ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Жванко О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 10 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним укладеного між ними 21 червня 2013 року договору позики.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 13 серпня 2018 року зупинено провадження у даній справі до вступу в справу правонаступника після смерті відповідача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2019 року поновлено провадження у даній справі за ініціативою суду та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 10 лютого 2021 року позов залишено без розгляду у зв`язку із поданням позивачем до початку розгляду справи по суті заяви про залишення позову без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

В доводах апеляційної скарги зазначала, що вона є єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_3 і суд першої інстанції не мав повноважень вирішувати питання про залишення позову без розгляду, не вирішивши питання про залучення її правонаступником відповідача.

21 вересня 2021 року на адресу суду надійшов відзив адвоката Швачка Олексія Вікторовича, поданий в інтересах ОСОБА_2 , в якому просив встановити відсутність вирішення ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2021 року питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 та закрити апеляційне провадження по справі. При цьому вказує, що суд першої інстанції при вирішенні заяви позивача про залишення позовної заяви без розгляду дотримався норм процесуального права. Вказує, що при цьому суд першої інстанції не вирішував питання про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_1 , а тому просить закрити апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року закрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 10 лютого 2021 року.

Постановою Верховного Суду від 07 вересня 2022 року касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду мста Києва від 10 лютого 2021 року закрито. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду мста Києва від 10 лютого 2021 року задоволено частково, ухвалу Київського апеляційного суду від 25 листопада 2021 року скасовано та направлено справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 листопада 2022 року справу призначено до розгляду в суді апеляційної інстанції з повідомленням учасників справи.

Учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи до суду не з`явилися, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що в листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 13 серпня 2018 року зупинено провадження у справі до вступу правонаступника після смерті відповідача.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2019 року поновлено провадження у справі за ініціативою суду та призначено справу до розгляду.

У червні 2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пестич Л. В. на запит суду надіслала лист, у якому повідомила, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1 .

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з заявою про залучення її правонаступником ОСОБА_3 .

У серпні 2020 року представник позивача подав клопотання про закриття провадження у цій справі у зв`язку з відсутністю правонаступництва, у задоволенні якого ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2019 року відмовлено.

07 лютого 2021 року позивач подав клопотання про залишення позову без розгляду, яке ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 10 лютого 2021 року задоволено.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем та його представником подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду та розгляд вказаної заяви без участі представника позивача до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що подана заява підлягає задоволенню, а позовна заява - залишенню без розгляду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Право на звернення до суду (в контексті права на судовий захист ) охоплює широке поле різноманітних категорій, стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи (частина третя статті 352 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зазначено, що аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

У постанові Верховного Суду від 18 січня 2022 року по справі № 2-362/2004 (провадження № 61-16816св21) зроблено висновок про те, що судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

З матеріалів справи вбачається, що 12 грудня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про залучення її до участі у справі у якості правонаступника відповідача ОСОБА_4 як його єдиного спадкоємця ( а.с. 146 т.2).

Під час судового засідання 20 лютого 2020 року, о 14 год 33 хв.38 сек. суд першої інстанції почав розгляд даного клопотання, поставив його на обговорення і, вислухавши думку представника позивача, оголосив перерву у судовому засіданні до 14 квітня 2020 року до 13 год. 30 хв.( а.с. 147-148 т.2).

Будь-які протоколи судового засідання (довідки про відкладення, продовження перерви) за 14 квітня 2020 року в матеріалах справи відсутні.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що всі подальші процесуальні дії суду першої інстанції було проведено з грубим порушенням вимог ч. 6 ст. 240 ЦК України, не зі стадії, на якій було оголошено перерву, тобто зі стадії завершення розгляду клопотання про залучення ОСОБА_1 до участі у справі, а з розгляду інших клопотань(а.с.163 т.2).

Таким чином, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, і, в порушення вимог процесуального закону, не ухваливши процесуальне рішення щодо залучення ОСОБА_1 до участі в справі як правонаступника відповідача, дійшов помилкового висновку про можливість розгляду та ухвалення судового рішення про залишення позовної заяви без розгляду.

Отже, враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, безпосередньо стосується її прав, інтересів та/або обов`язків цієї особи (тобто, судом розглянуто й постановлено процесуальне рішення у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття судового рішення судом першої інстанції мав бути і апелянт).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 10 лютого 2021 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова