Справа № 397/1497/20
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

24.02.2022 смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області, суддя Івченко П.О., перевіривши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Роман» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд усунути перешкоди у користуванні належним йому майном, а саме земельною ділянкою за кадастровим номером :02:000:0295, площею 6,4333 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Родниківської сільської ради Олекксандрівського району Кіровоградської області і належить йому на праві приватної власності відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 641448908 від 08.05.2019, шляхом зобов`язання ФР «Роман» в особі голови Донченко В.О., повернути йому вказану земельну ділянку.

23.02.2022 позивач звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Фермерському господарству «Роман» в особі ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії, пов`язані із володінням чи користуванням земельною ділянкою із кадастровим номером :02:000:0295, як то обробіток землі, внесення добрив чи засобів захисту рослин, посів чи висадка сільськогосподарських культур, збір сільськогосподарських культур та будь-які інші дії (робота чи заходи), пов`язані із доступом до земельної ділянки чи її використанням у будь-який інший спосіб в тому числі.

Заява обґрунтована тим, що, ФГ «Роман» в особі голови Донченко В.О. на даний час безпідставно користується земельною ділянкою, що належала його батькові, а на даний час належить йому, а тому звернувся з позовом до вищевказаним позовом до суду. Ухвалою суду від 13.05.2021 у справі була призначена судова-почеркознавча експертиза. Відповідно до висновку експерта встановлено, що підпис від імені ОСОБА_2 в графі «Підписи сторін» договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:0295 від 07.02.2012 та додаткової угоди до договору від 25.12.2016, рукописний текст та підпис на звороті останніх аркушів вказаних договору та додаткової угоди про отримання орендодавцем їх примірників виконано іншою особою. Таким чином, враховуючи зазначене, можна стверджувати, що ФГ «Роман» в особі голови Донченко В.О. користується земельною ділянкою безпідставно, а тому є всі підстави зобов`язати відповідача повернути земельну ділянку за кадастровим номером :02:000:0295 йому, як її власнику, у користування та володіння.

Окрім того, вважає, що на даний час відповідач шляхом відкладень судових засідань по справі №397/1497/20 навмисно затягує її розгляд до початку ввесняно польових робіт, щоб скориставшись ситуацією, приступити до використання земельної ділянки, що істотно ускладнить ефективний захист його порушеного права, а саме буде виконувати дії, пов`язані із володінням чи користуванням земельною ділянкою за кадастровим номером :02:000:0295, як то обробіток землі, внесення добрив чи засобів захисту рослин, посів чи висадка сільськогосподарських культур, збір сільськогосподарських культур та будь-які інші дії (робота чи заходи), пов`язані із доступом до земельної ділянки чи її використанням у будь-який інший спосіб в тому числі. Тому, з метою недопущення негативних наслідків, а також уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів за захистом яких він звернувся до суду, а також недопущення умов, за яких рішення суду буде не можливо виконати чи таке виконання буде ускладнене, вважає необхідним забезпечити позов шляхом заборони відповідачу вчиняти будь-які дії, пов`язані із використанням земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:0295.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 2, 4, 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: 2) забороною вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору. При цьому не допускається заборона дій, вчинення яких не утруднює виконання рішення в майбутньому.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України встановлено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно з пунктами 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв?язку із застосуванням відповідних заходів.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, при обрані заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказала, що особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

З матеріалів справи встановлено, що позивач є власником земельної ділянки, з приводу якої подано заяву про забезпечення позову.

Вказана земельна ділянка за договором оренди від 07.02.2012 перебуває в оренді відповідача - ФГ «Роман».

Суд уважає, що заборона вчиняти будь-які дії стосовно обробітку чи використання земельної ділянки може вплинути суттєво на господарську діяльність відповідача або інших осіб і потягнути за собою втрати матеріального характеру, як самого відповідача так і інших осіб, в тому числі позивача щодо отримання орендної плати.

Окрім того суд уважає, що вжиття таких заходів суперечить встановленому ст. 5 ЗК України принципу земельного законодавства щодо забезпечення раціонального використання та охорони земель.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів особи у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Слід зазначити, що чинним законодавством передбачено можливість відшкодування власнику землі завданих збитків, пов`язаних з неналежним використанням земельної ділянки.

Всупереч викладеному, позивач не обгрунтував та не надав суду доказів, в чому полягає реальна загроза, що може призвести до невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, а тому у забезпеченні позову належить відмовити.

При цьому, суддя зауважує, що особа не позбавлена можливості у подальшому повторно ініціювати питання перед судом про доцільність забезпечення його позову на будь-якій стадії розгляду справи у разі встановлення відповідних підстав для цього.

Керуючись ст. 151, 153, 154, 260-261, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Роман» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Копію ухвали суду невідкладно надіслати позивачу.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: /підпис/ П.О.Івченко

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Оригінал ухвали знаходиться у матеріалах справи №397/1497/20

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області П.О.Івченко

Копію засвідчено «___»________________20__ року.