Справа № 303/1338/21
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.,

за участі секретаря: Кекерчень М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (правонаступник - ОСОБА_4 ), ОСОБА_5 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 квітня 2021 року, головуючий суддя Монич В.О., у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах якої діє ОСОБА_1 , ОСОБА_4 в інтересах якої діє ОСОБА_1 , ОСОБА_5 в інтересах якого діє ОСОБА_1 до Чинадіївської селищної ради Мукачівського району, Міжгірської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 звернулися в суд з позовом про визнання права власності за кожним позивачем 13/64 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом до майна померлої ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , подала апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 15.03.2022 року залучено до участі у справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , як правонаступника позивача - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

До Закарпатського апеляційного суду надійшли заяви від представника ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та Міжгірської селищної ради про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть виданого 05 лютого 2020 року повторно Виконавчим комітетом Присліпської сільської ради Міжгірського району, серія НОМЕР_1 , актовий запис №11, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.4).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження виданого 27 січня 1953 року, серії НОМЕР_2 , померла ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7 змінивши прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_6 » (а.с.6).

Право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване в установленому законом порядку за померлою ОСОБА_6 , що посвідчується договором купівлі-продажу від 15.07.1981 року, посвідченим Чинадіївською селищною радою народних депутатів за №46 та зареєстрованим Мукачівським міжміським бюро техінвентаризації 29 липня 1981 року за №742.

Суд першої інстанції не звернув увагу на обставини справи, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви, яка була подана в установленому законом порядку.

А саме: ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати позивачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_5 - ОСОБА_6 . Вона була постійною жителькою АДРЕСА_2 . При житті, 15 липня 1981 року вона набула у власність житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що посвідчується договором купівлі-продажу від 15.07.1981 року, посвідченим Чинадіївською селищною радою народних депутатів за №46 та зареєстрованим Мукачівським міжміським бюро техінвентаризації 29 липня 1981 року за №742.

Станом на день її смерті, у вказаному житловому будинку проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою виконкому Чинадіївської селищної ради від 02.06.2020 року №597.

13 грудня 1990 року ОСОБА_6 , склала заповіт, за яким усе її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати заповіла ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном відповідно до статей 548, 549 ЦК УРСР шляхом постійного проживання у спадковому майні та володіння оригіналами правовстановлюючих документів на майно.

23 вересня 2020 року спадкоємці звернулися до приватного нотаріуса Міжгірського районного нотаріального округу Дунаєва Ю.М. із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом до майна померлої матері ОСОБА_6 . За результатом подання вказаних заяв, приватним нотаріусом була заведена спадкова справа № 67-2020.

27 січня 2021 року приватним нотаріусом Дунаєвим Ю.М., було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину, в зв`язку з тим, що крім ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , спадкоємцем на майно був чоловік померлої - ОСОБА_7 , 1932 року народження. Як спадкоємець на обов`язкову частку незалежно від змісту заповіту, оскільки він був вже пенсійного віку на момент смерті дружини. Ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом термін не звертався, судових рішень щодо продовження строку для прийняття спадщини не надходило.

Відповідно до статті 535 ЦК УРСР (яка діяла на момент виникнення вказаних правовідносин) неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше 2/3 (двох третин) частки, яка б належала кожному з них при спадкоємстві за законом.

У ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було 8 дітей:

-ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

-ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

-ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8

-ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

-ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10

-ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_11

-ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_12 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 до смерті заповідача - матері ОСОБА_6 ).

-ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_13 .

При перевірці можливих спадкоємців першої черги в Державному реєстрі актів цивільного стану при реєстрації народження дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , приватним нотаріусом Дунаєвим Ю.М., було виявлено ряд помилок, які унеможливлюють в повній мірі встановлення повного кола всіх спадкоємців першої черги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що, в свою чергу, не дає нотаріусу можливості визначити розмір обов`язкової частки у спадщині.

Крім цього, у процесі збирання документів, необхідних для видачі свідоцтв про право на спадщину, було втрачено оригінал правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу від 15.07.1981 року, посвідченого Чинадіївською селищною радою народних депутатів за №46 та зареєстрованого Мукачівським міжміським бюро техінвентаризації 29 липня 1981 року за № 742.

В зв`язку з вищезазначеним, 27 січня 2021 року приватним нотаріусом Міжгірського районного нотаріального округу Дунаєвим Ю.М., було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину до майна померлої ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до вимог Цивільного кодексу УРСР, (кодексу, який діяв на день виникнення спадкових правовідносин) обов`язкова частка становить 2/3 (дві третини) від частки, яка б належала спадкоємцю, якби від отримував спадщину у порядку спадкування за законом.

Житловий будинок, який є предметом даного позову, був набутий у власність на підставі укладення договору купівлі-продажу. Відповідно був об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

У померлої ОСОБА_6 з ОСОБА_7 було 7 живих дітей, станом на день смерті ОСОБА_6 .

Відповідно, 1/16 : 2/3=1/16*3/2=3/32 (обов`язкова частка ОСОБА_7 у Ѕ (однієї другої) частки у спальному сумісному майні подружжя) + 16/32 (Ѕ (одна друга) частка у спальному сумісному майні подружжя) = 38/64.

64/64 (розмір цілої частини житлового будинку, що є предметом позову) - 38/64 (розмір частки ОСОБА_7 в житловому будинку) = 26/64.

26/64:2 (спадкоємці за заповітом ОСОБА_6 ) = 13/64.

Таким чином, розмір частки кожного зі спадкоємців за заповітом, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_4 становить по 13/64 частин у житловому будинку, а розмір частки ОСОБА_7 , спадкоємцем якого за заповітом є ОСОБА_5 є 38/64 частин.

Згідно роз`яснень викладених в п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до Технічного паспорта на житловий будинок вказаний будинок був побудований у 1960 році. Загальна площа даного житлового будинку становить 79,90 кв.м., житлова - 57,60 кв.м. Відповідно до Звіту про оцінку житлового будинку вартість даного житлового будинку становить 265 296,00 грн.

У грошовому еквіваленті вартість 13/64 частки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 становить 265 296,00 грн. : 13/64 = 265 296,00 грн. : 64 * 13 = 53 888, 25 грн., а вартість 38/64 ОСОБА_5 становить 265 296,00 грн. : 38/64 = 265 296,00 грн. : 64 * 38 = 157 519,50 грн.

Земельна ділянка, призначена для обслуговування даного житлового будинку не приватизована.

Згідно зі ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається уст. 16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексуУкраїни право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З урахуванням п. 1 частини другої ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту порушеного права є його визнання.

У ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Виходячи з міжнародно-правових зобов`язань держави, положень ст. 8 Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Статтею 1 протоколу №1 Конвенції передбачено, що: «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Частинами першою, другою та четвертою ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Суд першої інстанції не взяв до уваги те, що у даному випадку відбулося спадкування за заповітом, а не за законом. Спадщина до майна померлих прийнята, частки між ними визначені та погоджені, права та інтереси інших осіб не порушені, позовні вимоги в повному обсязі визнані відповідачами в особі органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Варто зазначити, що ОСОБА_6 15 липня 1981 року набула у власність житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що посвідчується договором купівлі-продажу від 15.07.1981 року, посвідченим Чинадіївською селищною радою народних депутатів за №46 та зареєстрованим Мукачівським міжміським бюро техінвентаризації 29 липня 1981 року за №742. Додатково це підтверджується довідкою Мукачівського районного БТІ та експертної оцінки від 26.08.2020 року №174.

Статтями 1218, 1222 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1, ч. 5 статті 1268 Цивільного кодексу України).

Згідно з абзацами другим та третім п. 23 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Також слід зазначити про те, що ратифікувавши Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 17 липня 1997 pоку, Україна визнала не лише право на мирне володіння майном, а й згідно із положеннями ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції визнала право на звернення фізичних та юридичних осіб до Європейського суду з прав людини за захистом своїх порушених прав та охоронюваних Конвенцією свобод, пов`язаних з реалізацією права власності.

Основною метою ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та іншим порушенням принципу безперешкодного користування своїм майном.

Названа стаття проголошує: Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У судових рішеннях Європейського суду з прав людини зазначається, що питання про майно виникає тільки тоді, коли особа може претендувати на відповідну власність, тобто мати на неї право. Саме по собі право на майно може розглядатися за змістом ст. 1 Протоколу № 1, якщо таке право буде конкретним, належним чином визначене у заявах, які подаються до Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи та суперечать матеріальному закону, що відповідно до ст. 376 ЦПК є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. 374,375,381-384ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (правонаступник - ОСОБА_4 ), ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 квітня 2021 року скасувати, ухвалити по справі нове рішення.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 13/64 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом до майна померлої - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 13/64 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом до майна померлої - ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 38/64 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом до майна померлого - ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_14 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 14 грудня 2022 року.

Головуючий

Судді