РІШЕННЯ
Іменем України
26.12.2022 року м. Львів
Франківський районний суд м.Львова в особі судді Гладишевої Х.В.,

за участю секретаря судового засідання Василюк В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Франківського районного суду м.Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» про стягнення безпідставно набутих коштів,-

встановив:
30.07.2021 року до Франківського районного суду м.Львова надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до ТОВ «МАНІФОЮ» (далі відповідач) про стягнення безпідставно набутих коштів.

Короткий зміст заяв по суті справи.

В поданому позові позивач просить стягнути з відповідача: безпідставно сплачені за кредитним договором №906082 від 19.07.2020 року проценти та штрафні санкції; безпідставно сплачені за кредитним договором №970361 від 09.08.2020 року проценти та штрафні санкції у розмірі 2184,03 грн.; безпідставно сплачені за кредитним договором №1148906 від 07.10.2020 року у розмірі 3582 грн.; безпідставно сплачені за кредитним договором №1292626 від 19.11.2020 року проценти та штрафні санкції у розмірі 502,47 грн.; безпідставно сплачені за кредитним договором №1339302 від 02.12.2020 року проценти та штрафні санкції у розмірі 7704,87 грн.; безпідставно сплачені за кредитним договором №1803096 від 28.02.2020 року проценти та штрафні санкції у розмірі 4298,40 грн.; безпідставно сплачені за кредитним договором №2009497 від 29.03.2021 року проценти та штрафні санкції у розмірі 6447,60 грн.; вважати грошове зобов`язання за договором №2009497 від 29.03.2021 року підписане між ОСОБА_1 та ТОВ «МАНІФОЮ» припиненим у зв`язку з повним виконанням зобов`язань ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що між ним та відповідачем було укладено декілька кредитних договорів, а саме: №906082 від 19.07.2020 року, №970361 від 09.08.2020 року, №1148906 від 07.10.2020 року, №1292626 від 19.11.2020 року, №1339302 від 02.12.2020 року, №1803096 від 28.02.2021 року, №2009497 від 29.03.2021 року. 05.05.2021 року ОСОБА_1 офіційним листом повідомив ТОВ «МАНІФОЮ» , що він з 11.11.2009 по теперішній час проходить військову службу у В/ НОМЕР_1 . Оскільки, кредитні договори діяли в період проходження ним військової служби, керуючись п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» просив повернути сплачені ним кошти за користування кредитами (усі форми нарахувань) у сумі, що була нарахована йому та сплачена в повному обсязі з увесь період співпраці з ТОВ «МАНІФОЮ», окрім суми тіла кредиту. Наголосив, що він надав відповідачу підтверджуючі документи, а саме довідку від 12.04.2021 року №279 про те, що він є діючим військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , а відтак на нього поширюються пільги учасникам бойових дій. У позовній заяві позивач пояснив, що по всіх кредитах ТОВ «МАНІФОЮ» нараховані відсотки та штрафні санкції, кредитні договори були виконані ОСОБА_1 повністю. При підписанні кредитних договорів шляхом отримання одноразового індифікатора ТОВ «МАНІФОЮ» відкрито для ОСОБА_1 особисті кабінети, в яких позичальник міг бачити інформацію про нараховані та сплачені відсотки за кредитним договором, скопіювати кредитний договір та бачити додаткову інформацію. Однак при поданні ним заяви про повернення нарахованих та сплачених відсотків, товариство в односторонньому порядку заблокувало доступ до особистих кабінетів. Пояснив, що він є учасником бойових дій, на якого поширюються пільги, передбачені п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», однак відповідач безпідставно нараховує йому проценти та штрафні санкції. Просить позов задовольнити.

07.09.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позовні вимоги не визнають та не погоджуються із правовою оцінкою обставин справи позивачем. Пояснили, що 19.05.2021 року позивачем створено особистий кабінет в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) товариства, що є його захищеною сторінкою та забезпечує отримання інформації, необхідної для укладення/виконання договору. З моменту реєстрації особистого кабінету в ІТС позивачем укладено декілька договорів позики: №906082 від 19.07.2020 року, №970361 від 09.08.2020 року, №1148906 від 07.10.2020 року, №1292626 від 19.11.2020 року, №1339302 від 02.12.2020 року, №1803096 від 28.02.2021 року, №2009497 від 29.03.2021 року. Дані договори позики укладалися товариством та позичальником в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом направлення товариством оферти та акцептування її позичальником. ОСОБА_1 підписано електронне повідомлення про прийняття оферти, відповідно погоджено всі запропоновані товариством умови договору. При цьому, перед укладенням договору №2009497 товариством надано усю необхідну інформацію щодо фінансової послуги шляхом розміщення її у вільному доступі на офіційному веб-сайті ТОВ «МАНІФОЮ» https://money4you.ua/. Також на веб-сайті розміщено сканкопію діючої станом на відповідну дату редакції Типового договору позики та Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Будь-яких запитань щодо зазначеної інформації на сайті, умов надання позики, окремих умов договору при поданні заявки на укладення договору та безпосередньо при укладенні договору від ОСОБА_1 не надходило. У поданому відзиві відповідач зазначив, що при реєстрації в особистому кабінеті позивачем не зазначено про проходження ним військової служби, натомість у полі «Місце роботи» зазначив ПП Бучко. Оскільки, позивачем при зверненні до відповідача подано недостовірну інформацію щодо особи, зайнятості, роду діяльності, ТОВ «МАНІФОЮ» має право вимагати сплати штрафу в розмірі подвійної суми позики. Також в поданому відзиві визнали, що позивачем на дату відзиву виконано зобов`язання за договорами позики в повному обсязі та будь-яка заборгованість відсутня, а сплачені позивачем за укладеними ним договорами позики зараховано в рахунок погашення штрафу за подання недостовірної інформації при ідентифікації. З огляду на наведене, просять в задоволенні позову відмовити.

20.06.2022 року на адресу суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить поновити строк на подання відзиву та відмовити в задоволення позову. Також до відзиву долучили витребувані судом документи, а саме:примірник оферти та акцепту, зображення з сайту з інформацією про Товариство та фінансові послуги, що надаються, копія договору позики №906082 від 19.07.2020 року та додаткової угоди №1 до нього, розрахунок заборгованості за договором позики.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 04.08.2021 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 28.12.2021 року постановлено здійснювати розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Маніфою» про стягнення коштів за правилами загального позовного провадження. Розпочато розгляд справи зі стадії відкриття провадження у справі.
20.06.2022 року на адресу суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить поновити строк на подання відзиву та відмовити в задоволення позову. Також до відзиву долучили витребувані судом документи, а саме:примірник оферти та акцепту, зображення з сайту з інформацією про Товариство та фінансові послуги, що надаються, копія договору позики №906082 від 19.07.2020 року та додаткової угоди №1 до нього, розрахунок заборгованості за договором позики.

У судові засідання сторони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату та час розгляду справи.

Від відповідача поступила заява про розгляд справи без участі відповідача, за наявними в справі матеріалами, просили у задоволенні позову відмовити.

При цьому, від представника позивача ОСОБА_2 подано заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Судом установлено, що ТОВ «МАНІФОЮ» є фінансовою установою (свідоцтво НБУ ФК № В0000207, видане 08 квітня 2021 року), яка здійснює свою господарську діяльність на підставі ліцензії на надання коштів у позику і на умовах фінансового кредиту, згідно з зареєстрованими НБУ правилами та типовим договором позики.

На офіційному сайті ТОВ «МАНІФОЮ» в мережі Інтернет розміщені Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІФОЮ».

В інформаційно-телекомунікаційній системі товариства між сторонами укладено декілька договорів позики: №906082 від 19.07.2020 року, №970361 від 09.08.2020 року, №1148906 від 07.10.2020 року, №1292626 від 19.11.2020 року, №1339302 від 02.12.2020 року, №1803096 від 28.02.2021 року, №2009497 від 29.03.2021 року.

Відповідно до умов договорів поруки позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі платежі, пов`язані з виконанням цього договору (пункт 2.1 договору).

Позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства протягом 3 днів з дати підписання договору.

Відповідно до пунктів 8.3.3, 8.3.5, 8.3.6 договору позики позичальник підтверджує, що в чіткій та зрозумілій формі отримав інформацію, передбачену частиною другою статті 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також інформацію щодо своїх прав та обов`язків згідно із ЗУ «Про захист прав споживачів» та ЗУ «Про захист персональних даних». Вивчив та повністю погоджується з умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІФОЮ», які є невід`ємною частиною договору. Вивчив та повністю погоджується з умовами цього договору позики.

Як вбачається із довідки №464 від 07.06.2021 року, виданої військовою частиною НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_2 , з 11.11.2009 року по день видачі даної довідки.

Зі змісту довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України №462 від 10.06.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 дійсно з 21.08.2014 року по 19.09.2014 року, з 02.03.2016 року по 31.05.2016 року, з 11.05.2018 року по 14.09.2018 року, безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Луганської/Донецької областях.

Згідно відповіді ТОВ «МАНІФОЮ» №1624 від 28.05.2021 року, 05.05.2021 року позивач повідомив товариство про проходження військової служби та надано підтверджуючі документи, на підставі чого товариством погоджено перерахунок процентів за договорами позики №906082 від 19.07.2020 року, №970361 від 09.08.2020 року, №1148906 від 07.10.2020 року, №1292626 від 19.11.2020 року, №1339302 від 02.12.2020 року, №1803096 від 28.02.2021 року, №2009497 від 29.03.2021 року. За даними договорами позики наявна переплата в сумі 20840,49 грн. Згідно п.5.3 позичальнику нараховано штраф в розмірі подвійної суми позики. Однак товариством прийнято рішення про зарахування суми переплати в розмірі 20840,49 грн. в рахунок погашення штрафу за подання недостовірної інформації при ідентифікації

Із відповіді ТОВ «МАНІФОЮ» №1993 від 17.06.2021 року вбачається, що товариством прийнято рішення про повне списання залишку заборгованості за договором позики №2009497 від 29.03.2021 року. На дату відповіді ОСОБА_1 виконано зобов`язання за укладеним договором позики в повному обсязі.

Зі змісту п.5.3 договору позики №1803096 від 28.02.2021 року, №2009497 від 29.03.2021 року якщо позичальник на момент укладення договору позики мав право на пільги щодо не нарахування процентів за користування позикою, процентів на прострочену позику, неустойки (у разі наявності), передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та не повідомив позикодавця про такі пільги, позикодавець має право вимагати від такого позичальника сплати штрафу в розмірі подвійної суми позики за подання недостовірної інформації при ідентифікації щодо своєї особи, зайнятості, роду діяльності.

Норми права,які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування.
Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справа та обов`язків.

Відповідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 610 цього Кодексу визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно ч. 1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (частина сьома статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (частина третя статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (стаття 640 ЦК України).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (стаття 642 ЦК України).

Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Як вбачається із п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна, набуття або збереження за рахунок іншої особи, відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

При цьому у відповідності до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача це майно.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах: від 10 вересня 2018 року у справі № 638/11807/15-ц (провадження № 61-1215св17), від 12 вересня 2018 року у справі № 154/948/16 (провадження № 61-4497ск18), від 12 грудня 2018 року у справі № 205/3330/14-ц (провадження № 61-1133св18), від 17 квітня 2019 року у справі № 759/1206/17 (провадження № 61-40св19).

Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд встановив, що позивач уклав сім договорів позики з відповідачем, на підставі яких отримав кошти на умовах, передбачених договорами.

Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пунктів 8.3.3, 8.3.5, 8.3.6 договору позики позичальник підтверджує, що в чіткій та зрозумілій формі отримав інформацію, передбачену частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також інформацію щодо своїх прав та обов`язків згідно із Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про захист персональних даних», вивчив та повністю погоджується з умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІФОЮ», які є невід`ємною частиною договору.

При цьому згідно п.5.3 договорів позики позивач зобов`язаний був повідомити відповідача про наявність пільг, однак цього при укладені договорів не зробив, а повідомив лише 05.05.2021 року, що підтвердив в поданому позові.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судові втрати, пов`язані з розглядом справи у випадку відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.3, 6, 15, 16, 525-526, 549, 551, 598, 626-629, 634, 1048, 1054, 1056 ЦК України, ст. ст.4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

ухвалив:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» про стягнення безпідставно набутих коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду або через Франківський районний суд м.Львова.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ», 03150, м.Київ, вул.Каземіра Малевича, 87, 9

Суддя Х.В.Гладишева