Рішення

Іменем України

08 лютого 2022 року місто Чернігів

Справа №730/616/21

Провадження №2/751/459/22

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Ченцової С. М.

секретарів судового засідання Чвірова О. О., Мірошник В.П., Бережнюк О.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник відповідача Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» Ілієв О.А.

представник відповідача ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» (не прибув)

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України», Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу державної влади

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державної установи «Центр охорони здоров`я» Державної кримінально-виконавчої служби України», Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» про відшкодування компенсації моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю органу державної влади у розмірі 150000 гривень з кожного. Одночасно позивач просить звільнити його від сплати судового збору.

Вимоги обґрунтовує тим, що з 07.09.2020 до 17.02.2021 року до позивача застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Він знаходився у Державній установі «Чернігівський слідчий iзолятор», при якій розташована медична частина філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально виконавчої служби» у Чернігівській області, що є її структурною частиною.

Під час перебування у слідчому ізоляторі, позивач мав ряд хронічних захворювань, серед яких правобічна вправима пахова грижа (кила). Йому було рекомендоване: оперативне лікування в плановому порядку. Позивач скаржився до медичної частини на погіршення стану здоров`я, на постійні болі у животі. 03 грудня 2020 року, 19 січня та 02 лютого 2021 року, під час судового засідання у Борзнянському районному суді Чернігівської області, на його прохання викликалась «швидка допомога», лікар якої засвідчила, що він дійсно потребує оперативного втручання з приводу правобічної пахової грижі, відповідного додаткового лікування, та у разі ненадання медичної допомоги, може виникнути некроз.

Борзнянський районний суд Чернігівської області неодноразово ставив питання про необхідність медичного огляду, про що виносив відповідні ухвали, в яких зобов`язував відповідальних осіб надати інформацію щодо медичного огляду позивача. Однак, вимоги суду залишилися проігнорованими, питання щодо медичного огляду позивача та призначення йому дати планової операції, вирiшено не було. Чернігівське СІЗО зазначило, що лікування йому буде організовано лише після винесення у його справі вироку, що є неприпустимим.

Позивач стверджує, що зазнав значних моральних та фізичних страждань у зв`язку із тим, що йому не надавалася медична допомога. Протягом кількох мiсяцiв вiн боровся за те, щоб йому була здійснена операція з приводу пахової грижі. Однак, така операція не була виконана, не дивлячись на декілька рішень органів судової влади, які зобов`язували відповідачів організувати надання такої допомоги. Зазначає, що він постійно відчував біль, що призводив до моральних та фізичних страждань. Він не міг належним чином брати участь у судовому розгляді, внаслідок чого йому декілька разів викликали «швидку допомогу». Тому вважає, що моральна шкода від бездіяльності відповідачів складає 300 000 гривень.

01.09.2021 року Державна установа «Чернігівський слідчий ізолятор» подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити повністю (а.с.54-61).

Зазначають, що установа виконала всі, покладенi на неї, завдання та функції, які пов`язані з лікуванням позивача. У зв`язку із реформою Пенітенціарної служби України, з метою приведення її до європейських стандартів, зокрема з метою позбавлення впливу керівництва установ попереднього ув`язнення і відбування покарань на прийняття рішень щодо лікування ув`язнених та засуджених, медичні підрозділи цих установ були скорочені, а персонал цих підрозділів звільнений або переведений до створеної структури Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» (утворена вiдповiдно до Розпорядження КМ України від 13.09.2017 року №684-р).

За час перебування ОСОБА_1 у Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», з 10.09.2020 року по 17.02.2021 рік, він неодноразово отримував консультації та ліки від працівників медичної частини Філії, що підтверджується записами в його медичній книжці. Крім того, 10.12.2020 року ОСОБА_1 вивозили до Чернігівської обласної лікарні для консультації лікарем-хірургом, з приводу правобічної пахової грижі, за результатами якої позивачу було призначено: «оперативне лікування в плановому порядку,...», що підтверджується записом в медичнiй картці амбулаторного хворого.

Під час перебування під вартою у слідчому iзоляторі у позивача не було станів, які б потребували виклику швидкої медичної допомоги. Із виписного епiкризу, наданого позивачем, слідує, що операція йому була зроблена у плановому порядку лише на четвертий тиждень після звільнення. Зазначене підтверджує, що позивач потребував оперативного лікування з приводу грижі, саме у плановому порядку. Так як операція під час тримання в слідчому ізоляторі мала проводитись в медичних закладах міста Чернігова, то саме лікарі цих закладів мали приймати рішення щодо місця і часу проведення операції. Позивач мав можливість погодити це питання 10.12.2020 пiд час консультації у чергового хірурга Чернігівської обласної лікарні.

Позивач неправдиво вказує, що рішення суду відповідачами не виконувались та перекручує зміст рішень суду.

Ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 03.12.2020 зобов`язано уповноважених осіб медичної частини Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» провести медичний огляд обвинуваченого з приводу його скарг на погіршення стану здоров`я, а також проведення операції. Рiшення було виконане, та 10.12.2020 було проведено медичний огляд у чергового хірурга Чернігівської обласної лікарні. Крім того, медичні огляди позивача проводилися регулярно персоналом медичної частини Філії, про що робилися записи в медичній картці амбулаторного хворого.

Отже, Державна установа «Чернігівський слідчий ізолятор» та її посадові особи стосовно позивача діяли на підставі законодавства України, в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені законами та підзаконними нормативно-правовими актами України, а тому жодним чином не порушили та не могли порушити законні права позивача на отримання ним медичної допомоги та завдати йому моральних страждань. Таким чином, вина слідчого ізолятора, в тому числі у вигляді бездіяльності відсутня, тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди.

23.09.2021 року Державною установою «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову (а.с.118-122).

Заперечення обґрунтовані тим, що згідно наданої медичної документації, 24.11.2020 позивачу було роз`яснено про встановлення Кабінетом Міністрів України заборони державним та комунальним закладам охорони здоров`я проведення планових заходів з госпіталізації на період дii карантину, крім проведення інших невідкладних і термінових заходів з госпіталізації, якщо внаслідок їх перенесення (відтермінування) існує значний ризик для життя або здоров`я людей.

Надання медичної допомоги особам, узятим під варту регулюється Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України iз закладами охорони здоровя з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України 10.02.2012 №239/5/104 та Порядком надання екстреної медичної допомоги особам, узятим пiд варту або яким призначено покарання виді позбавлення волi, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2012 р. № 1122.

За час перебування у слідчому ізоляторі позивач не перебував у стані, пов`язаному зі значним ризиком для життя або здоров`я, виклик бригади швидкої медичної допомоги не здійснювався. Позивач неодноразово оглядався працівниками закладів охорони здоров`я, що не входять до системи Державноi кримiнально - виконавчої служби України, 01.12.2020 консультований фахівцями КНП «Борзнянська ЦРЛ», 10.12.2020 - КНП «Чернігівська обласна лікарня», у судові засідання 03.12.2020, 19.01.2021, 02.02.2021 викликалася бригада швидкої медичної допомоги. Тобто, за наявностi показань та стану здоров`я позивач міг бути госпіталізований безпосередньо бригадою швидкої медичної допомоги тa направлений до закладу охорони здоров`я для надання невідкладної/екстреної медичної допомоги.

Відповідно до витягу - епiкризу з медичної картки №529 стаціонарного хворого, наданого позивачем, грижесiчення виконано 11.03.2021 (на 22 день з дня звільнення з-під варти в залі суду 17.02.2021), післяопераційний період проходив без ускладнень, рана зажила первинним натягом, що додатково свідчить про відсутність медичних показань та існування ризику для здоров`я під час перебування його під вартою.

Зауважують, що позивач не подав до суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, зокрема наявності неправомірних дій, рішень або бездіяльності відповідачів, внаслідок яких позивачу заподіяно моральноi шкоди; протиправність поведінки; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою та її результатом - моральною шкодою.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 20 липня 2021 року справу передано на розгляд до Новозаводського районного суду міста Чернігова.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 13.08.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 02.09.2021 року задоволено клопотання позивача про проведення судового розгляду у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 10.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У вступному слові позивач позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені у позові. Додатково пояснив, що Борзнянський районний суд Чернігівської області неодноразово зобов`язував слідчий ізолятор провести медичний огляд і провести хірургічне втручання. Чернігівський слідчий ізолятор вивозив його до Чернігігвської обласної лікарні , де зробили рентгенівський знімок, лікар сказав що зараз карантин, тому планову операцію робити не буде. Він звертався до лікаря СІЗО з приводу оперативного втручання, але лікар сказав зробити операцію на свободі. Після звільнення позивача з-під варти, він самостійно за власні кошти зробив операцію. Зазначає, що йому завдана моральна шкода діями двох відповідачів. Заявлена сума на відшкодування моральної шкоди є меншою, ніж повинна бути заявлена, але він вважає достатньою.

У вступному слові представник Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві. Додатково зазначив, що у слічому ізоляторі відсутня медична частина та медичні працівники, тому Чернігівський слідчий ізолятор та жоден із його посадових осіб, не можуть надавати медичну допомогу, установа лише виконує покладені на неї функції по створенню належних умов для надання медичної допомоги. Такі умови створені, надані приміщення для надання медичної допомоги, укладений договір оренди, надаються комунальні послуги. Особи, які утримуються в установі, за необхідності вивозяться до медичних закладів, у даному випадку позивач вивозився до Чернігівської обласної лікарні. Здійснюється охорона палат де лікуються у цивільних закладах ув`язнені.

Позивач перебував у ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» з 10.09.2020 року по 17.02.2021. Вперше він звернувся зі скаргою на гострий біль у паховій області лише 26.09.2020 року. У подальшому позивач декілька разів ще звертався, але у період з 29.09.2020 по 12.10.2020 з приводу болі у паховій області не звертався. Крім того, відповідно протоколу №35 від 09.10.2020 позачергового засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, у м.Чернігові з 12.10.2020 встановлено «помаранчевий» рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на територiї iз значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», що передбачало заборону проведення закладами охорони здоров`я планових заходів з госпіталізації. Тобто, весь період перебування позивача в установі, діяла заборона на проведення планової госпіталізації та планових операцій. Крім того, планова операція робиться за заявою пацієнта чи хворого, якої не було. Позивачу була проведена операція лише на третій тиждень після його звільнення, це свідчить про те, що у нього не було гострих станів, які потребували невідкладних чи термінових заходів.

Представник відповідача ДУ «Центр охорони здоров`я» у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у Державній установі «Чернігівській слідчий ізолятор» у рамках кримінального провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.297, ч.3 ст.297 КК України, що підтверджується ухвалами Борзнянського районного суду Чернігівської області (а.с.17-27).

Відповідно до листа ІТТ №4 ГУНП України в Чернігівській області ОСОБА_1 затриманий 07.09.2020 за ч.4 ст.208 КПК України та поміщений до ІТТ №4 (м.Мена) (а.с.152).

Відповідно до витягу із медичної карти, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доставлений у супроводі наряду поліції 07.09.2020 року, оглянутий лікарем-хірургом Борзнянської центральної районної лікарні та встановлений діагноз: вправна правобічна пахова грижа (а.с.11-12).

10.09.2020 був проведений первинний медичний огляд ОСОБА_1 , на момент огляду без скарг (а.с.148).

Відповідно до довідки від 01.12.2020 ОСОБА_1 оглянутий лікарем-хірургом КНП «Борзнянської МЛ», встановлений діагноз: набута вправима правобічна пахова кила. Показань до госпіталізації, екстреного оперативного втручання немає (а.с.172).

Завдання установи щодо медичної допомоги регламентовано підпунктом 18 пункту 5 Положення про державну установу «Чернігівський слідчий ізолятор» затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 10.03.2010 року №855/5: а саме «створює належні умови для надання медичної допомоги засудженим та особам узятим під варту» (а.с.62-63).

Наказом Міністерства юстиції України від 17.11.2017 №4550/к внесено зміни до штату установи, якими виведено (скорочено) пiдроздiл «Медична частина» (а.с.64-65).

Відповідно до наказу Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» від 06.08.2018 № 96/0C-18 всі особи персоналу медичної частини звільнені або переведені до медичних структур ДКВС України (а.с.66-70).

Відповідно до листа філії ДУ «Центр охорони здоров`я» ДКВС України в Чернігівській області від 09.12.2020 №108/Г-80/Г-84/ЗГ-20 ув`язненому ОСОБА_1 на його заяви, щодо проведення йому оперативного втручання з приводу пахової кили, повідомлено, що внаслідок введення в Україні карантинних обмежень планові консультації, операції у медичних закладах заборонені. При набранні вироком суду законної сили засуджений за його згодою, може бути направлений до лікарні ДКВС України (а.с.29).

10.12.2020 року надавався дозвіл начальником ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» на вивезення ОСОБА_1 до КНП «Чернігівської обласної лікарні» з метою проведення консультації лікарем-хірургом з приводу діагнозу: набута вправна правобічна пахова кила (а.с.76-79).

З медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 вбачається, що він періодично звертався до медичної частини зі скаргами на біль у правій паховій ділянці та неодноразово оглядався, отримував консультації, ліки від працівників медичної частини філії (а.с.151-181).

Відповідно до записів Журналу №12-19 прийому ув`язнених і засуджених з особистих питань ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» позивач 5 разів був на прийомі у начальника установи та його заступника з соціально-психологічної роботи, всі порушені ним питання вирішені адміністрацією слідчого ізолятора (а.с.193-196).

Ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 17.02.2021 року ОСОБА_1 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт та звільнено з-під варти у залі суду (а.с.6-9).

Згідно виписки-епікризу з медичної карти №529 стаціонарного хворого КНП «Борзнянська МЛ» ОСОБА_1 11.03.2021 виконано грижесічення з пластикою по Постемському. Після операційний період проходив без ускладнень, проводилась симптоматична терапія, перев`язки. Шви знято на 7-й день. Рана зажила первинним натягом (а.с.15).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Положеннями ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті, тобто така шкода відшкодовується на загальних підставах, виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Як роз`яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина.

Згідно із п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (з наступними змінами), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Разом з тим, позивачем не надано, а судом не здобуто доказів того, що дії працівників ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» та ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» були незаконними, що могло б бути, передбаченою ст. 1174 ЦК України підставою для відшкодування йому, заподіяної такими діями, шкоди.

Окрім того, не підлягають до застосування у цьому випадку і положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року № 266/94-ВР.

Відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно,незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України України «Про оперативно-розшукову діяльність» (2135-12), "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" (3341-12) та іншими актами законодавства.

Жодної підстави для застосування у цій справі положень вищевказаного Закону судом не встановлено.

Частинами 2-3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження незаконності дій відповідачів.

Керуючись статтями 13, 43, 76-81, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України», Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу державної влади відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 18 лютого 2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 )

Відповідач: Державна установа «Чернігівський слідчий ізолятор» ( місце знаходження: 14000, місто Чернігів, вулиця Реміснича, 2, ідентифікаційний код юридичної особи 08564966)

Відповідач: Державна установа «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» (місце знаходження: 04050, місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка, 81, ідентифікаційний код юридичної особи 41713679)

Суддя С. М. Ченцова