Справа № 191/2005/22
Провадження № 2/191/653/22
05 грудня 2022 року м. Синельникове
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді Окладнікової О.І., за участі секретаря судового засідання Заламай О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
Виклад позиції позивача та відповідача
Відповідач відзиву на позовну заяву не подавав.
Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Представник позивача на електронну адресу суду направив клопотання про проведення судового засідання за його відсутності і відсутності позивача, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити та проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечують.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином: виклики відповідача були розмішені на офіційному сайті Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Причини своєї неявки суду не повідомив.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, що наявні у справі.
Суд, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані докази, приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, 13 липня 2018 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено договір позики №13/07/1805, відповідно до якого позивач (позикодавець) передав у власність відповідача (позичальника) грошові кошти в сумі 255986 (двісті п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) гривень 00 копійок, що є еквівалентом 9760 (дев`ять тисяч сімсот шістдесят) доларів США, а відповідач зобов`язався повернути зазначені кошти до 13 листопада 2018 року (а.с.17-18).
Пунктом 10 вказаного договору позики визначено, що у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником він зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За несвоєчасне повернення позики (її чергової частини за графіком) позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожен календарний день існування простроченої заборгованості.
На підтвердження отримання зазначених коштів позичальник ОСОБА_2 13 липня 2018 року написав розписку, в якій вказав, що він отримав позику від ОСОБА_1 в сумі 255986 (двісті п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) гривень 00 копійок, що є еквівалентом 9760 (дев`ять тисяч сімсот шістдесят) доларів США та зобов`язується повернути цю суму до 13 листопада 2018 року (а.с. 19).
12 грудня 2018 року ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 250,00 доларів США в рахунок часткової сплати боргу за договором позики №13/07/18-5 від 13 липня 2018 року (а.с.20).
11 вересня 2019 року ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 420,00 доларів США в рахунок часткової сплати боргу за договором позики №13/07/18-5 від 13 липня 2018 року (а.с.21).
Щодо вимог позивача про стягнення боргу за договором позики №13/07/18-5 від 13.07.2018 року суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.08.2019 року по справі № 369/3340/16-ц, провадження № 61-7418св18, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.
Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.
Відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України.
Виходячи з формулювань в договорі позики №13/07/18-5 від 13.07.2018 року та розписці від 13.07.2018 року, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 позику в сумі 255986,00 грн., а не в доларах США, хоча і зазначений станом на 13.07.2018 року еквівалент в цій валюті.
Враховуючи обставини, що вказані в позовні заяві, розписки ОСОБА_1 від 12.12.2018 року та 11.09.2019 року та курси долара США станом на вказані дати: 12.12.2018 року - 27,71 грн. за 1 долар США та 11.09.2019 року - 24,88 грн. за 1 долар США, то суд приходить до висновку, що борг ОСОБА_2 становить 238607,13 грн. (255886,00 грн. - (250,00 доларів СШАх27,71 грн.) - (420,00 доларів СШАх24,88 грн.).
Відтак, у справі встановлено, що відповідач договірні зобов`язання виконав частково, а тому за вимогою позивача суд вважає необхідним стягнути на його користь суму неповернутих грошових коштів переданих за договором позики, тобто 238607,13 грн., що відповідає вимогам статті 1046 ЦК України і статті 533 ЦК України.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відтак, пред`явлений позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення в частині стягнення основного боргу в сумі 238607,13 грн.
Стосовно позовних вимог про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексі інфляції за весь час прострочення, що передбачене п.10 договору позики №13/07/18-5 від 13.07.2018 року, суд зазначає наступне.
Крім зобов`язання позичальника, що визначене п.10 вказаного договору, статтею 625 Цивільного кодексу України також визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.
Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу за формулою:
Інфляційні нарахування = Сума боргу ? Сукупний індекс інфляції / 100% - Сума боргу, де: Сума боргу - сума простроченого боргу, Сукупний індекс інфляції - добуток щомісячних індексів за відповідний період.
Сукупний індекс інфляції = 100,70% ? 100,70% ? 100,10% ? 99,80% ? 100,20% ? 99,70% ? 100,80% ? 100,80% ? 100,30% ? 100,20% ? 99,40% ? 99,80% ? 100,50% ? 101,00% ? 101,30% ? 100,90% ? 101,30% ? 101,00% ? 101,70% ? 100,70% ? 101,30% ? 100,20% ? 100,10% ? 99,80% ? 101,20% ? 100,90% ? 100,80% ? 100,60% ? 101,30% ? 101,60% = 120,431% (за період Вересень 2019 - Лютий 2022), виходячи з наступної інформації з газети «Урядовий кур`єр» («УК»):
МісяцьІндекс інфляціїДжерело інформації
Вересень 2019100,70%"УК" від 11.10.2019 р. № 195
Жовтень 2019100,70%"УК" від 12.11.2019 р. № 216
Листопад 2019100,10%"УК" від 11.12.2019 р. № 238
Грудень 201999,80%"УК" від 11.01.2020 р. № 5
Січень 2020100,20%"УК" від 12.02.2020 р. № 27
Лютий 202099,70%"УК" від 12.03.2020 р. № 47
Березень 2020100,80%"УК" від 11.04.2020 р. № 70
Квітень 2020100,80%"УК" від 13.05.2020 р. № 88
Травень 2020100,30%"УК" від 11.06.2020 р. № 109
Червень 2020100,20%"УК" від 16.07.2020 р. № 134
Липень 202099,40%"УК" від 12.08.2020 р. № 154
Серпень 202099,80%"УК" від 11.09.2020 р. № 176
Вересень 2020100,50%"УК" від 13.10.2020 р. № 199
Жовтень 2020101,00%"УК" від 11.11.2020 р. № 219
Листопад 2020101,30%"УК" від 11.12.2020 р. № 241
Грудень 2020100,90%"УК" від 13.01.2021 р. № 7
Січень 2021101,30%"УК" від 11.02.2021 р. № 28
Лютий 2021101,00%"УК" від 11.03.2021 р. № 47
Березень 2021101,70%"УК" від 13.04.2021 р. № 70
Квітень 2021100,70%"УК" від 12.05.2021 р. № 88
Травень 2021101,30%"УК" від 11.06.2021 р. № 111
Червень 2021100,20%"УК" від 13.07.2021 р. № 133
Липень 2021100,10%"УК" від 11.08.2021 р. № 154
Серпень 202199,80%"УК" від 11.09.2021 р. № 175
Вересень 2021101,20%"УК" від 12.10.2021 р. № 197
Жовтень 2021100,90%"УК" від 11.11.2021 р. № 217
Листопад 2021100,80%"УК" від 11.12.2021 р. № 239
Грудень 2021100,60%"УК" від 12.01.2022 р. № 4
Січень 2022101,30%"УК" від 11.02.2022 р. № 28
Лютий 2022101,60%"УК" від 03.05.2022 р. № 100
Таким чином, інфляційні нарахування = 238 607,00 грн. (сума боргу) ? 120,431% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 238 607,00 грн. (сума боргу) = 48 749,27 грн.
Стосовно позовних вимог про стягнення 3 % річних від простроченої суми боргу, згідно п.10 договору №13/07/18-5 від 13.07.2018 року, суд зазначає наступне.
З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення.
Нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12.
У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.
Період розрахункуКількість днівСума боргуПроцентна ставкаПроценти
Разом896 17 552,32
Стосовно позовних вимог про стягнення пені, суд зазначає наступне.
Згідно п.10 договору позики, за несвоєчасне повернення позики (її чергової частини за графіком) позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожен календарний день існування простроченої заборгованості.
Як зазначається в позові частиною 2 статті 258 ЦК України визначена спеціальна позовна давність в один рік щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У зв`язку з цим розрахунки в позові щодо стягнення пені здійснені за період з 12.08.2021 року і до введення воєнного стану в Україні: по 23.02.2022 року включно (136 днів). Однак, при обчисленні помилково в розрахунках сума основного боргу зазначена 332408,57 грн., а не встановлена судом - 238607,13 грн.
Вірними є наступні розрахунки за формулою: Пеня = Сума боргу ? Розрахункова ставка (%) / 100% ? Кількість днів, де: Сума боргу - сума простроченого боргу, Розрахункова ставка (%) - розрахункова ставка пені в процентах в день, Кількість днів - кількість днів прострочення зобов`язання.
Так, розмір пені = 255986,00 грн.х1%/100%х136 днів=342505,7 грн.
Однак, в позовній заяві, посилаючись на складну економічну ситуацію в державі, пов`язану з повномаштабною агресією рф відносно України, користуючись своїми правами, позивач вважав за можливе самостійно зменшити суму неустойки (пені) за договором позики до 175000,00 грн. Тому суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення пені в сумі 175000,00 грн. підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору, слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 4798,55 грн.
Стосовно стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.
Крім того, між позивачем та її представником було досягнуто згоди стосовно вартості представництва в суді першої інстанції: 3250 грн. за кожне судове засідання (а.с.31). Враховуючи те, що представник позивача брав участь у двох судових засіданнях в Синельниківському міськрайонному суду Дніпропетровської області 27.09.2022 року (а.с.53-54) та 25.10.2022 року (а.с.68-69), то з відповідача також необхідно стягнути витрати на правову допомогу в сумі 6500,00 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 10, 11, 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16, 509, 526, 610, 611, 625, 629, 1046-1050 Цивільного кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 09 грудня 2022 року.

Суддя О.І. Окладнікова