Справа № 199/3243/21
(2/199/176/22)
РІШЕННЯ

іменем України

23.02.2022

м. Дніпро

справа №199/3243/21

провадження № 2/199/176/22

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Подорець О.Б.

секретаря судового засідання Терентієвої Я.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

за відсутності учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , де третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона та її неповнолітня донька ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 08.05.2020.

Відповідач ОСОБА_2 є зареєстрованою за даною адресою, проте не проживає у зазначеному житловому приміщенні.

За таких обставин, позивач просила суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надавши заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, розглянувши справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася.

Третьою особою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради до суду надано заяву щодо розгляду справи за відсутності їх представника відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України).

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно п. 40 рішення ЄСПЛ в справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 2 грудня 2010 року згідно з Конвенцією поняття "житло" не обмежується приміщенням, яке законно займано або створено. Чи є конкретне місце проживання "житлом", яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі "Прокопович проти Росії").

Статтею 386 ЦК України встановлено засади захисту права власності, відповідно до якої держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, має право звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Одним із способів захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, є право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 08.05.2020, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Райською Т.М. від 08.05.2020 та зареєстрованого в реєстрі за №2260 позивач ОСОБА_1 та її неповнолітня донька ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1 (а.с.10, 11-16).

В зазначеному житловому приміщенні зареєстрованою є також відповідач ОСОБА_2 , яка в житловому приміщенні не мешкає без поважних причин, особистих речей в квартирі не має, оплату комунальних послуг не здійснює, обрала собі інше місце проживання.

Дані обставини також визнані відповідачем ОСОБА_2 .

Так, ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2021 року доручено компетентному суду держави Російська Федерація вручити копію позову відповідачу ОСОБА_2 та допитати її з приводу заявленого позову.

На виконання вищезазначеної ухвали суду 11.01.2022 надійшов протокол судового засідання Козельського районного суду Калужської області від 14 вересня 2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_4 позов визнала в повному обсязі, пояснила, що була зареєстрована в спірній квартирі, проте виїхала добровільно, не заперечувала проти зняття її з реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно вимог ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Таким чином виникнення права членів сім`ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім`ї на користування цим будинком. Таким чином права членів сім`ї власника будинку на об`єкт власності є похідними від прав самого власника.

У відповідності до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

За встановлених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме слід визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , що є підставою зняття з реєстрації ОСОБА_2 .

Вирішуючи відповідно до вимог ст.141 ЦПК України питання розподілу судових витрат, враховуючи клопотання позивача залишити судові витрати за нею, суд вважає, судові витрати віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 280, 281, 282, 283, 289 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , де третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , що є підставою зняття з реєстрації ОСОБА_2 з житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 .

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 лютого 2022 року.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Дніпропетровська, паспорт НОМЕР_2 виданий 07.09.2021 УМВС Росії по Калужській області, за повідомленням Державної податкової служби ОСОБА_2 не зареєстрована і РНОКПП не має, останнє відоме місце реєстрації на Україні АДРЕСА_2 .

Третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, , місце знаходження пр. Дмитра Яворницького, 75, м. Дніпро, 49000.

Суддя О.Б.Подорець