Справа №461/1534/22
пр № 2/464/1009/22
У Х В А Л А

02 грудня 2022 року м. Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Мички Б.Р.

секретар судового засідання Воловець Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №461/1534/22 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів,

у с т а н о в и в :

На розгляді у суді перебуває вищевказана цивільна справа.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 30.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання на 30.06.2022 року.

30.06.2022 року судове засідання не відбулося у зв`язку із неявкою учасників справи, представник відповідача подав заяву по відкладення розгляду справи.

11.07.2022 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву.

03.08.2022 року судове засідання було відкладено для надання можливості представнику позивача ознайомитися із відзивом.

01.09.2022 представник позивачаОСОБА_3 подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю у Львівському апеляційному суді, доказів на підтвердження вказано не було надано.

22.09.2022 відкладено розгляд справи за клопотанням представника позивача у зв`язку із присутністю симптомів коронавірусу.

22.09.2022 представник відповідача подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із повторною неявкою представника позивача. Крім цього, 16.11.2022 року подав доповнення до заяви про залишення позову без розгляду у якому вказав, що відповідно до п.9 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

У судове засідання 02.12.2022 року представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

У судове засідання 02.12.2022 року представник відповідача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач та його представник більш, ніж двічі, належним чином були повідомлені про час і місце судових засідань, однак до суду не з`явилися, представник позивача подав клопотаня про відкладення, однак дозаків щодо вказаного суду не надав, що дає суду право залишити позовну заяву без розгляду відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.257 Цивільного процесуального кодексу України.

Зважаючи на те, що розгляд справи по суті не здійснювався та питання щодо виконання стороною позивача ст. 93 ЦПК України не досліджувалось, відтак суд вважає достатньою самостійною підставою залишення позову без розгляду п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Щодо клопотання представника відповідача щодо стягнення з позивача витрат на правову допомогу, суд прийшов до наступного висновку.

Частинами першою та другою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Загальне правило щодо компенсації судових витрат передбачено частиною п`ятою статті 142 ЦПК України, згідно з якою у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Отже, зі змісту ч.5 ст.142 ЦПК України вбачається, що відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, не у всіх випадках залишення позову без розгляду, а лише якщо воно відбулось внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно роз`яснень викладених у пункті 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17жовтня 2014року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» в інших випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Крім того, залишення позову без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення.

Дії позивача у вигляді неявки у судові засіданні свідчать про зловживання процесуальними правами, так як позивач належним чином повідомлявся про час та місце розглялу справи, а тому, суд вважає, що дії відповідача щодо стягнення із позивача витрат на правову допомогу є обгрунтованими.

На підтвердження витрат на правову допомогу відповідачем долучено до матеріалів справи такі докази: договір про надання правової допомоги від 08.06.2022, ордер на надання правової допомоги від 20.06.2022 року., платіжне доручення №340 від 10 червня 2022 року, опис робіт виконаних адвокатом станом на 06.07.2022року.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 10000грн.

Водночас за положеннями ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 756/2114/17 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. У рішеннях Європейського суду з прав людини від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на конкретні обставини справи: складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі про захист прав споживачів, обсяг юридичної/технічної роботи - обсяг наданих послуг адвокатом щодо консультацій, підготовки позовної заяви та процесуальних документів, що для професійного досвідченого адвоката не складає дуже багато часу та не вимагає великого обсягу аналітичної й технічної роботи, виходячи з критерію розумності, пропорційності, справедливості співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд переконаний, що заявлений розмір витрат є явно завищеним.

Суд критично оцінює співмірність витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн та зменшує такі до 5000,00 грн.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 923/560/17, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх фактично сплачено чи тільки має бути сплачено.

Наведене вище свідчить, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають до часткового відшкодування, а відомості, які б спростували даний висновок суду, відсутні.

Керуючись ст. ст.200, 257,258-261, 353 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати на правову допомогу у сумі 5000 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 15 днів згідно з вимогами ст.ст.351-356 ЦПК України.

Повне судове рішення складено та підписано 02 грудня 2022 року.

Головуючий Б.Р. Мичка