Провадження № 2/229/466/2022
РІШЕННЯ

іменем України

19 грудня 2022 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Лебеженка В.О.

за участю секретаря судового засідання Слободкіної Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дружківської міської ради Донецької області про визнання права власності на спадкове майно.

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Дружківської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді нерухомого майна: житлового будинку із господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Вказане майно належало ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 24.01.1977 року. Позивач звернувся до державного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але при перевірці правовстановлюючих документів було з`ясовано, що після укладання договору дарування у 1977 року, житловий будинок був незакінчений будівництвом, його готовність складала 75%. За життя, мій батько закінчив будівництво спірного будинку та узаконив самовільні прибудови, про що свідчить технічний паспорт на домобудівлю та рішення № 34 виконавчого комітету Дружківської міської ради народних депутатів від 06.02.1988 року про узаконення самовільної прибудови. Крім того, нотаріусом позивачу роз`яснено, що оскільки батько за життя не здійснив реєстрацію спадкового майна в реєстраційних органах, а тому в позасудовому порядку оформити спадщину він (позивач) не має можливості.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 24 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Нижньовартовськ, Ханти-Мансійського автономного округу Югра, Російська Федерація помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 17 квітня 2020 року виданого 98600088 Управлінням запису актів громадянського стану адміністрації міста Нижньовартовськ Ханти-Мансійського автономного округу Югри (а.с.09).

Відповідно до копії договору дарування № 161 від 24 січня 1977 року ОСОБА_2 є власником незакінченого 75% будівництва житлового будинку в АДРЕСА_1 (а.с. 14-15), що також підтверджується копією технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою АДРЕСА_1 , реєстровий номер 1068, інвентарний номер 4054, від 20.08.1989 року (а.с.19-21), та копією рішення виконкому Дружківської міської ради народних депутатів № 34 від 06 лютого 1980 року про узаконення самовільно збудованої будівлі.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

З огляду на вищезазначені вимоги, оскільки договір дарування укладено в 1977 році, в даній справі повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, чинні на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), оскільки відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства мас оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до статті 243 ЦК Української РСР за договором дарування одна сторона передає другій стороні майно у власність і він вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. Договір дарування опосередковує перехід майна від однієї особи до іншої, при цьому дарувальник і обдарований с юридично рівноправними суб`єктами.

Договір дарування укладається в формі, яка визначається загальними правилами цивільного законодавства про форму договорів (статті 43, 44, 46 ЦК Української РСР).

Положеннями статей 42, 43, 44 ЦК Української РСР визначалося, що угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній); письмові угоди повинні укладатись в письмовій формі; у письмовій формі повинні укладатись угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців, за винятком угод, зазначених у статті 43 цього Кодексу, та інших угод, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР; інші угоди громадян між собою, відносно яких закон вимагає додержання письмової форми. письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають.

Стаття 47 ЦК Української РСР визначала, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Після укладення договору дарування, він не був зареєстрований в бюро технічної інвентаризації, тобто за ОСОБА_2 не було зареєстровано право власності на спірний житловий будинок. Отже, обдарований за договором дарування прийняв дарунок, але державна реєстрація цього договору відповідним органом не відбулася.

Крім того, п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 встановлюються, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки, за яким державним реєстратором отримуються відомості Державного земельного кадастру з метою встановлення місця розташування земельної ділянки, на якій споруджено відповідний об`єкт, для подальшого відображення таких відомостей як адреси об`єкта нерухомого майна.

У разі коли індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених цим пунктом. можуть бути подані документи, передбачені статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 2 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічного інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч. ч. 1.2 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Таким чином спадковий житловий будинок, був збудований в 1976 році, що підтверджується технічним паспортом виготовленим станом на 20.08.1989р., тобто виникнення права власності незалежно від його державної реєстрації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти.

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30.07.2012 року № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів).

За копією Технічного паспорту № НОМЕР_2 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, розташованій за вказаною адресою розміщені наступні будівлі: житловий будинок літ. А-1 загальною площею 97,50 кв.м., житловою площею 69,60 кв.м. сарай літ. Б. погріб літ. В. гараж літ Д. огорожа №l. Вищевказаний житловий будинок літ. A-1 зведений у 1976 році, а перебудови до нього гараж літ. Д відповідно до штампу КП БТІ 1989 році.

З наданих доказів вбачається, що ОСОБА_3 .1. 24.01.1977 року на підставі договору дарування набув у власність житловий будинок по АДРЕСА_1 . Далі, у встановленому порядку у відповідному органі отримав дозвіл на здійснення самовільної забудови за вказаною адресою. Житловий будинок добудований станом на 1989 рік. На житловий будинок КП «Бюро технічної інвентаризації» Дружківської міської ради складений технічний паспорт, який не містить відомостей про порушення будь-яких технічних норм та правил.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.1 Узагальнення ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» де зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 20.05.2008 № 7 викладена правова позиція суду, що «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження».

Відповідно до ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті, отже на теперішній час у позивач отримати правовстановлюючий документ на ім`я спадкодавців немає можливості.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням с перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа час право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Якщо спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку.

Суд встановив, що в технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_1 , який був виданий 20 серпня 1989 року, власником був вказаний спадкодавець ОСОБА_2 (а.с.19-21).

Проаналізувавши докази, суд вважає, що є всі законні підстави для визнання за позивачем права власності на цей житловий будинок, оскільки право власності на нього за ОСОБА_2 було зареєстровано у відповідності до законодавства, яке діяло на час його прийняття в експлуатацію.

Керуючись статтями 10-13, 80- 82, 209, 247 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Дружківка в особі Дружківської міської ради про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , який відповідно до плану складається з: житловий будинок літ. А-1 загальною площею 97,50 кв.м., житловою площею 69,60 кв.м. сарай літ. Б. погріб літ. В. гараж літ Д. огорожа №l.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 грудня 2022 року.

Суддя: В.О.Лебеженко