провадження № 22-ц/824/6239/2022 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року КП «Київтеплоенерго» звернулося до суду з позовом та просило стягнути з відповідача заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 9 771 грн. 47 коп.; послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 34 674 грн. 38 коп.; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги централізованого опалення у розмірі 12 603 грн. 57 коп., послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 29 804 грн. 71 коп.; витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що розпорядженням Виконавчого органу КМР (КМДА) від 10 квітня 2018 року №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води. Крім того, 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та позивачем було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії), за яким останній набув право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Квартира за адресою: АДРЕСА_1 під'єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання, а, отже, ОСОБА_1 є споживачем послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги в результаті чого утворилась заборгованість.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року позов КП «Київтеплоенерго» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП Во Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 серпня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 12 603 грн. 57 коп.; послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 29 804 грн. 71 коп.; витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі КП «Київтеплоенерго» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 9 771 грн. 47 коп. та заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 34 674 грн. 38 коп. через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 9 771 грн. 47 коп. та заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 34 674 грн. 38 коп.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що за договором цесії №602-18 ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором. Тобто, новий кредитор прийняв вимоги за договором цесії до відповідача на загальну суму 44 445 грн. 85 коп., що підтверджується належними доказами, а саме: належним чином засвідченою копією договору цесії №602-18, Додатками №1 та №2 до договору. Натомість, у порушення абзацу 1 та 2 ч. 4 ст. 265 ЦПК України судом першої інстанції не встановлено зміст спірних правовідносин щодо стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, які були надані відповідачу до 01 травня 2018 року, а також судом не зазначені мотиви з яких відхилені докази надані до позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

З 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

11 жовтня 2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНРГО» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору (а.с.45).

Відповідно до Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії Позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 46 445 грн. 85 коп. (заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 9 771 грн. 47 коп., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 34 674 грн. 38 коп.) за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8-9).

Ухвалюючи рішення про відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості з відповідача, яка виникла до 01 травня 2018 року, суд виходив з того, що позивачем на підтвердження наявності такої заборгованості не надано до суду жодного доказу.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанціїз наступних підстав.

Згідно ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов`язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за найм чи оренду квартири, комунальні та інші послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до споживачів житлово-комунальних послуг відносяться індивідуальний та колективний споживачі.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Так, рішення суду першої інстанції переглядається в частині вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у період до 01 травня 2018 року.

Позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, зазначає, що він надає відповідачу послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення.

На підтвердження позовних вимог позивачем було надано розрахунок заборгованості, який зроблено самим позивачем. Так, наданий позивачем розрахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01 липня 2015 року по 01 грудня 2021 року (а.с.63-64) складений КП «Київтеплоенерго». В той же час, з матеріалів справи вбачається, що надавачем послуг до 01 травня 2018 року був ПАТ «Київенерго», розрахунок якого суду надано не було.

З наданих КП «Київтеплоенерго» Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору цесії вбачається, що позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у розмірі 46 445 грн. 85 коп. Особою, борг якого було відступлено за договором цесії, зазначено ОСОБА_2 (а.с. 8-9).

При цьому, позивач заявив позовні вимоги в частині відступленого боргу до ОСОБА_1 , вказуючи що саме до нього перейшло право вимоги за боргом останнього перед ПАТ «Київенерго».

Як вірно зазначив суд першої інстанції, жодного доказу зазначеним обставинам матеріали справи не містять.

Крім того, до позовної заяви позивачем надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого вбачається, що ОСОБА_1 є власником 1/4 частини квартири по АДРЕСА_2 (а.с.10-11).

А, відтак, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води на 3/4 частки квартири, які не належать відповідачу, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають також і з зазначених підстав.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 16 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.