Справа №705/3930/20
2/705/464/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2022 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі Романовій О.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», ОСОБА_3 про порушення умов договору,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», ОСОБА_3 про порушення умов договору, в обґрунтування зазначивши про те, що в обсягах визначених Типовим договором споживача про надання послуг із розподілу електричної енергії між власником Уманських енергетичних мереж (УЕМ відокремлений підрозділ без юридичної особи) ПАТ «Черкасобленерго» і власниками дворової енергетики по АДРЕСА_1 проводяться регламентні роботи по технічному обслуговуванню і контролю за технічним станом електролічильників співвласників будинку, які в 2004 році з незрозумілих причин були розташовані в небезпечному місці з високим рівнем тривоги на стіні його квартири, що у аварійному стані. Тому, враховуючи критичну ситуацію, він в 2017 році звернувся до УЕМ про перенос лічильників, але це відклали до моменту ремонту і модернізації їх кожним власником. Контролери УЕМ 28.09.2020 року, не дотримуючись умов договору, правил, норм та інших документів по замовленню ОСОБА_3 з квартири 5 провели оновлення його лічильника по застарілій схемі, незважаючи на його незгоду і загрозу будинку.

У зв`язку з цим звернувся до суду та просить суд зобов`язати ПАТ «Черкасиобленерго» переглянути умови розташування електролічильників по АДРЕСА_1 , та переобладнати їх в безпечне місце згідно технічних вимог і своєї відповідальності.

Зобов`язати власника квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 вчинити необхідні дії по переносу свого електролічильника за межі квартири 1 ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та пояснив, що проживає у приватному будинку, який поділено на декілька квартир. Лічильник електроенергії у 2004 році було розташовано на зовнішній стіні його квартири, оскільки ця стіна є аварійною, звернувся до Уманських енергетичних мереж з проханням перенести лічильник на іншу стіну, щоб уникнути можливої пожежі та убезпечити всіх мешканців будинку. Йому, у 2017 році було повідомлено, що буде враховано його заяву, але перенесуть лічильник коли буде модернізовано будинок кожним власником. 28.09.2020 року контролером УЕМ, на замовлення ОСОБА_4 , в порушення усіх норм та правил безпеки, а також не зважаючи на його незгоду та загрозу будинку, було проведено оновлення лічильника електричної енергії по застарілій схемі. У зв`язку з цим він вимушений звернутися до суду з цим позовом та просить суд його задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Черкасиобленерго» Проценко М.Т. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що з 19 серпня 2013 року по 31 грудня 2018 року постачання електричної енергії до квартири АДРЕСА_3 здійснювалося по договору, укладеному між Уманськими енергетичними мережами та ОСОБА_1 . З 01 січня 2019 року договірні відносини зі споживачами та ПАТ «Черкасиобленерго» ґрунтуються на Правилах роздрібного ринку електричної енергії. У відповідності до вказаних правил договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, розробляються операторами систем розподілу у відповідності до вимог законодавства та встановлених норм та розміщується на сайті, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів. Згідно Правил роздрібного ринку електричної енергії п.п. 2.2.2. Межа експлуатаційної відповідальності між споживачем та оператором системи за технічний стан і обслуговування електроустановок напругою до 1000 В встановлюється у разі повітряного відгалуження у точці кріплення проводів лінії електропередачі до перших ізоляторів на будівлі або на трубостояку, або на ввідних клемах першого комутаційного апарата, встановленого на ввідному пристрої будівлі споживача. Також у відповідності до п. 1.5.29 вказаних Правил лічильники встановлюються у шафах, камерах комплектних розподільних пристроїв, на панелях, щитах, у нішах, на стінах, які мають жорстку конструкцію. Лічильники потрібно кріпити до пластмасових або металевих щитків. Висота від підлоги до коробки затискачів лічильника має бути в межах 0,8-1,7 м. Відповідно до п. 2.3.5 Правил планова заміна, у тому числі на виконання вимог нормативно-правових актів, технічна підтримка та обслуговування розрахункових засобів вимірювальної техніки електричної енергії здійснюється їх власником господарським або підрядним способом або постачальником послуг комерційного обліку відповідно до договору про надання послуг комерційного обліку, який укладається між споживачем та постачальником. Непланова заміна або ремонт вимірювальних приладів здійснюється постачальником за рахунок ініціатора. Згідно п. 2.3.6 Правил облаштування лічильника здійснюється відповідно до укладеного договору, а надання замовлених послуг споживачем з облаштування такого лічильника здійснюється за рахунок саме споживача. При цьому, облаштування лічильника за рахунок споживача здійснюється протягом семи діб після оплати та з урахуванням вимог Кодексу комерційного обліку, Правил та проектних рішень. Тобто у вказаному випадку, відокремлений структурний підрозділ «Уманські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго» не заперечує проти перенесення лічильника зі стіни квартири позивача, але з урахуванням вищезазначеного, а саме після оплати та дотримання усіх вимог проектних рішень. У зв`язку із зазначеним, вважає, що відповідачем не було порушено умов договору, укладеного між споживачем позивачем по справі та відповідачем постачальником послуг.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, про розгляд справи повідомлений у визначеному порядку, заяв чи клопотань до суду не надходило.

Суд, вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги необґрунтовані, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно положень ч 2 ст. 13 ЦК України визначено межі здійснення цивільних прав, якими передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

Відповідно до положень статей 77, 81 ЦПК України Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконує своїх обов`язків по договору, укладеному між споживачем та постачальником електричної енергії, а саме не бере до уваги його посилання на неналежний стан стіни, на якій розташовані лічильники мешканців будинку, та продовжує, не дотримуючись умов договору, оновлювати лічильники, а саме на прохання відповідача ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно положень ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до п.1.1.1 та п. 1.1.2. Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого Постановою НКРЕКП №311 від 14.03.2018 року, цей нормативно-правовий акт визначає основні положення щодо організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, права та обов`язки учасників ринку, постачальників послуг комерційного обліку та адміністратора комерційного обліку щодо забезпечення комерційного обліку електричної енергії, отримання точних і достовірних даних комерційного обліку та їх агрегації (об`єднання), порядок проведення реєстрації постачальників послуг комерційного обліку, точок комерційного обліку та реєстрації автоматизованих систем, що використовуються для комерційного обліку електричної енергії. Дія цього Кодексу поширюється на відносини у сфері забезпечення комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії, а також усіх учасників ринку електричної енергії, адміністратора комерційного обліку та постачальників послуг комерційного обліку електричної енергії (далі - ППКО).

Встановлення приладу обліку електроенергії це обов`язковий процес, який передбачений Законом України «Про електроенергетику».

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами був укладений договір № 2-9-004, проти чого не заперечував ні позивач, ні представник відповідача.

Відповідно до законів України «Про ринок електричної енергії» та «Про Національну комісію, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджено Правила роздрібного ринку енергетичної енергії.

Відповідно до п. 2 вказаних Правил укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Відповідно до п. 4 Правил роздрібного ринку енергії операторам систем розподілу (далі - ОСР) укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. Договір розробляється ОСР на основі істотних умов, визначених Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310, та типової форми, встановленої Правилами, і розміщується на сайті ОСР, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР. ОСР шляхом безпосереднього вручення персоналом ОСР або з рахунком, або поштовим відправленням надає споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Надання такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо). Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.

У відповідності до п. 1.2.4. Правил точка розподілу (передачі) електричної енергії споживачу установлюється на межі балансової належності його електроустановок та зазначається в договорі споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з оператором системи. Оператор системи покриває всі витрати, пов`язані з транспортуванням електричної енергії в точку розподілу (передачі) електричної енергії, а також має право на відшкодування всіх витрат, пов`язаних із транспортуванням електричної енергії в точку розподілу (передачі) електричної енергії, за рахунок тарифу на розподіл (передачу) електричної енергії.

ОСР укладає договір споживача про надання послуг з передачі електричної енергії на основі Типового договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, який є додатком 3 до цих Правил, з кожним власником електричних мереж , в тому числі споживачем, основним споживачем, ОМСР, які приєднані до електричних мереж ОСП.

Правила улаштування електроустановок (ПУЕ) визначають будову, принципи улаштування, особливі вимоги до окремих систем, їх елементів, вузлів і комунікацій електроустановок. ПУЕ встановлюють вимоги до електроустановок загального призначення змінного струму напругою до 750 кВ та постійного струму напругою до 1,5 кВ. ПУЕ враховують вимоги національних стандартів, будівельних норм і правил, галузевих нормативів та інших документів, які належать до предмету регулювання ПУЕ. Положення ПУЕ застосовують під час проектування нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення або капітального ремонту електроустановок.

Ці Правила є обов`язковими для застосування під час проектування нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення або капітального ремонту електроустановок.

У відповідності до п. 1.5.6 Правил улаштування електроустановок розрахункові засоби обліку потрібно встановлювати на межі поділу мережі за балансовою належністю або на визначеній межі експлуатаційної відповідальності, таким чином, щоб забезпечити технічну можливість безперешкодного доступу до них відповідальних працівників зацікавлених сторін.

Згідно п. 1.5.29 Правил улаштування електроустановок лічильники треба встановлювати в шафах, камерах комплектних розподільних пристроїв, на панелях, щитах, у нішах, на стінах, які мають жорстку конструкцію. Лічильники потрібно кріпити до пластмасових або металевих щитків. Висота від підлоги до коробки затискачів лічильника має бути в межах 0,8 1,7 м.

У відповідності до п. 2.3.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії планова заміна, у тому числі на виконання вимог нормативно-правових актів, технічна підтримка та обслуговування розрахункових засобів вимірювальної техніки електричної енергії здійснюються їх власником господарським або підрядним способом або постачальником послуг комерційного обліку відповідно до договору про надання послуг комерційного обліку, який укладається між споживачем та постачальником послуг комерційного обліку відповідно до Кодексу комерційного обліку.

Непланова заміна, ремонт розрахункових засобів вимірювальної техніки здійснюється постачальником послуг комерційного обліку за рахунок учасника роздрібного ринку, на вимогу (за ініціативою) якого здійснюється непланова заміна, ремонт розрахункового засобу вимірювальної техніки.

У відповідності п. 5.8.1. Кодексу комерційного обліку електричної енергії заміна або зміна місця встановлення справного, непошкодженого та повіреного ЗКО, встановленого відповідно до виданих технічних умов та/або рекомендацій та який відповідає вимогам цього Кодексу, ПУЕ та проектним рішенням (незалежно від того хто є власником ЗКО), здійснюється ППКО за рахунок ініціатора такої заміни/зміни та виключно за взаємною документально підтвердженою згодою власника ЗКО, СПМ та оператора мережі.

Зміна місця встановлення ЗКО здійснюється, згідно з новим проектним рішенням, погодженим власником ЗКО, СПМ та оператором мережі.

Згідно п. 5.8.3. Кодексу комерційного обліку заміна пошкоджених або відсутніх (з причини їх крадіжки, несанкціонованого демонтажу тощо) ЗКО здійснюється за рахунок сторони, відповідальної за збереження і цілісність ЗКО. Згідно п. 5.8.5. вказаного Кодексу послуга із заміни лічильника електричної енергії надається ППКО протягом семи робочих днів від дня її оплати споживачем. Зміна місця встановлення лічильників електричної енергії має здійснюватися ППКО протягом чотирнадцяти робочих днів від дня оплати споживачем цієї послуги. т5.8.6. При заміні ЗКО або зміні місця його встановлення ініціатором та оператором системи має бути складений відповідний акт або внесені відповідні зміни до технічних рішень із зазначенням причин заміни або зміни місця встановлення. Водночас ініціатор має забезпечити внесення необхідних змін до основних даних щодо ТКО в реєстрі ТКО та, за потреби, до договору та проектної документації, а демонтований ЗКО повинен бути повернений його власнику.

Судом встановлено, що на заяву позивача споживача електричної енергії ОСОБА_1 щодо неналежного стану стіни, на якій розміщено електролічильники, представниками Уманських енергетичних мереж ПАТ «Черкасиобленерго» було відреаговано, а саме спеціалістом старшим майстром Уманських енергетичних мереж здійснено виїзд на місце, обстежено лічильники та місце їх кріплення та не встановлено будь-яких порушень, що підтверджується складеним актом від 09.11.2022 та доданими до нього фототаблицями. Під час огляду спеціалістом споживач ОСОБА_1 був присутній та вказаний акт йому було вручено.

За вказаних обставин, суд вважає, що в діях представників відповідача відсутні будь-які порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії та умов укладеного між споживачем та постачальником послуг. Більше того, у відповідності до Прав та обов`язків споживача споживач електричної енергії зобов`язаний не перешкоджати заміні засобів комерційного обліку у разі здійснення такої заміни за рахунок постачальника послуг комерційного обліку або оператора системи.

Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що працівниками Уманських енергетичних мереж, у відповідності до Кодексу комерційного обліку електричної енергії, позивачу було роз`яснено та запропоновано, у разі незадоволення місця розташування лічильників обліку енергетичної мережі, він за власний рахунок, може ініціювати таке перенесення лічильників, чим позивач не скористався.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання власника квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 вчинити необхідні дії по переносу свого електролічильника за межі квартири позивача, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Звертаючись за захистом своїх прав до суду саме заявник повинен обґрунтувати підстави позову, предмет позову, вказати осіб, які порушують його права, та яких може стосуватись вирішення спору відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільно-процесуального судочинства.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

У роз`ясненні п. 6 вказаної Постанови вказано, враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Позивач повинен довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ЦПК України та з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог, зазначені ним обставини.

Позивач ОСОБА_1 у своєму позові вказує, що відповідач, який є іншим співкористувачем будинковолодіння по АДРЕСА_1 , провів оновлення свого електролічильника по застарілій схемі за відсутності його згоди та незважаючи на загрозу для будинка, але при цьому будь-якого доказу в підтвердження зазначеного позивачем не надано. Разом з тим, відповідач не направив до суду спростування щодо вчинення таких дій, які б порушували вимоги Правил роздрібного ринку електричної енергії та умови укладеного між споживачем та постачальником послуг договору. Також до суду не подано будь-яких належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_3 є стороною такого договору.

На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень Цивільного кодексу України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 76-80 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав.

Суд під час розгляду справи враховує правову позицію, викладену в постанові КЦС ВС від 08.04.2020 у справі №761/310/17, згідно з якою зазначає наступне.

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме і?і? прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ст.4 ЦПК Украі?ни), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то зазначити, чи є залучении? у справі відповідач відповідальним за це.

У справі, яка розглядається, судом встановлено, що права позивача під час виконання договору, укладеного між споживачем та постачальником електричної енергії, відповідачем жодним чином не порушені.

Суд визнає необґрунтованими доводи заявника про те, що и?ого власнии? інтерес полягає у тому, щоб зміст договору не суперечив вимогам чинного законодавства, оскільки зазначене не доводить порушення суб`єктивного цивільного права позивача.

Категорія власного інтересу фізичноі? особи не може отримати таке тлумачення, згідно з яким розумітися як повноваження здіи?снення загального нагляду за дотриманням усіма юридичними та фізичними особами вимог чинного законодавства; цивільнии? інтерес має носити завжди конкретнии? характер.

У пункті 11 постанові від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст. ст. 76-80 ЦПК України, вказані обставини підлягають встановленню на підставі належних та допустимих доказів, які оцінюються самостійно судом в їх сукупності.

До істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, а відповідач - відсутність вини в його діях.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» вказано, враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року вказано, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ЦПК України та з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав і не ставив питання в судовому засіданні про їх витребування відповідно до процедури, врегульованої ЦПК України. Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві - позов не підлягає задоволенню.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Враховуючи вищезазначене, суд встановив, що позовні вимоги позивачем необґрунтовано та позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження порушення його прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, судом не встановлено з боку відповідача Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» порушень діючого законодавства в сфері ринку електричної енергії, а тому відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Оскільки у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір із відповідача стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 509, 525, 530, 610 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», ОСОБА_3 про порушення умов договору відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Р. В. Піньковський