Номер провадження: 22-ц/813/1603/22
Справа № 521/7844/18
Головуючий у першій інстанції Леонов О. С.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.

суддів: Комлевої О.С.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Хухрова С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Боярського Віталія Сергійовича, ухваленого під головуванням судді Леонова О.С., на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 травня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРС-КАПІТАЛ», про припинення договору застави,

встановив:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРС-КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАО» про припинення договору застави, в якому ОСОБА_1 просив суд визнати припиненим Договір застави транспортного засобу - Mersedes-Benz, GLE 400 4 MATIC, 2016 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , укладений між позивачем та ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ» 18.07.2017 року.

Позов був обґрунтований наступними обставинами.

18 липня 2017 року між ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ» було укладено Договір позики №2017/07/18 (далі - Договір позики), в якості забезпечення якого між позивачем та відповідачем 18 липня 2017 року було укладено Договір застави транспортного засобу - автомобілю MERSEDES-BENZ, GLE 400 4 МАТІС, 2016 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний напер НОМЕР_2 (далі - Договір застави).

Згідно умов Договору позики позивач отримав від відповідача у якості позики грошові кошти у розмірі 778944, 54 грн., що еквівалентно 30 000 доларам США, з розрахунку: один долар США-25,96 грн.). За вказаним договором позивач зобов`язаний повернути позику та сплатити проценти, якщо на день повернення суми позики, її частини або процентів за користування позикою, офіційний курс долара США по відношенню до гривні України за даними НБУ, збільшиться, то сума позики та процентів у гривні, які підлягають сплаті визначаються з урахуванням зміни зазначеного курсу.

Крім того, позивач стверджував, що під час підписання Договору позики він не був проінформований належним чином відповідачем, що умови Договору позики суперечать вимогам законодавства України та порушують права позивача, як споживача фінансової послуги. У зв`язку з цим позивач звернувся до відповідача з претензією про дострокове розірвання Договору позики. 23 жовтня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ» було підписано Угоду про розірвання Договору позики. За умовами Угоди позивач мав повернути позику та проценти за користування позикою, а відповідач був зобов`язаний надати до нотаріуса документи про припинення зобов`язання та припинення дії Договору застави. Позивач зазначив, що він виконав свої зобов`язання і повернув борг, що підтверджується розпискою відповідача.

27 жовтня 2017 року відповідач надав до нотаріуса заяву про припинення Договору позики та застави, у зв`язку з чим нотаріус внесла до Державного реєстру відомості про зняття обтяження у вигляді застави автомобілю MERSEDES-BENZ, GLE 400 4 МАТІС, 2016 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Однак, на час звернення до суду позивачу стало відомо про те, що на підставі того ж самого Договору позики № 2017/07/18 та застави нотаріус за заявою відповідача знову внесла в Державний реєстр запис про обтяження вказаного автомобілю.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач вважав, що Договір застави автомобілю MERSEDES-BENZ, GLE 400 4 МАТІС, 2016 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , та який знаходився під заставою у якості забезпечення виконання Договору позики, припинив свою дію, оскільки є похідним від основного Кредитного договору, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 травня 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Боярський В.С. ставить питання про скасування вищевказаного рішення, та постановлення нового, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вирішуючи питання про слухання справи у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи, колегія суддів виходить із того, що учасники справи належним чином сповіщені про час і місце судового засідання, в тому числі сторони - через своїх представників: адвокатів Попова Р.М., Боярського В.С. і Проходи Ю.В. (т.2, а.с. 169-174).

Враховуючи, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів вирішила слухати справу за відсутності її учасників, на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з вищевикладеним та у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, а тому дана постанова прийнята 07.12.2022 року, а датована 19.12.2022 року.

Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції більше 2-х років (т.2, а.с. 54), колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами, у відсутність учасників справи.

З підстав викладеного, колегія суддів також відмовила в задоволенні клопотання представника ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ» адвоката Проходи Ю.В. про відкладення розгляду справи (т.2, а.с.176, 177).

Разом з тим, колегією суддів враховано, що представники позивача і заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 - Боярський В.С. і ОСОБА_4 неодноразово зверталися до суду апеляційної інстанції з клопотанням та заявою про відкладення судового засідання (т.2, а.с.117, 164).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами по справі ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ», в особі директора установи Кононова В.С., який діяв на підставі довіреності від 14.03.2017 року за реєстровим №561, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондра Л.В., та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір позики №2017/07/18 від 18.07.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю., реєстровий №1728, згідно з п.1.1 якого ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ» передав ОСОБА_1 778 944, 54 грн., що було на той час еквівалентно 30 000,00 доларам США (т.1, а.с.11-15). Пунктом 3.2. Договору позики визначено, що строк дії цього Договору встановлено з 18.07.2017 року по 18.07.2018 року.

Крім того, п. 8.1. Договору позики визначено, що зобов`язання Позичальника, щодо своєчасного повернення позики та сплати процентів за користування позикою забезпечується заставою транспортного засобу - MERSEDES-BENZ, GLE 400 4 МАТІС, 2016 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , у зв`язку з чим 18.07.2017 року між сторонами було укладено Договір застави вищевказаного транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю., реєстровий № 1729 (т.1, а.с.7-10).

Крім того, в матеріалах справи мається копія претензії позивача ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ» від 24.10.2017 року, в якій зазначено, що укладаючи договір позики ОСОБА_1 завідомо був поставлений відповідачем у вкрай невигідне становище, оскільки згідно умов договору повинен буде повернути грошові кошти у сумі, яка буде значно більшою за суму позики, що суперечитиме ст. 1046 ЦК України (т.1, а.с.4).

Посилаючись на зазначені обставини, позивач обгрунтовував свої позовні вимоги, а тому він просив розірвати Договір позики №2017/07/18 і повернути позику.

27.10.2017 року ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ» в особі Кононова С.В., який діє на підставі довіреності від 14.03.2017 року за реєстровим №562, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондра Л.В., та позивачем ОСОБА_1 було укладено угоду про розірвання Договору позики №2017/07/18 від 18.07.2017 року (т.1, а.с.6), згідно якої сторони домовилися про дострокове розірвання Договору позики №2017/07/18, який був укладений 18.07.2017 року.

Пунктом 2 цієї угоди передбачено, що після підписання угоди Позичальник повертає Позикодавцю суму боргу за Договором №2017/07/18 у розмірі 804 798, 57 грн., яка складається з суми позики та процентів на день фактичного повернення грошей.

Також, до позову позивачем по справі було додано розписку від 27.01.2017 року підписану ОСОБА_2 , згідно якої ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ», в особі Кононова С.В., отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 804 798, 57 грн. у якості повернення позики та процентів по Договору позики №2017/07/18 (т. 1, а.с.5).

Однак, згідно довідки, виданої АТ «ОТП Банк» від 31.07.2019 року, щодо надходження на рахунок ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ» платежів від ОСОБА_1 , за період з 18.07.2017 року по 30.07.2019 року, вбачається, що позивачем сплачено відповідачу лише суму у загальному розмірі 213 435, 95 грн. (т.1, а.с.165).

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази перерахування на розрахункові рахунки ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ» грошових коштів в розмірі 804 798, 57 грн. в якості повернення позики та процентів по договору позики №2017/07/18.

Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором позики станом на 28.03.2019 року, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ» складає 1 526 042.61 грн. (т.1, а.с.166-170).

Вирішуючи даний спір, суд обгрунтовано виходив із того, що відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ст. 1046 ЦК України договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.ч 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Крім того, суд правильно вказав, що у відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За змістом ст. 572 ЦК України і ст. 1 Закону України «Про заставу», в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави), відповідно до ч.3.ст.3 даного Закону застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на виконання основного зобов`язання за Договором позики, оскільки позичальник за Договором позики від 18.07.2017 року безпосередньо передав представнику відповідача ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ» Кононову С.В., який діяв на підставі довіреності від 14.03.2017 року, посвідченої нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондра Л.В., на виконання Угоди про розірвання Договору позики №2017/07/18 грошові кошти у сумі 804 798, 57 грн.

Разом з цим, розглядаючи даний спір, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що п. 4.2. Договору позики визначено порядок повернення позики, згідно якого позика повертається в термін передбачений п. 4.1. Договору позики у безготівковій формі платіжними дорученнями шляхом перерахування відповідних грошових коштів на поточний рахунок Позикодавця.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами відповідача про те, що оформлення перерахування грошових коштів, в тому числі в іноземній валюті, здійснюється відповідними платіжними документами, форма яких встановлена нормами чинного законодавства, та які відсутні в матеріалах справи.

Крім того, із наявної у справі фотокопії довіреності ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ», виданої ОСОБА_2 від 14.03.2017 року та посвідченої нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондра Л.В., вбачається, що ОСОБА_2 станом на час виникнення правовідносин мав повноваження представника товариства в будь-яких установах, органах, організаціях та у відносинах з фізичними особами з питань укладання договорів позики, застави, а також укладання договорів про зміну та доповнення та договорів про розірвання, в тому числі їх нотаріального посвідчення. Однак, даною довіреністю ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ» не надало ОСОБА_2 право отримувати грошові кошти (т.1, а.с.50).

Відповідно до штатного розпису ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ», затвердженого директором товариства 01.07.2017 року, ОСОБА_2 займав посаду голови кредитного комітету (т.1, а.с. 176), а тому згідно посадової інструкції голови кредитного комітету ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ» до посадових обов`язків ОСОБА_2 , як працівника ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ», не віднесено отримання грошових коштів від позичальників (т.1, а.с. 172-173).

Крім викладеного, позивач також посилався на те, що відповідачем була подана заява від 27.10.2017 року до нотаріуса про припинення Договору позики та застави й нотаріус внесла до Державного реєстру відомості про зняття обтяжень у вигляді застави MERSEDES-BENZ, GLE 400 4 МАТІС, 2016 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , яка в матеріалах справи відсутня.

Проте, як вбачається з Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 54031472, приватним нотаріусом Сімоновою О.Ю. вилучено обтяження MERSEDES-BENZ, GLE 400 4 МАТІС, 2016 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , на підставі заяви ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ», б/н від 01.11.2017 року.

В суді першої інстанції представник відповідача - ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ» визнала, що заява від 01.11.2017 року від імені ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ» подавалась ОСОБА_2 за межами його повноважень, оскільки довіреність видана ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ» на ім`я ОСОБА_2 , станом на 30.10.2017 року була скасована, що підтверджується інформацією з витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей (т.1, а.с. 220).

З цих підстав, ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ» визнало вчинення даного правочину неуповноваженою на те особою, а тому запис про обтяження автомобіля було знову внесено до Державного реєстру.

З матеріалів справи також вбачається, що ТОВ «ФК «АРС-КАПІТАЛ» звернулось до поліції про вчинення ОСОБА_2 злочинів, про що свідчить витяг з ЄРДР (т.1, а.с. 193-195).

Відомостей про розгляд кримінальної справи матеріали даної цивільної справи не мають (т.2, а.с.175).

З огляду на викладені обставини, та у відповідності до ст. 28 Закону України «Про заставу, ст.ст. 526, 599 ЦК України, суд першої інстанції дійшов правильного і обрунтованого висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Боярського Віталія Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.12.2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Т.В. Цюра