Шаргородський районний суд
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року

м. Шаргород

Справа № 152/1261/22

провадження № 2-з/152/12/22

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Соколовська Т.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Хомко С.В. про забезпечення позову,

встановив:

16.12.2022 ОСОБА_1 звернулася до Шаргородського районного суду Вінницької області через свого представника - адвоката Хомко С.В. з позовною заявою до ПП «Юхимівське», з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «Селищанське» про стягнення заборгованості за договорами суборенди земельних ділянок (паїв) в розмірі 8 486 715 (вісім мільйонів чотириста вісімдесят шість тисяч сімсот п`ятнадцять) гривень 88 коп.

Одночасно з пред`явленням позову позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна та грошові кошти, що належать відповідачу в межах ціни позову (8 486 715,88 грн).

Справа передана в провадження судді Соколовської Т.О. 19.12.2022.

Провадження у справі відкрито 20.12.2022.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна та грошові кошти ПП «Юхимівське», представник позивача зазначає, що підставою для звернення до суду з позовною заявою стала заборгованість відповідача за договорами суборенди земельних ділянок, яка виникла за 2021 2022 роки у розмірі 8 486 715, 88 грн. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням сплатити орендну плату, однак відповідач не чинить жодних дій на виконання договірних зобов`язань. Тому представник позивача вважає, що невжиття заходів для забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову.

До заяви про забезпечення позову представником позивача долучено інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №317105447 від 08.12.2022 та квитанцію про сплату судового збору.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених представником позивача вимог щодо забезпечення позову, суд прийшов до наступних висновків.

Статтею 43 ЦПК України встановлено право учасників справи подавати заяви, клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Пленум ВС України в п.4 Постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року роз`яснив, що забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь в справі, допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема в тому, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вказане свідчить, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 149 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується серед іншого накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПП «Юхимівамське», в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договорами суборенди земельних ділянок (паїв) в розмірі 8 486 715,88 грн, із яких 7 493 012, 84 грн основна заборгованість, 112 703,12 грн 3% річних, 880 999,92 грн інфляційні втрати.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною десятою статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти чи заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зробила висновок, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналогічні висновки викладені в ухвалах Верховного Суду від 25.07.2022 у справі № 289/2563/21 (провадження № 61-6440ск22) та від 01.08.2022 у справі №522/11017/21(провадження № 61-6277ск22).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» (заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб правового захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

У цій справі предметом позову є вимоги ОСОБА_1 до ПП «Юхимівське» про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за договорами суборенди земельних ділянок у 2021 2022 роках, з приводу невиконання умов договорів суборенди земельних ділянок в частині виплати орендної плати між сторонами виник цивільно правовий спір.

До заяви про забезпечення позову представником позивача долучено інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №317105447 від 08.12.2022 на 220 аркушах. Вказана інформація сформована за суб`єктом ПП «Юхимівське», в той час як у заяві ставиться питання про накладення арешту на один об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення майнового комплексу нафтобази загальною площею 2862,1 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , інформація про яке міститься на аркушах 15 16 Інформації.

Згідно наданої позивачем інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №317105447 від 08.12.2022 ПП «Юхимівське» є власником нерухомого майна, а саме нежитлового приміщення, на яке представник позивача просить накласти арешт - нежитлове приміщення майнового комплексу нафтобази загальною площею 2862,1 кв.м. на підставі договору купівлі продажу нежитлових приміщень майнового комплексу нафтобази від 13.07.2020, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Басай Р.М., номер запису про право власності 37286675, дата державної реєстрації -13.07.2020 (а.с.16). Поряд з цим до заяви не долучено доказів у підтвердження вартості майна, на яке позивач просить накласти арешт. Відсутність вартості майна позбавляє суд можливості для перевірки співмірності заявлених позовних вимог заходам забезпечення позову, а також встановити відповідність права чи законного інтересу, за захистом яких позивач звертається до суду, обраному заявником заходу забезпечення позову.

Отже у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Хомко С.В. в частині забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Хомко Світлана Василівна до Приватного підприємства «Юхимівське», з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Селищанське» про стягнення заборгованості за договорами суборенди в розмірі 8 486 715, 88 грн. шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна слід відмовити.

Вирішуючи питання в частині забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти ПП «Юхимівське», які облікуються на всіх відкритих рахунках і вкладах чи на збереженні в банках або інших фінансових установах, виявлених державним або приватним виконавцем під час виконавчого провадження, а також грошові кошти ПП «Юхимівське» () на рахунках, що будуть відкриті після постановлення ухвали суду про вжиття заходів забезпечення позову, за виключенням грошових коштів, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом, суд виходить з наступного.

Встановлено, що, звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, позивач має на меті забезпечити свій позов з метою охорони своїх майнових прав від недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити їй реальне та ефективне виконання судового рішення у разі задоволення її позову. При цьому у своїй заяві про забезпечення позову вона посилається на положення статті 150 ЦПК України.

Так, пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Враховуючи вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами та підлягає задоволенню із накладенням арешту на грошові кошти, що знаходяться на цих поточних банківських рахунках та належать відповідачу в межах суми, заявлених позовних вимог, за винятком виплат, необхідних для сплати заробітної плати та обов`язкових внесків, зборів і платежів, передбачених законодавством України, у межах суми заявлених вимог, а саме в розмірі 8 486 715, 88 грн.

За загальним правилом, суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов`язані із втручанням у внутрішню господарську діяльність юридичних осіб. Суд також повинен враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У справі, що передана на розгляд суду, враховуючи специфіку предмета спору, накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на поточних банківських рахунках в межах спірної суми 8 486 715, 88 грн і за винятком виплат, необхідних для сплати заробітної плати та обов`язкових платежів, не буде мати наслідки втручання в господарську діяльність юридичної особи, не перешкоджатиме господарській діяльності підприємства і не може призвести до негативних наслідків як для самого Приватного підприємства «Юхимівське», так і для працівників підприємства, контрагентів тощо.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову суд переконався, що між сторонами виник спір з приводу стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за договорами суборенди земельних ділянок у 2021 2022 роках в розмірі 8 486 715, 88 грн та існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з урахуванням предмету і підстав спору, а також обґрунтованості заяви про забезпечення позову і співмірність способу забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

З огляду на викладені обставини, суд частково погоджується з доводами заяви позивача про забезпечення позову про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду.

Судом, враховано, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 09.12.2020 в справі №462/763/18, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Відповідно до ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення) (ч. 1). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову (ч. 2). Суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові (ч. 3).

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання (ч. 6 ст.154 ЦПК України).

Таким чином відповідач ПП «Юхимівське» не позбавлений права подати до суду клопотання про зустрічне забезпечення після застосування судом заходів забезпечення позову. Відсутність зустрічного забезпечення на час подання заяви про забезпечення позову не є перешкодою для забезпечення позову, якщо для цього існують правові підстави.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

На підставі вище наведеного та керуючись ст.ст. 149 - 153, 157, 259 - 261 ЦПК України,

Суд, -

постановив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Хомко С.В. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Хомко Світлана Василівна до Приватного підприємства «Юхимівське», з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Селищанське» про стягнення заборгованості за договорами суборенди земельних ділянок (паїв) в розмірі 8 486 715, 88 грн - задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на поточних банківських рахунках, що належать Приватному підприємству «Юхимівське» () у межах суми, заявлених позовних вимог, а саме 8 486 715 (вісім мільйонів чотириста вісімдесят шість тисяч сімсот п`ятнадцять) гривень 88 коп., за винятком рахунків, призначених для виплати заробітної плати та обов`язкових внесків, зборів і платежів, передбачених законодавством України.

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Хомко С.В. про забезпечення позову в частині накладення арешту на об`єкт нерухомого майна нежитлове приміщення майнового комплексу нафтобази загальною площею 2862,1 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 5253) та належить на праві власності ПП «Юхимівське» ().

На підставі ч.1 ст.157 ЦПК України, ухвалу суду для виконання негайно надіслати у Шаргородський відділ державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), 23500 м. Шаргород Вінницької області, вулиця Героїв Майдану, 220, .

За приписами ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала суду є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Роз`яснити учасникам справи, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвалу суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу постановлено та підписано 20.12.2022.

Головуючий суддя: Т.О. Соколовська