Справа № 602/657/20
Провадження № 2/602/8/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2022 р. Лановецький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого РАДОСЮКА А. В.

при секретарі МАЙХРУК Н.М.

з участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Чауса С.В., представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ланівці справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

в с т а н о в и в :

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області про визнання права власності за набувальною давністю на будинок АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивує тим, що згідно з розпискою від 04.06.1979 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_4 кошти в сумі 550 крб. за належний їй житловий будинок. В подальшому ОСОБА_3 зобов`язалася продати цей будинок ОСОБА_4 , однак в подальшому договору купівлі- продажу вказаного будинку не було укладено. З 1979 року у спірному будинку стала проживати ОСОБА_4 . Позивач ОСОБА_1 в 2006 році переїхала з м.Зборів в м.Ланівці і у неї виникла необхідність в житлі в м.Ланівці. На той час ОСОБА_4 у будинку не проживала, не проживав там і ніхто із членів її сім`ї, так як чоловік ОСОБА_4 помер, а дітей в них не було. Чоловік ОСОБА_4 був хресним батьком сестри позивача, з метою догляду за будинком та підтримання його в належному стані позивачу надали дозвіл проживати в будинку по АДРЕСА_1 . З 2006 року і по даний час позивач постійно проживає у даному будинку, використовує будинок для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї, підтримує будинок у належному стані, обробляє земельну ділянку, оплачує спожиту електроенергію. Усі ці дії позивач здійснює відкрито, не приховуючи жодним чином ні від кого факт володіння і користування спірним будинком.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Чаус С.В. позовні вимоги підтримали з мотивів, вказаних у позовній заяві, просили їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області - Басок Н.В. позовні вимоги визнала, не заперечує щодо задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази по справі вважає, що позов підлягає до задоволення.

При цьому суд виходив із наступного.

Згідно розписки від 04.06.1979 року, ОСОБА_3 , 1910 року народження, жителька АДРЕСА_1 , отримала від ОСОБА_4 завдаток в сумі 550 крб. за належний їй на праві особистої власності жилий будинок, який знаходиться по вищевказаній адресі і який вона продаватиме за 1400 крб. (а.с.7).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 14 лютого 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лановецького районного управління юстиції Тернопільської області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Ланівці Лановецького району Тернопільської області (а.с.6).

Згідно довідки № 192, виданої 02.06.2020 року Комунальним підприємством «Лановецьке районне бюро технічної інвентаризації», інвентаризаційна справа на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовлялась на ім`я ОСОБА_3 , правовстановлюючі документи не видавались. На земельній ділянці розташований глиняний житловий будинок (1939 року побудови) загальною площею 38,80 м.кв., житловою 19,10 м.кв. Інвентарна вартість вище вказаного житлового будинку станом на 2020 рік становить 3769 грн. 00 коп.(а.с.8).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства від 26.05.2020 року, жителька АДРЕСА_2 ОСОБА_1 за вказаною адресою не проживає з 2006 року, а проживає за адресою АДРЕСА_1 без реєстрації (а.с.9).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_5 , він є рідним братом ОСОБА_1 , його сестра раніше проживала в м.Зборів, у 2006 році повернулася проживати в м.Ланівці, однак не мала житла, випадково взнали що у ОСОБА_4 пустує будинок по АДРЕСА_1 . З дозволу ОСОБА_4 його сестра стала там проживати з 2006 року, будинок потребував ремонту, в стінах були дири, сестра здійснила ремонт всередині і ззовні будинку, якби ремонт не було б здійснено, то будинок давно вже б розвалився (а.с.10-11).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_6 , вона є сестрою ОСОБА_1 , ОСОБА_7 переїхала жити в м.Ланівці з м.Зборів у 2006 році через сімейні неурядиці, шукала у м.Ланівці житло, випадково взнали що у ОСОБА_4 , чоловік якої був її хресним батьком пустує будинок, так з 2006 року її сестра ОСОБА_1 стала проживати у будинку ОСОБА_4 , там вона проживає і по даний час. Раніше будинок був занедбаний, обдертий, в стінах були дири, ОСОБА_1 вклала значні кошти і багато праці в ремонт будинку. Про те, що ОСОБА_1 проживає у будинку по АДРЕСА_1 знали всі родичі, сусіди, інші мешканці міста. Якби вона там не проживала і не доглядала за будинком, будинок вже б розвалився ( а.с.12-13).

Згідно копії акта депутата міської ради від 26.08.2020 року, ОСОБА_1 поселилася в будинок за адресою АДРЕСА_1 приблизно 3-4 роки назад, задовго після смерті ОСОБА_4 (а.с.36).

Згідно копії акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства від 26.08.2020 року, за адресою АДРЕСА_2 , ніхто не проживає, будинок є придатним для проживання, проте потребує проведення поточного ремонту (а.с.37).

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що він є братом позивача Після розлучення з чоловіком ОСОБА_1 повернулася в м.Ланівці, де шукала квартиру. З дозволу знайомих вселилася в будинок за адресою АДРЕСА_1 , де проживає і зараз. Проживає у будинку 10 років, ремонти почала робити 4-5 років назад, зробила там ремонти, збудувала погріб, якби за будинком вона б не доглядала, то через кілька років будинок би розвалився.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що вона є сестрою позивача ОСОБА_8 сестра пішла жити в будинок по АДРЕСА_1 більше 16 років тому. Зробила там ремонт і добудувала, зробила придатним для проживання. До цього вона проживала в невістках в Зборові. Після розірвання шлюбу вона знімала житло в ОСОБА_9 . В будинку батьків умов для життя не має, оскільки був пожар десь 15 років тому. ОСОБА_1 у будинку проживала з дозволу власника ОСОБА_4 , дозвіл був усний. Вона там проживала сама, ОСОБА_4 жила у будинку престарілих.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що він є депутатом Лановецької міської ради з 2005 року, йому доводилося писати акти про проживання. У будинку по АДРЕСА_1 позивач проживає 3-4 роки. Акти міської ради вони складали по багатьох будинках з метою взяття на облік, як безхазяйного майна. Будинок по АДРЕСА_2 придатний для проживання.

Нормами ст. 328 ЦК України, закріплено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Аналізуючи поняття добросовісності володіння як підставу для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Таким чином, набувальна давність поширюється на випадки фактичного, без правової підстави володіння чужим майном.

У п.9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

У постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 3-87гс15 зроблено висновок, що норми статті 334 ЦК України не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

Отже, викладене свідчить про те, що позивач з 2006 року добросовісно, відкрито та безперервно володіє вищевказаним житловим будинком, тому у відповідності до ч.1 ст.344 ЦК України набула право власності на нього.

Враховуючи положення статтей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статтей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Оскільки позивач ОСОБА_1 добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком більше десяти років, а відповідач не вимагає усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження зазначеним майном, то позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12,81,259,263-265,352 ЦПК України, ст.ст.15,16, 328,344 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (мешканки АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) до Лановецької міської ради Кременецького району Тернопільської області (місце знаходження: м.Ланівці вул.Незалежності,34 Кременецького району Тернопільської області, ) про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення буде складене 25 лютого 2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. В. Радосюк