Справа № 579/2066/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2022 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі головуючого судді Моргуна О.В.,

за участі секретаря Сергієнко Ж.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.11.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Кролевецької районної держаної нотаріальної контори реєстр № 1-2047 житлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 належить йому на праві власності.

В будинку зареєстровані за місцем проживання він, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , згоду на реєстрацію надавав він. Відповідачі фактично в будинку за місцем реєстрації не проживали, не проживають та ним не користуються.

Вважає, що відповідачі фактично втратили право на користування житлом за вказаною адресою у зв`язку з тим, що протягом тривалого часу не користуються даним житлом, їх речі в будинку відсутні. Не знімаючись з реєстрації в належному позивачу будинку, відповідачі порушують його права як власника, оскільки він не має змоги здійснювати своє право власності на власний розсуд.

Враховуючи викладене, позивач просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Позивач просить розгляд справи проводити без його участі (а.с. 4).

Відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання (а.с. 30-32), в судове засідання не з`явилися без повідомлення причин неявки, відзив на позовну заяву не подали.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе відповідно до ст.ст. 211, 223, 247 ЦПК України розглядати справу у судовому засіданні за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про про право на спадщину за законом ОСОБА_1 є власником житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Відповідно до довідки ЦНАП виконавчого комітету Кролевецької міської ради №9532 від 21 серпня 2020 року за адресою АДРЕСА_1 серед інших зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.8).

За змістом позовної заяви відповідачі за зареєстрованим місцем проживання - в будинку АДРЕСА_1 не проживають і даним житлом не користуються.

Факт тривалого не проживання відповідачів в будинку АДРЕСА_1 , понад три роки , підтверджується довідкою голови вуличного комітету (а.с.9).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до статті 1 Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

В силу норм ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідачі фактично за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 не проживають без поважних причин більше одного року підряд, житлом не користуються, участі в утриманні будинку не приймають. Поважних причин непроживання відповідачів більше одного року за вказаною адресою судом не встановлено.

Судом не встановлено, що між позивачем і відповідачами була домовленість про збереження за останніми права користування спірним житловим приміщенням, не встановлено, що відповідачі оспорювали виселення зі спірного житла, зверталися до правоохоронних органів з заявою на неправомірні дії позивача щодо перешкоди користування житловим приміщенням, тобто не надали суду доказів, що покинули житло проти їх справжньої волі.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і припинення дії, яка порушує право, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Обраний позивачем спосіб захисту свого права шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користуватись житловим приміщенням, не суперечить положенням статті 391 та ч.2 ст. 16 ЦК України.

Відповідачі не є власниками або наймачами житла (будинку), який належить на праві власності позивачу та не проживають за адресою: АДРЕСА_1 більше одного року.

Виходячи з вимог ст. 321 ЦК України, ст. 5 ЦПК України суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком по АДРЕСА_1 .

Рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-ІV.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 76, 81, 82, 141, 206, 247, 263-265, 268, 279, 280, 282 ЦПК України,-

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , паспорт серія НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , паспорт серія НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 22 лютого 2022 року.

Суддя О. В. Моргун