Ухвала

07 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 689/1600/20

провадження № 61-11619ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 29 червня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 23 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності та виділ у натурі часток із спільного нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з зазначеним вище позовом та просили виділити у натурі їхні частки зі спільного нерухомого майна у спільну часткову власність ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у рівних частках кожному, приміщення гаража № НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 відповідно до другого варіанту, визначеного висновком судового експерта від 13 жовтня 2021 року № 854/021, загальною площею 19 кв. м, з присудженням грошової компенсації на користь відповідача; покласти на них обов`язок демонтувати віконний блок в зовнішній стіні будівлі та переобладнати його під гаражні ворота з демонтажем нижньої частини стіни та розширенням з 2 м до 2, 2 м (за необхідності провести підсилення несучої перемички над прорізом) з наступним встановленням воріт, та влаштувати цегляну перегородку для поділу приміщення на два відокремлені об`єкти між співвласниками. Стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості будівельних робіт; виділити в натурі частку гаража ОСОБА_1 відповідно до другого варіанту поділу згідно з висновком експерта від 13 жовтня 2021 року № 854/021 загальною площею 23,1 кв. м.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 29 червня 2022 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 23 серпня 2022 року, позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково. Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна, а саме гараж № НОМЕР_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258, загальна площа 42,6 кв. м, що за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі: право власності ОСОБА_2 на частку у спільній частковій власності у розмірі 1/6; право власності ОСОБА_3 на частку у спільній частковій власності у розмірі 1/6; право власності ОСОБА_1 на частку у спільній частковій власності у розмірі 2/3. Здійснено виділ у натурі частки зі спільного нерухомого майна у спільну часткову власність ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , у рівних частках кожному, приміщення гаража № НОМЕР_1 відповідно до першого варіанту, передбаченого висновком судового експерта від 13 жовтня 2021 року № 854/021, загальною площею 19 кв. м, що за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 20 680 грн, що становить 45, 13 % вартості гаража. Здійснено виділ у натурі частки зі спільного нерухомого майна у приватну власність ОСОБА_1 приміщення гаража № НОМЕР_1 відповідно до першого варіанту поділу, передбаченого висновком судового експерта від 13 жовтня 2021 року № 854/021, загальною площею 23, 1 кв. м, що за адресою: АДРЕСА_1 , загальною вартістю 25 142 грн, що становить 54, 87 % вартості гаража. Стягнуто з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості об`єкта нерухомого майна у розмірі 2 703 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості об`єкта нерухомого майна у розмірі 2 703 грн. Для повного відокремлення (уособлення) двох нових об`єктів нерухомого майна зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 провести такі будівельні роботи відповідно до висновку судового експерта від 28 квітня 2022 року № 952д/022 проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи: демонтувати віконний блок у зовнішній стіні зазначеної будівлі та переобладнати його під гаражні ворота з демонтажем нижньої частини стіни та розширенням з 2 м до 2, 2 м (за необхідності провести підсилення несучої перемички над прорізом) з наступним встановленням воріт; влаштувати цегляну перегородку для поділу приміщення на два відокремлені об`єкти між співвласниками. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості будівельних робіт у розмірі 11 650 грн кожному. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій заявник просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким залишити право спільної часткової власності та здійснити виділ у натурі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна, а саме гараж № НОМЕР_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258, загальна площа 42,6 кв. м, що за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі: право власності ОСОБА_2 на частку у спільній частковій власності у розмірі 1/6; право власності ОСОБА_3 на частку у спільній частковій власності у розмірі 1/6; право власності ОСОБА_1 на частку у спільній частковій власності у розмірі 2/3.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Так відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був установлений у розмірі 2 481 грн.

Ціна позову у цій справі становить суму у розмірі 45 822 грн та судові витрати.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Зазначена справа № 689/1600/20 є незначної складності, а всі мотивування особи, яка подала касаційну скаргу, вже були предметом розгляду в суді першої та апеляційної інстанцій й не потребують додаткового перегляду.

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у розділі І Загальних положень ЦПК України, тому її дія поширюється й на стадію касаційного провадження.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Указані заявником доводи касаційної скарги по суті висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у цій справі та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України поширюються й на касаційне провадження.

Разом з цим, Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно з якими державам-членам необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Заявник реалізував своє право на апеляційний перегляд цієї справи.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню; заявником реалізовано право на апеляційний перегляд справи; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення цього спору; не зазначивши, при цьому, обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Разом з тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 29 червня 2022 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 23 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права спільної часткової власності та виділ у натурі часток із спільного нерухомого майна відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара