Справа № 490/5655/22
н/п 2-з/490/116/2022
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2022 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Шолох Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Біцюк Тетяна Євгенівна, про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння з земельною ділянкою частково недійсним та повернення майна, -

В С Т А Н О В И В:

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 490/5655/22 шляхом накладення арешту на 44/100 частки домоволодіння з усіма господарськими і побутовими спорудами та будівлями, та на 23/25 часток земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння з земельною ділянкою від 04.01.2021 року, що посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Біцюк Т.Є., зареєстрований в реєстрі за №3.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 грудня 2022 року для розгляду заяви про забезпечення позову визначено головуючого суддю Шолох Л.М.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заяви про забезпечення позову, суд зазначає таке.

У провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває справа № 490/5655/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Біцюк Тетяна Євгенівна, про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння з земельною ділянкою частково недійсним та повернення майна.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 грудня 2022 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову, як сукупності процесуальних дій, є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів призведе до неефективного захисту прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з частиною першою статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу (частина сьома статті 153 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як вказано у частині третій статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У свою чергу співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час розгляду питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги як права позивача, на захист яких вжито заходів забезпечення позову, так і права інших учасників процесу, права яких можуть бути порушені застосовуваними заходами.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

З аналізу наведених норм слідує, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у цій справі у разі задоволення позовних вимог у справі.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Зі змісту позовної заяви слідує, що предметом спору у даній справі є дійсність договору купівлі-продажу від 04.01.2021 року, укладений між сторонами щодо відчуження позивачем 44/100 частки домоволодіння з усіма господарськими спорудами та будівлями та 23/25 часток земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 .

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, яка наявна в матеріалах справи, слідує, що відповідачу у цій справі ОСОБА_2 на праві власності з 04.01.2021 року належить домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Зважаючи на зміст та обсяг позовних вимог накладення арешту на зазначену квартиру та заборона будь-яким особам вчиняти будь-які дії щодо означеної квартири є видом забезпечення позову, який співмірним із заявленими позовними вимогами. Невжиття таких заходів зробить неефективним виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

За такого заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 149-153, 260, 261, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити повністю.

Накласти арешт на 44/100 частки домоволодіння з усіма господарськими і побутовими спорудами та будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_2 .

Накласти арешт на 23/25 часток земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена разом до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Інформація про сторони:

Стягувач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

Боржник ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Суддя Л.М. Шолох