ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4047/21 Номер провадження 22-ц/814/619/22Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без повідомлення учасників процесу апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства "УкрСиббанк" - адвоката Гладиш Ярослави Миколаївни на рішення Київського районного суду м. Полтави від 21 жовтня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2021 року Акціонерне товариство УкрСиббанк звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 20.12.2006 року з додатковою угодою від 23.02.2009 року (в системі обліку банку договір №1), відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) в сумі 17000 доларів США, а відповідач зобов`язався щомісяця повертати наданий кредит у розмірі та строки, передбачені графіком погашення кредиту, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше, ніж до 17.12.2027 року, якщо не будуть застосовані інші терміни повернення кредиту.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №1 від 20.12.2006 року.

Позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість. Тому банк у 2014 році звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у солідарному порядку з позичальника та поручителя заборгованості у розмірі 13667,66 дол.США, що станом на 25.02.2014 року еквівалентно 123524,21 грн.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 12.05.2014 року позов банку задоволено. Стягнуто на користь АТ «УкрСиббанк» солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 123524,21 грн.

Виконавчі листи, отримані за вказаним рішенням, перебували на примусовому виконанні.

Станом на 09.07.2021 року заборгованість за кредитним договором не погашена в повному обсязі та складає 8982,08 дол.США. Прострочення виконання грошового зобов`язання з боку відповідачів триває.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь АТ «УкрСиббанк» 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 808,39 дол.США.,та 2270 грн. на відшкодування понесених судових витрат.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 21 жовтня 2021 року позов Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» три відсотки річних від суми простроченого грошового зобов`язання, що становлять 5829,64 грн. солідарно.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на відшкодування понесених судових витрат по 317,80 грн. з кожного.

Стягнуто з Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 5040,00 грн.

Представник позивача адвокат Гладиш Я.М. подала апеляційну скаргу на вказане рішення, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що cуд першої інстанції помилково зробив висновок про те, що нарахування трьох відсотків річних повинно проводитись у національній валюті, а не у валюті договору, висловлює незгоду з розрахунком, взятим до уваги місцевим судом при вирішення спору, а також вказує на не співмірність заявленого відповідачем ОСОБА_1 розміру витрат на правову допомогу із обсягом виконаних адвокатом робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом встановлено, що 20 грудня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк», та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит на придбання квартири у розмірі 17000 доларів США (а.с. 7-12, 16-20).

Умовами договору передбачено, що за користування кредитними коштами позичальник сплачує 11.80% річних, а у разі несвоєчасного виконання зобов`язання нараховується пеня та штрафи передбачені договором.

Згідно п. 1.2. договору надання кредиту здійснюється у наступний термін: 20 грудня 2006 року. Позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі у терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку №1 договору, але в будь-якому випадку не пізніше 17 грудня 2027 року (а.с.16-20).

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №1 від 20 грудня 2006 року, який передбачає, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору та матеріально відповідає за повернення кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) у разі порушення позичальником умов кредитного договору (а.с. 32-33).

Як встановлено місцевим судом, банком зобов`язання перед ОСОБА_1 по кредитному договору №0 від 20 грудня 2006 року виконано, але позичальник взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 12 травня 2014 року у справі №552/1271/14-ц задоволено позов Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк заборгованість по кредитному договору від 20 грудня 2006 року у розмірі 123524,21 грн.

Встановлено, що станом на 25 лютого 2014 року заборгованість за кредитним договором становила 13667,66 доларів США та складалася із: заборгованості у розмірі 12816,75 доларів США по тілу кредиту, 683,10 доларів США заборгованості по процентам, 28,62 доларів США пені за прострочення сплати процентів, 139,19 доларів США пені за прострочення сплати тіла кредиту, що в еквіваленті на українську гривню станом на 25.02.2014 року становить 123524,21 грн.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення 3% річних за прострочення зобов`язання, позивач надає новий розрахунок заборгованості відповідача, згідно якого станом на 09 липня 2021 року заборгованість за кредитним договором №1 від 23 лютого 2009 року становить 25194,83 дол. США, з яких: заборгованість за кредитом 8982,08 дол. США, заборгованість за процентами 8674,33 дол. США,заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін 7538,42 дол. США (а.с.38-55).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що три відсотки річних за прострочення зобов`язання мають обраховуватись з суми заборгованості, визначеної рішенням суду від 12 травня 2014 року у справі №552/1271/14-ц, та саме від залишку заборгованості, а не від визначеної позивачем суми. При цьому судом взято до уваги розрахунок, наданий відповідачем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.

За змістом частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори та інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають певні особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати і три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому в статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Зазначений висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Оскільки встановлено, що відповідачами порушено виконання грошового зобов`язання, то місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що позивач має право на захист своїх майнових прав та інтересів.

Разом з цим, не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про те, що судом безпідставно взято до уваги розрахунок відповідача, а також, що розрахунок трьох відсотків річних повинен обчислюватись у національній валюті.

Так, рішенням Київського районного суду м. Полтави від 12 травня 2014 року у справі №552/1271/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк заборгованість по кредитному договору від 20 грудня 2006 року у розмірі 123524,21 грн., тобто відповідачами порушено виконання грошового зобов`язання визначеного судом у гривні.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року у справі № 718/2081/17 (провадження № 61-11113св18) та від 25 листопада 2020 року у справі № 742/1001/16-ц (провадження № 61-2955св19).

Оскільки відповідальність за статтею 625 ЦК України настає, зокрема, за невиконання судового рішення про стягнення грошових коштів у національній валюті, то висновок місцевого суду про те, що відповідач порушив виконання грошового зобов`язання, яке не є зобов`язанням за договором позики, а є зобов`язанням, встановленим рішенням суду - вірний.

З наведеного слідує, що розрахунок, взятий судом до уваги при вирішення спору по суті є належним доказом.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставності стягнення на користь відповідача суми витрат на правову допомогу в заявленому відповідачем розмірі колегія суддів не бере до уваги, оскільки заперечуючи вказаний розмір витрат позивачем не надано доказів на підтвердження не співмірності таких витрат.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позову. Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів -,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства "УкрСиббанк" - адвоката Гладиш Ярослави Миколаївни - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 21 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов