23.02.2022
Справа № 642/1448/22
Провадження № 2/642/1239/22
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

23 лютого 2022 року суддя Ленінського районного суду міста Харкова Гримайло А.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним.

Пунктом 2 частини 3 статті 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити: 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Відповідно до ч.6 ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Так, позовна заява подана без дотримання вимог ст.175 ЦПК України, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту проживання відповідача за зазначеною у позові адресою: АДРЕСА_1 , та підтвердження останнього відомого місця проживання відповідача у Холодногіському районі міста Харкова.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з матеріалами справи відповідач ОСОБА_2 є громадянином Республіки Ірак та не має на території України зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Статтею 497 ЦПК України зазначено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, встановлених у статях 175 і 177 ЦПК України.

Питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право».

Вимогами ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Згідно з ч.2 ч.3 ст. 60 Закону України "Про міжнародне приватне право", подружжя, будучи громадянами різних держав, можуть обрати право, яке буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу. Таке можливо, тільки якщо вони не мають спільного місця проживання або якщо особистий закон кожного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у ст. 77 цього Закону (виключна підсудність, яка на спори про розірвання шлюбу не розповсюджується). Такої угоди для визначення підсудності до матеріалів позову не надано.

В порушення зазначених вимог у позовній заяві не вказано якими обставинами позивач обґрунтовує підстави звернення до Ленінського районного суду м. Харкова та якими доказами підтверджуються такі обставини.

Відповідно до Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, Якщо у відносинах з запитуваною державою відсутній чинний міжнародний договір України, доручення надсилається Міністерству юстиції України для його направлення через дипломатичні канали.

2.7. Мін`юст протягом тридцяти календарних днів опрацьовує доручення та направляє його до центрального органу з питань надання міжнародної правової допомоги у цивільних справах запитуваної держави (далі - Центральний орган іноземної держави) згідно з міжнародним договором України.

Мін`юст може прийняти рішення про повернення доручення до міжрегіонального управління для спрямування до суду України, що його склав, з метою доопрацювання. Одночасно зазначаються причини і висловлюються рекомендації щодо усунення недоліків.

Так, статтею 28 ЦПК України передбачено випадки, у яких підсудність визначається за вибором позивача. Згідно ч.2 зазначеної статті, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Проте, вказана норма не може бути застосована, оскільки даний позов містить вимогу не про розірвання шлюбу, а про визнання його недійсним.

У відповідності до ч.10 ст.28 ЦПК України, позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

При цьому, у позовній заяві не зазначено відомостей про те, що останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідача чи майно відповідача розташоване на території, віднесеній до юрисдикції Ленінського районного суду м. Харкова.

У позові не зазначено жодних відомостей де проживав відповідач на території України, враховуючи те, що шлюб зареєстровано в Україні, що потребувало його особистої участі.

Відповідно до ч.18 ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" реєстрація та продовження реєстрації тимчасового перебування іноземця здійснюється відповідно до законодавства про правовий статус іноземця.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" іноземці, які отримали посвідку на тимчасове або постійне проживання, зобов`язані протягом 30 календарних днів з дня видачі такого документа зареєструвати своє місце проживання в Україні.

Інформація про адресу реєстрації місця проживання вноситься: для громадян України - у паспорт, а для іноземців - у тимчасове посвідчення громадянина України, посвідку на постійне/тимчасове проживання.

Позивачем не надано посилання на докази, що відповідач як громадянин Республіки Ірак мав тимчасову реєстрацію в Україні.

Оскільки у позовній заяві не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує підстави звернення до Ленінського районного суду м. Харкова, та не надано доказів на підтвердження таких обставин, суд позбавлений можливості вирішити питання про підсудність цієї справи.

За таких обставин згідно до вимог ч.1 ст.185 ЦПК України позовна заява підлягає залишенню без руху з встановленням строку для усунення недоліків.

Відповідно до ч.1, 2 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, суддя приходить до висновку, що позовна заява повинна бути залишена без руху із наданням строку на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали судді.

Керуючись ст.ст. 175-177, 185 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.М.Гримайло