Справа № 456/13/21
Провадження № 2/456/193/2022
УХВАЛА

про відмову в призначенні судової почеркознавчої експертизи

21 лютого 2022 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Березіній Л.В.

з участю представника позивача - адвоката Галушко О.І.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача - адвоката Квак В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Квака В.М. про призначення судової почеркознавчої експертизи,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, та уточнивши позовні вимоги просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь борг, згідно розписки від 31.12.2018 та розписки від 02.03.2019 у розмірі 100 000, 00 доларів США, а також 3 % річних в сумі 5365,36 доларів США, і пеню в розмірі 171322,78 грн., а також стягнути з ОСОБА_1 на його користь судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Квак В.М. подав суду клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, на вирішення експерта просить поставити питання: 1. Чи виконаний текст та підпис у розписці про отримання позики від 31.12.2018 від імені ОСОБА_1 ОСОБА_1 чи іншою особою? 2. Чи виконаний текст та підпис у розписці про отримання позики від 02.03.2019 від імені ОСОБА_1 ОСОБА_1 чи іншою особою? 3. Чи відповідає давність виконання тексту у розписках від 31.12.2018 та від 02.03.2019 вказаним датам? 4. Чи могли вказані розписки бути створені пізніше дат, які в них зазначені? Клопотання мотивоване тим, що в ході судового розгляду відповідачу жодного разу не надавались для огляду оригінали розписок і жодного разу суд не з`ясовував у відповідача, чи писались ним такі розписки. В свою чергу відповідач повідомив свого нового представника про те, що наявні копії розписок викликають у нього сумніви щодо написання розписок такого змісту. Зауважив на суперечливість позиції представника позивача, яка з одного боку вважає, що експертиза невірно названа, а з другого боку вказує на те, що зразки невірно відібрані. Зауважує, що відповідач лише 07.02.2022 ознайомився з оригіналами розписок і таки викликали у нього обгрунтовані сумніви. Вважає, що попередній представник відповідача мав зловмисну домовленість зі стороною позивача і його позиція з приводу визнання факту написання розписок відповідачем підходила стороні позивача. Просить суд врахувати, що попередній представник діяв не на користь відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 клопотання підтримав та вказав, що розписки викликають у нього сумніви, в подальшому зазначив, що їх не писав, однак надати пояснення в судовому засіданні з приводу написання розписок, відмовився. Крім цього вказав, що представник, який попередньо брав участь у розгляді справи, надавав йому для підпису документи, які він не читав.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Галушко О.І. в судовому засіданні подала письмове заперечення на клопотання про призначення експертизи, в якому вказала про те, що ст.ст. 27,81,83,84 ЦПК України передбачено порядок подання доказів на стадії підготовчого судового засідання, питання про призначення експертизи відповідно до ст.197 ЦПК України суд вирішує на стадії підготовчого судового засідання. На даний час здійснюється судовий розгляд справи, підготовче судове засідання закрито ще 09.08.2021. Відтак, ЦПК України не передбачено призначення та проведення судових експертиз на стадії судового розгляду. Крім цього, звертає увагу суду, що у клопотанні представник відповідача не просить суд про поновлення строків на подання клопотання про призначення експертизи та не обгрунтовує об`єктивну неможливість вчинення такої процесуальної дії у строки, визначені ЦПК України, з причин, незалежних від відповідача. Також звертає увагу суду і на те, що під час підготовчого провадження у справі, представником відповідача адвокатом Мидзкою Р.В. подавалися чисельні клопотання, зокрема про зупинення провадження у справі, про призначення судової психологічної експертизи, та ін. Вказане засвідчує той факт, що відповідач, через свого уповноваженого представника неодноразово реалізовував свої права щодо надання доказів та подання клопотань. Ані відповідач, ані його представник, не були позбавлені можливості на стадії підготовчого судового засідання подати клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. Також звертає увагу суду і на вимоги ст.210 ЦПК України, згідно яких зупинення провадження у справі з цих підстав на стадії судового розгляду не передбачено. Звертає увагу також і на те, що в матеріалах справи містяться документи, подані представником відповідача, з письмовими твердженнями відповідача про те, що розписки були написані та кошти були отримані відповідачем, це зокрема відзив на позовну заяву, позовна заява ОСОБА_1 про визнання правочину удаваним, висновок експерта №02103/021-Я, клопотання про об`єднання справ в одне провадження, клопотання про призначення судової психологічної експертизи. Протягом судового розгляду справи, до появи у відповідача нових представників, відповідач не заперечував як факту написання розписок, так і факту отримання коштів в розмірі 100000 доларів США. Також звертає увагу суду і на те, що давність написання розписок не є предметом почеркознавчої експертизи згідно чинного законодавства. Крім цього, просить суд врахувати, що підготовче судове засідання у вказаній справі тривало понад 9 місяців, судовий розгляд справи здійснюється понад 6 місяців, і наведене було обумовлене зокрема чисельними клопотаннями зі сторони відповідача. Жодних доказів недобросовісної поведінки попереднього представника, стороною відповідача не подано. Відповідач через свого представника визнавав факт написання розписок. Оригінали розписок перебувають у провадженні суду з 09.08.2021, і представник відповідача оглянув їх в судовому засіданні і жодних доводів з приводу незаконності їх написання не висловлював, а вказував лише на те, що метою написання розписок не було отримання коштів в борг. Крім цього, просить суд врахувати, що експериментальні зразки відібрано у відповідача з порушенням чинного законодавства, оскільки відібрано за межами судового засідання. На підставі наведеного, просить в задоволенні клопотання відмовити.

Позивач та представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони не заперечили щодо продовження розгляду справи у їх відсутності.

Суд, заслухавши думку відповідача, представників сторін, оглянувши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцієюі законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є, зокрема, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

Відповідно до пунктів 5, 7, 8 частини другої статті 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.

За змістом положень статей 102, 103 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу.

Суд вважає, що особа, яка подає позовну заяву, вправі очікувати від суду застосування вказаних норм процесуального законодавства, які надають їй право звернення з позовом із можливістю подальшого вирішення процесуальних питань щодо визначення предмета доказування, надання та витребування доказів в установленому порядку.

Застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства вимагає такого тлумачення процесуального закону, яке б гарантувало особі право на судовий захист, зокрема звернення з позовною заявою до суду відповідно до приписів частини першої статті 4 ЦПК України, оскільки держава не вправі обмежувати права особи, не маючи на меті захист суспільних інтересів.

Цивільно-процесуальний закон детально регламентує строки подання доказів, що, об`єктивно, мінімізує можливі випадки зловживання правами у сфері доказування. Зокрема, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частина друга статті 83 ЦПК України), а відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Тобто закріплення нормами ЦПК України строку на подання доказів дозволяє вже на початку судового провадження визначитися із тактикою та стратегією ведення процесу, спрогнозувати поведінку свого процесуального опонента, визначитися із фактами, які не потребують доказування тощо.

У справі № 191/2592/19-ц від 11.08.2021, Верховний Суд погодився з тим, що такого роду клопотання як призначення експертизи у справі, за правилами статті 189 ЦПК України, повинні бути заявлені на стадії підготовчого провадження. Разом з тим, з огляду на конкретні обставини цієї справи, Верховний Суд, дійшов переконання, що відмова у справі у призначенні судом судово-технічної експертизи для визначення за часом як виготовлена розписка, у якій послідовності виконувались її реквізити (підпис та друк тексту) не дозволило встановити дійсні обставини, відповідно виконати завдання правосуддя щодо справедливого розгляду справи, що відповідно є проявом надмірного формалізму. урахуванням наведеного, призначення судово-технічної експертизи у цій справі, з урахуванням суті заперечень сторони відповідача, було необхідним з метою справедливого розгляду справи, оскільки відповідач, вказуючи на те, що ніяких коштів не позичала у позивача, могла і не очікувати такого висновку судово-почеркознавчої експертизи, а отже, суд, керуючись положеннями цивільно-процесуального законодавства, для встановлення істинності у справі та з метою виконання завдань правосуддя, міг призначити судово-технічну експертизу навіть на стадії розгляду справи по суті, оскільки згідно з аксіомою цивільного судочинства «Aucupia verborum sunt judice indigna - Буквоїдство нижче гідності судді». Дії суду, що сприяють встановленню істини у справі, в жодному разі не повинні сприйматися як дії щодо захисту однієї із сторін процесу. Цивільний процес є формою реалізації правосуддя, яка забезпечує і гарантії здійснення правосуддя, і гарантії права громадян на судовий захист. Такий зв`язок правосуддя і цивільного судочинства пояснює їх принципову єдність як змісту і форми. Правосуддя через процес необхідно розглядати як доступність, що полягає у певному стандарті, який відбиває вимоги справедливого та ефективного судового захисту, що конкретизується в належних судових процедурах, розумних строках, і безперешкодного звернення усякої заінтересованої особи до суду. Суд має сприяти у вирішенні спору, а тому призначення у справі експертизи на стадії розгляду справи по суті, не становить порушення таким судом норм процесуального права. Відмова суду у призначенні експертизи лише з підстав порушення стороною стадійності заявлення такого клопотання, не дало можливості суду встановити з достатнім ступенем вірогідності обставини справи та переконатись у тому, що позивач і відповідач знайомі люди, і позивач дійсно надав у борг відповідачці кошти, а відповідач отримала ці кошти та зобов`язувалась їх повернути.

З вказаного висновку вбачається, що з огляду на конкретні обставини справи, суд вправі вирішити клопотання про призначення експертизи і на стадії судового розгляду справи, за умови, що за допомогою висновку суд встановить дійсні обставини справи.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

За змістом ст. 84 ЦПК України, клопотання про призначення експертизи у порядку витребування доказів повинно подаватися стороною у справі у письмовій формі із дотриманням вимог передбачених вказаною статтею.

В такому письмовому клопотанні також повинно бути зазначене обґрунтування неможливості подання такого доказу у строк передбачений частиною 2 статті 83 ЦПК України, а суд повинен дати оцінку такому обґрунтуванню.

У разі заявлення такого клопотання стороною у справі з пропуском строку передбаченого частиною 3 статті 83 ЦПК України, в ньому повинні бути зазначені причини неможливості подання такого клопотання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Оглядом матеріалів справи встановлено, що відповідач зі стадії підготовчого судового засідання користується правовою допомогою адвоката і уповноважив останнього на вчинення процесуальних дій від його імені. В матеріалах справи містяться чисельні документи, в яких висловлена позиція про те, що відповідач писав розписки, однак правочини, між ним та позивачем були удаваними, з приводу чого він звернувся до суду з відповідним позовом.

Змінюючи представника у справі, на стадії судового розгляду відповідач змінив свою позицію та вказав, що розписки викликають у нього сумніви, однак факту написання ним таких не заперечив, що викликає в суду обґрунтовані сумніви в процесуальних діях відповідача.

З наведеного вбачається, що відповідач заявив на стадії судового розгляду про те, що розписки викликають у нього сумніви, тобто вказані обставини є новими, і при цьому не надав доказів того, що він був позбавлений можливості заявити про вказані обставини під час підготовчого судового засідання у справі. Ані відповідач, ані його представники не змогли пояснити суду причини поважності подання клопотання на стадії судового розгляду і не подання такого на стадії підготовчого судового засідання.

В судовому засіданні представник відповідача в усному порядку просить поновити строк для подачі клопотання про призначення експертизи, однак поважності причин пропуску такого суду не наводить.

Крім цього, під час судового засідання, суд роз`яснив відповідачу його право надати пояснення по суті позову і пояснити причину зміни пояснень з приводу складення розписок, які долучені до матеріалів справи, при цьому суд роз`яснив відповідачу положення ч.ч.1,2 ст.82 ЦПК України, згідно з якими обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку.

Для суду залишилися незрозумілими причини відмови від визнання обставин відповідачем з приводу того, що розписки можливо написані не ним, оскільки впродовж року таких обставин сторона відповідача не повідомляла, натомість в чисельних клопотаннях, адресованих суду, як на стадії підготовчого судового засідання, так і на стадії судового розгляду визнавала факт написання розписок відповідачем. В судовому засіданні не встановлено, що відповідач визнав ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною

Суд звертає увагу, що з клопотанням про призначення у даній справі експертизи представник відповідача звернувся на стадії судового розгляду, тобто з пропуском процесуального строку встановленого частиною 2 статті 83 ЦПК України.

Так, ч.1 ст.127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В судовому засіданні стороною відповідача не наведено підстав для поновлення строку на подання клопотання про призначення експертизи.

У вказаному клопотанні не міститься обґрунтування поважності причин пропуску процесуального строку, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості надати оцінку поважності таких причин та відповідно дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для призначення у даній справі експертизи.

Експертиза призначається у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші докази, які знаходяться у матеріалах справи, чи неможливо застосувати інші засоби доказування.

Обов`язок доказування покладається на сторін, це положення є найважливішою складовою принципу змагальності і воно не повинно безпідставно обмежуватись.

Зазначений правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17 липня 2019 року у цивільній справі № 761/10577/14-ц.

Щодо посилань представника відповідача на необхідність зупинення провадження у справі, у зв`язку із призначенням експертизи, то суд звертає увагу, що провадження по справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 ч.1 ст.251 ЦПК України. Зупинення провадження у справі внаслідок призначення експертизи є п`ятим пунктом статті 252 цього Кодексу, який не передбачає зупинення провадження у справі на стадії розгляду справи по суті.

У даному випадку, суд позбавлений можливості призначити експертизу та зупинити провадження у справі, так як це прямо суперечить положенням ч.3 ст.210 ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Жук проти України (Заява N 45783/05) від 21 жовтня 2010 р. (пункт 25) Суд нагадує, що принцип процесуальної рівності сторін, один із елементів більш широкої концепції справедливого судового розгляду, вимагає, щоб кожній стороні надавалась розумна можливість представляти свою позицію за таких обставин, які не ставлять цю сторону в суттєво невигідне становище по відношенню до протилежної сторони. Це, в принципі, означає надання сторонам судового процесу можливості ознайомитись з усіма пред`явленими доказами і зауваженнями та прокоментувати їх, навіть якщо вони надані незалежним представником державної юридичної служби з метою здійснення впливу на рішення суду.

Як визначив Європейський Суд з прав людини у справі Ноймайстер проти Австрії (1968 рік), кожна сторона під час розгляду справи повинна мати рівні можливості та жодна із сторін не повинна мати якихось вагомих переваг над опонентом.

Європейський Суд з прав людини визнав порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у випадках, коли національні суди ухвалювали рішення, коли було відмовлено у можливості представити певні докази (справа Мантованеллі проти Франції 1997 рік), зокрема, висновки експертів (справа Бьоніш проти Австрії (п. 32 рішення від 06 травня 1985 року).

Ключовим у принципі рівних можливостей є те, що суди мають довести готовність забезпечувати ефективне здійснення прав, гарантованих у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» (Заява № 61679/00) від 01.06.2006 зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово констатував у своїх рішеннях, що недотримання порядку призначення проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

За таких обставин призначення по справі судової почеркознавчої експертизи не сприятиме реалізації завдань цивільного судочинства, оскільки виходячи з підстав і предмету позову, позиції відповідача впродовж судового розгляду справи, який впродовж року не заперечував факту написання ним розписок, і на запитання суду відповів лише, що такі викликають в нього обґрунтовані сумніви, однак факту написання таких фактично не заперечив, пояснення надати відмовився на пропозицію суду, висновки такої експертизи в контексті спірних відносин можуть порушити розумні строки розгляду справи, оскільки відповідач факту написання розписок не заперечив впродовж розгляду справи.

Вартують на увагу і доводи представника позивача про те, що давність написання розписок не належить до компетенції експерта, який проводить почеркознавчу експертизу.

Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушує право позивача на справедливий суд та розумні строки розгляду справи.

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 вказано, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Враховуючи наведене, зважаючи на те, що суд не вбачає обґрунтованих підстав для призначення судової почеркознавчої експертизи розписок, оскільки клопотання заявлене під час судового розгляду, а не підготовчого слухання, та всупереч раніше висловленим відзиву та запереченням відповідача та його представника, які заперечували тільки законність складених розписок, не заперечуючи факту їх складання, заявлені до початку судового розгляду. Також відповідач мав право самостійно через свого представника звернутися до експерта, щодо призначення почеркознавчої експертизи та не зазначив суду обставин, які б цьому перешкоджали. Відповідач не позбавлений права звернутися з позовом, де заперечувати факт складання розписок, просити про призначення експертизи або проводити їх самостійно за зверненням свого представника в експертну установу.

З метою повного та об`єктивного розгляду справи, судом розглянуто клопотання і з точки зору дотримання строків на його подання, і з точки зору наявності правових підстав для призначення такої експертизи, і також з точки зору дотримання процесуальних норм при вирішенні питання про зупинення провадження у справі.

Крім цього суд зауважує, що при вирішенні питання про призначення експертизи, суд не оцінює докази, які містяться в матеріалах справи, оскільки такі судом не досліджувалися і оцінка таких може бути надана лише у нарадчій кімнаті, суд лише оцінює обставини, які визнаються учасниками справи, в заявах по суті справи, та поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Керуючись ст.ст. 43, 103, 260, 353 ЦПК України, суд-

у х в а л и в:

Відмовити представнику відповідача ОСОБА_1 адвокату Квак В.М. в поновленні строку на подання клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Відмовити представнику відповідача ОСОБА_1 адвокату Квак В.М. в задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути викладені в апеляційній скарзі на рішення суду.

Головуючий суддя В.Л.Бучківська