Справа № 192/1995/21
Провадження № 2/192/196/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2022 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання Короти Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 17 вересня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л. В. було відкрито виконавче провадження № 6686251 на підстави виконавчого напису № 76370 від 12 червня 2021 року приватного нотаріуса про стягнення з позивачки на користь ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів у розмірі 15 645 гривень 69 копійок, основної винагороди в сумі 1 564 гривні 57 копійок та мінімальних витрат в сумі 500 гривень 00 копійок. Також під час виконання виконавчого напису було звернуто стягнення на заробітну плату позивачки, а про існування такого напису вона дізналася в жовтні 2021 року.

В той же час позивачка зазначає, що їй взагалі нічого не відомо про існування будь-якої заборгованості, а також про укладання кредитних договорів з ПАТ «Брокбізнесбанк» та не погоджується з вчиненим виконавчим написом, оскільки вважає, що під час його вчинення приватний нотаріус не дотримався вимог ст. ст. 87, 88 Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій в частині переліку документів, що є підставами для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Позивач та його представник адвокат Догонова Т. В. в судове засідання не з`явилися, повідомлялись про час та місце судового засідання належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Надав відзив, згідно якого посилається на те, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів, якими є: оригінал нотаріально посвідченого договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також вважає, що відповідно до постанови Пленуму ВСУ від 31 січня 1992 року № 2 оскарженню підлягає лише відмова нотаріуса у вчиненні виконавчого напису, а правильність вимог, зазначених у виконавчому написі, може бути оскаржена боржником лише в позовному порядку. При безпідставності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє у їх задоволенні, а у разі часткової їх обґрунтованості - постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу. Крім того вважає, що безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими переліком, а нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Також представник відповідача подав клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, згідно якого просив відмовити позивачу у стягненні витрат на правничу допомогу.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно виконавчого напису, вчиненого 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Грисюк О. В., остання пропонує стягнути грошові кошти у сумі 15 645 гривень 69 копійок з ОСОБА_1 (а.с.37), які є боргом за Кредитним договором №184/508С ВІД 29/01/0 від 29 січня 2008 року, укладеним між нею та ПАТ «Брокбізнесбанк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». Стягнення заборгованості проводиться за період з 08 квітня 2021 року по 25 травня 2021 року і складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 14 315 гривень 03 копійки, по несплаченим відсоткам за користування кредитом в розмірі 680 гривень 66 копійок та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 650 гривень 00 копійок. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №76370 (а.с. 37).

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 17 вересня 2021 року приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л. В., з урахуванням постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 18 січня 2022 року (а.с.114) було відкрито виконавче провадження №6686251 по виконанню спірного виконавчого напису (а.с. 116).

Як з`ясовано з копії Кредитного договору №184/508С ВІД 29/01/0 від 29 січня 2008 року, сторони домовились про надання позивачу кредиту в загальному розмірі 17 930 гривень 00 копійок зі сплатою 31 % річних на строк до з 29 січня 2008 року по 28 січня 2010 року. Даний договір нотаріально не посвідчений (а.с.39-40).

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Суд посилається на те, що відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1722 від 29 червня 1999 року, даний перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» постановою КМУ від 26 листопада 2014 року № 662. Вказана постанова КМУ визнана незаконною та нечинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі №826/20084/14.

Як зазначає в своїй постанові від 21 вересня 2021 року Велика Палата Верховного Суду в справі №910/10374/17 - резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині. Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду. Тому Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи відповідача щодо зупинення ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду (01 листопада 2017 року), оскільки зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови не впливає на набрання вказаною постановою законної сили та її дію в частині визнання незаконною та нечинною постанови № 662. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: "Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника". Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів № 779 та № 780 такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, проаналізувавши зазначені судові рішення, суд вважає, що на час вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису 12 червня 2021 року, розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин» у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів був недійсним і тому приватний нотаріус не міг вчиняти виконавчий напис за договором, укладеним між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 від 29 січня 2008 року, який не був нотаріально посвідчений.

Тому, суд вважає, що доводи позивача про визнання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом на підставі Кредитного договору, укладеного між ПАТ «Брокбізнесбанк» та нею 29 січня 2008 року таким, що не підлягає виконанню є слушними і таким, що підлягають задоволенню, оскільки нотаріусу не було надано нотаріально посвідченого такого договору, що встановлено судом з наданих приватним виконавцем документів.

Як зазначає в своїх рішеннях Велика Палата Верховного Суду, оформлених постановами від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18): вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом такого напису.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивачем доведено суду про порушення законодавства при його вчиненні.

Ухвалою суду від 28 січня 2022 року було зупинено стягнення на підставі виконавчого напису вчиненого 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, що зареєстрований в реєстрі за №76370 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» заборгованості у розмірі 15 645 гривень 69 копійки (а.с.135).

Згідно постанови приватного виконавця від 01 лютого 2022 року вчинення виконавчих дій було зупинено на підставі ухвали суду.

Частиною 7 ст. 158 ЦПК України встановлено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Оскільки судом достовірно встановлено відсутність правових підстав у приватного нотаріуса вчиняти виконавчий напис за Кредитним договором №184/508С ВІД 29/01/0 від 29 січня 2008 року, який не був нотаріально посвідчений, тому наявність інших порушень з боку приватного нотаріуса при вчиненні виконавчого напису суттєво не впливає на правомірність чи неправомірність дій нотаріуса під час вчинення зазначеного виконавчого напису, враховуючи, що чинне законодавство не передбачає права на вчинення такого напису за таким кредитним договором саме з підстав порушення вимог про надання документів для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір, який вона сплатила під час звернення з позовом до суду за подання позову та за подання заяви про забезпечення позову (а.с.11, 78).

Також суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката, які були надані позивачці відповідно до договору від 14 грудня 2021 року (а.с.60). Підстави для зменшення витрат в сумі 3500 гривень 00 копійок відсутні.

На підставі викладеного, ст.ст. 16, 18 ЦК України, Закону України «Про нотаріат», керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77, 78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 76370, вчинений 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за Кредитним договором №184/508С ВІД 29/01/0 від 29 січня 2008 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5 б, код ЄДРЮОФОПГФ 36799749) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні 00 копійок та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 24 лютого 2022 року.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина