Справа №173/997/22
Провадження №2-н/173/58/2022
У Х В А Л А

15 серпня 2022 р. м. Верхньодніпровськ

Суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Новіченко Н.В., розглянувши

заяву ОСОБА_1 (

АДРЕСА_1 )

до ОСОБА_2 (

АДРЕСА_2 )

про видачу судового наказу про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - заявник) звернулась до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з заявою до ОСОБА_2 (далі - боржник) про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Розглянувши подану ОСОБА_1 заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, виходячи з наступного.

Наказне провадження - це спрощена форма захисту прав і інтересів кредитора, чиї вимоги до боржника засновані на беззаперечних документах. Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 160 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 3 ст. 163 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Обґрунтовуючи подану заяву про стягнення аліментів, заявник зазначає, що діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні.

Однак, всупереч вимог п. 4 ч. 3 ст. 163 Цивільного процесуального кодексу України заявником до заяви не додано доказів на підтвердження того, що діти, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають разом з заявником та перебувають на її утриманні, тоді як згідно з ч. 3 ст. 199 СК України з вимогами про стягнення аліментів до суду може звернутись той із батьків, разом з яким проживає дитина.

При цьому, суд зазначає, що суть наказаного провадження полягає в тому, що вимоги заявника мають бути безспірними, обґрунтованими, та відповідати положенням цивільного процесуального законодавства в частині вимог до заяви про видачу судового наказу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Також суд роз`яснює заявнику, що згідно з ч. 1 ст. 166 Цивільного процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

З огляду на вищевикладене та керуючись ст. ст. 161, 163, 165 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

2. Відповідно до статті 261 Цивільного процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Н.В. Новіченко