ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року м.Суми

Справа №591/5815/22

Номер провадження 22-ц/816/1276/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бекскін»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Буланова Олексія Михайловича

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 28 листопада 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі, в складі судді Северинової А.С., постановлену у м. Суми,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 листопада 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Бекскін» про припинення трудових відносин.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Буланов О.М., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає помилковим висновок суду про те, що цей спір відноситься до корпоративних відносин, а не до трудових і тому не може розглядатися в порядку цивільного судочинства. Вказує, що позивач звернувся до суду у зв`язку з порушенням його трудових прав як найманого працівника, просить визнати його звільненим з посади директора ТОВ «Бекскін», тому спір є трудовим і не стосується питання порушення його корпоративних прав як засновника.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем до апеляційного суду не направлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Учасники справи повідомлені про день, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з`явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Бекскін» про припинення трудових відносин, суд першої інстанції виходив з того, що позивач перебуває на посаді директора ТОВ «Бекскін», питання обрання, звільнення та відкликання якого є виключною компетенцією Загальних зборів товариства, і з огляду на особливості правового статусу директора цього товариства, припинення його повноважень регулюється положеннями ст. 99 ЦК України та не є предметом регулювання трудового права, а тому питання про припинення повноважень позивача як директора господарського товариства підлягають вирішенню в контексті корпоративних правовідносин в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Підстави для відмови у відкритті провадження в справі визначені ст. 186 ЦПК України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена ст. 20 ГПК України. Так, за змістом п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Як вбачається, позов пред`явлено позивачем, який, спільно із ТОВ «БІТТІ ІННОВЕЙШНЗ ЕНД ТЕКНОЛОДЖИЗ» в особі ОСОБА_2 , є засновником (учасником) ТОВ «Бекскін», а також керівником (директором) цього товариства.

Відповідно до ст. 113 ЦК України господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарські товариства можуть бути створені у формі повного товариства, командитного товариства, товариства з обмеженою або додатковою відповідальністю, акціонерного товариства.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад.

Повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Вбачається, що відповідно до п. 5.1, 5.1.3, 5.2.1 статуту ТОВ «Бекскін» органами управління товариством є загальні збори учасників товариства і одноособовий виконавчий орган, яким є директор. Наглядова рада у товаристві не створюється.

До виключної компетенції загальних зборів учасників товариства належить: обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них).

Виконавчим органом товариства одноособово є директор, що обирається загальними зборами. Директор здійснює поточне керівництво діяльністю товариства і є підзвітним загальним зборам з усіх питань.

Відповідно до положень ст. 167 ГК України корпоративні права це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі й той, який вибув.

Із викладеного вбачається, що припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (тобто розірвання з ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, звільнення, відкликання членів виконавчого органу стосується також наділення їх повноваженнями на управління товариством або позбавлення таких повноважень на управління товариством. Хоч такі рішення уповноваженого на це органу можуть мати наслідки і в межах трудових правовідносин, але визначальними за таких обставин є корпоративні правовідносини.

У зв`язку із цим припинення повноважень члена виконавчого органу товариства відповідно до ч. 3 ст. 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою (чи можливою шкодою) для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

Отже, зміст положень ч. 3 ст. 99 ЦК України надає право компетентному (уповноваженому) органу товариства припинити на свій розсуд повноваження члена виконавчого органу у будь-який час з будь-яких підстав. Така форма захисту є специфічною дією носіїв корпоративних прав у відносинах з особою, якій вони довірили здійснювати управління товариством, і не може розглядатися в площині трудового права.

Враховуючи спеціальну процедуру призначення та звільнення з роботи, позивач, як директор товариства та його учасник (засновник), має корпоративні права в розумінні ст. 167 ГК України, а тому у цій справі наявний спір з приводу корпоративних правовідносин.

Як вбачається, припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (розірвання з ним трудового договору) на підставі положень Кодексу законів про працю України, тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу не є предметом регулювання трудового права.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства та вважає заперечення позивача щодо підсудності спору необґрунтованими.

Суд першої інстанції обґрунтовано врахував при прийняття рішення позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 11 серпня 2021 року у справі № 404/1255/21, та у постанові від 23 лютого 2021 року у справі № 753/17776/19 (провадження № 14-163цс20).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права, які б стали підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. ст. 367 369, ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Буланова Олексія Михайловича залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 28 листопада 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

С. С. Ткачук