимог статті 151 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову обраним позивачем заходом забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, в тому числі, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також заборонити вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Забезпечення позову це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення вимог позивача. Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Крім того, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Окрім того, однією з умов застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Окрім того, відповідно до п. 4 роз`яснень пленуму Верховного Суду України, викладені в постанові «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі крайньої необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

При цьому, частиною 10 статті 150 ЦПК України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Поряд з цим, з матеріалів цивільної справи 405/5330/22 за позовом органу опіки та піклування Кропивницької міської ради до ОСОБА_1 про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів судом встановлено, що предметом позову органу опіки та піклування Кропивницької міської ради серед іншого є накладення заборони на відчуження 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Водночас, у заяві про забезпечення позову заявник просить суд накласти заборону на відчуження 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 , тобто, фактично заходи забезпечення позову, про вжиття яких просить позивач, за своїм змістом та наслідками є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, при цьому, спір не вирішується по суті.

В свою чергу, суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Частинами 3, 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти правочини щодо нерухомого майна, право власності на яке належить дитині, а у випадках, визначених законом, - також щодо нерухомого майна, право користування яким належить дитині, відмовлятися від належних дитині майнових прав, зобов`язуватися від імені дитини порукою чи видавати письмові зобов`язання.

Суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.

Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Згідно з п. 7 ч. 5 ст. 177 СК України органи опіки та піклування можуть відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса щодо накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, якщо ними встановлено, що вчинення правочину призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Пунктом 28 Розділу VIII Інструкції з примусового виконання рішень, що затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 встановлено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої п.9 ч. 1 ст. 37 Закону.

Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги норми процесуального законодавства, враховуючи наявність тотожності між обраним позивачем заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог в частині накладення заборони на відчуження 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до положень ч. 7, ч. 11 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 158, 258, 260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву позивача органу опіки та піклування Кропивницької міської ради про забезпечення позову по цивільній справі № 405/5330/22 за позовом органу опіки та піклування Кропивницької міської ради до ОСОБА_1 про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів, шляхом накладення заборони на відчуження 1/3 частини квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова