Справа № 349/786/20
Провадження № 22-ц/4808/309/22
Провадження № 22-ц/4808/359/22
Головуючий у 1 інстанції Могила Р. Г.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Максюти І.О., Фединяка В.Д.,

секретаря Пацаган В.В.,

за участю представника апелянта-представника заявника адвоката Барабаша В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу кредитної спілки «Кредо» на ухвалу Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2021 року та апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Барабаша Володимира Гнатовича на ухвалу Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2021 року, постановлені у складі судді Могили Р.Г. в місті Рогатин, у справі за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , заінтересовані особи кредитна спілка «Кредо», Рогатинський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулися до суду із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

В обґрунтування заяви зазначали, що рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2021 року частково задоволено позов КС «Кредо». Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь КС «Кредо» 153 596,60 грн заборгованості по кредиту за кредитним договором № 4242А від 19 червня 2019 року та по 575,90 грн судового збору.

22 жовтня 2021 року представник КС «Кредо» подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду. А вже на наступний день після цього спілка отримала виконавчі листи про стягнення з них заборгованості по кредиту та в подальшому пред`явила їх до виконання, не зважаючи на те, що було відкрито апеляційне провадження за її скаргою.

Просили визнати виконавчі листи від 23.10.2021 по справі № 349/786/20 такими, що не підлягають виконанню, оскільки вони видані за рішенням суду, яке не набрало законної сили (а.с. 1-3).

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2021 року заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 задоволено.

Визнано виконавчі листи, видані Рогатинським районним судом Івано-Франківської області 23 жовтня 2021 року по справі № 349/786/20 такими, що не підлягають виконанню (а.с. 60-63).

29 грудня 2021 року представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 адвокат Барабаш В.Г. подав до суду заяву про стягнення із КС «Кредо» на користь заявників, понесені ними судові витрати на професійну правничу допомогу.

Заява мотивована тим, що судом при постановленні ухвали про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню не вирішено питання щодо розподілу витрат на правову допомогу. При цьому, заявники понесли такі витрати у розмірі 4000 грн, що підтверджується договором про надання правової допомоги № 41 від 24.11.2021 та актом виконаних робіт від 23.12.2021, із яких попереднє вивчення документів, консультації та роз`яснення замовникам 200 грн; ознайомлення із матеріалами справи та доданими документами 300 грн; аналіз законодавства, аналіз наданих доказів, юридичний аналіз складності справи, аналіз судової практики, у тому числі апеляційних судів та практики Верховного Суду 1000 грн; консультації та роз`яснення з правових питань після здійсненого аналізу, вироблення та погодження правової позиції у справі 500 грн; підготовка заяви до суду першої інстанції 1000 грн; участь в судових засіданнях 1000 грн.

На підставі викладеного, представник заявників просив стягнути із КС «Кредо» на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн (а.с. 67-72).

Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2021 року відмовлено представнику заявників ОСОБА_6 у прийнятті додаткового рішення щодо стягнення із КС «Кредо» на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 понесених судових витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 75-77).

На ухвалу суду, якою визнано виконавчі листи такими, що не підлягають виконанню КС «Кредо» подала апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність оскаржуваної ухвали.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2021 року набрало законної сили. Подання апеляційної скарги на рішення, яке набрало законної сили з пропуском строку на апеляційне оскарження з підстав не вручення повного судового рішення є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, але аж ніяк не продовжує строки набрання рішенням суду законної сили. Більше того, спілкою оскаржено рішення суду лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення процентів за користування кредитом. При цьому, із сумою заборгованості, яку суд стягнув із відповідачів на її користь, спілка погодилася та не оскаржувала рішення суду, а тому суд правомірно видав виконавчі листи щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.

У той же час, визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню ставить під сумнів законність судового рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання.

Крім того, КС «Кредо» звертає увагу на те, що у матеріалах справи наявні постанови державного виконавця про зупинення виконавчого провадження, а тому відсутні підстави для задоволення заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Враховуючи викладене, КС «Кредо» просила скасувати ухвалу Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2021 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню (а.с. 83-85).

Відзиви на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому статті 360 ЦПК України до суду апеляційної інстанції не надходив.

Представник ОСОБА_2 адвокат Барабаш В.Г. подав апеляційну скаргу на ухвалу Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2021 року, якою відмовлено у прийнятті додаткового рішення щодо стягнення із КС «Кредо» на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що чинне законодавство пов`язує стягнення витрат на професійну правничу допомогу з їх дійсністю (фактичністю), необхідністю (неминучістю) та розумністю, а не зі стадіями цивільного процесу. Відтак, висновок суду про те, що відсутні підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, оскільки судом розглядалося виключно процесуальне питання, пов`язане з виконання рішення суду, є помилковим. На підставі викладеного, просить скасувати оскаржувану ухвалу та стягнути із КС «Кредо» на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн (а.с. 100-105).

У відзиві на апеляційну скаргу, КС «Кредо» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін. Вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заява про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню розглядалася як процесуальне питання, пов`язане із виконанням рішення суду, за результатами розгляду якого судові витрати не стягуються. Законодавець чітко вказує, що розподіл витрат можливий лише у позовному провадженні, при наявності спору між учасниками та винесення судового рішення на чиюсь користь.

Крім того, КС «Кредо» зазначає про те, що представник заявників несвоєчасно заявив про понесення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки першою заявою по суті спору у даній справі був відзив на позовну заяву та зустрічна позовна заява. Однак, у вказаних заявах не визначений попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат. Представником заявників також не долучено доказів на підтвердження ним договірних відносин із заявниками, а наявність платіжного доручення про перерахування грошових коштів у розмірі 4000 грн не підтверджує оплату за надання правової допомоги.

Інші учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

У судовому засіданні представник апелянтів Барабаш В.Г.вимоги скарги підтримав в повному обсязі.

Старший державний виконавець Рогатинського відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Костишин Н. подала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника Рогатинського ВДВС. Щодо прийнятого рішення покладаються на розсуд суду.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта-представника заявника адвоката Барабаша В.Г., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвал суду першої інстанції, суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу кредитної спілки «Кредо» на ухвалу Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2021 року та апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Барабаша В.Г. на ухвалу Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2021 року слід задоволити частково.

Судом встановлено, що рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2021 року частково задоволено позов КС «Кредо» та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь кредитної спілки «Кредо» 153596,60 грн заборгованості за кредитним договором № 4242А від 19 червня 2019 року, а також стягнуто з боржників на користь кредитної спілки «Кредо» по 575,90 грн судового збору.

Повний текст рішення виготовлено 16 вересня 2021 року.

15 жовтня 2021 року ОСОБА_2 направила апеляційну скаргу на вказане рішення суду, яка надійшла на адресу Івано-Франківського апеляційного суду 19 жовтня 2021 року.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 05 листопада 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2021 року.

23 жовтня 2021 року Рогатинський районний суд Івано-Франківської області видав виконавчі листи у справі № 349/786/20 щодо солідарного стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь кредитної спілки «Кредо» 153596,60 грн заборгованості по кредиту за кредитним договором № 4242А від 19 червня 2019 року та стягнення з боржників на користь кредитної спілки «Кредо» по 575,90 грн судового збору.

Постановою старшого державного виконавця Рогатинського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 17 листопада 2021 року відкрито виконавче провадження з виконання зазначених виконавчих листів.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 12 листопада 2021 року поновлено КС «Кредо» строк на апеляційне оскарження рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2021 року та відкрито апеляційне провадження.

Задовольняючи заяву про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки стягувач (КС «Кредо») скористався своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення та у зв`язку із відкриттям апеляційного провадження, рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2021 року є таким, що не набрало законної сили.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною першою статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до вимог частини першої - другої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11 Верховний Суд вказав, що перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права. У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Верховний Суд у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 755/388/15-ц та від 19 вересня 2018 року № 755/7805/13ц зазначив, що підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після його видачі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на таке пред`явлення.

Отже, вказане свідчить, що суть процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню може бути пов`язане із наявністю процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема, у випадку видачі виконавчого листа за рішенням суду, яке не набрало законної сили.

Статтею 273 ЦПК України передбачено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З огляду на викладене, у разі, якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення, закон пов`язує набрання законної сили таким рішенням зі спливом строку на апеляційне оскарження, який обраховується з дня складення (виготовлення) повного судового рішення.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів оглянутої у судовому засіданні цивільної справи № 349/786/20 у справі за позовом кредитної спілки «Кредо» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до кредитної спілки «Кредо», треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсними кредитного договору та договорів поруки, в судовому засіданні 10 вересня 2021 року судом першої інстанції було проголошено вступну та резолютивну частини рішення, а повний текст рішення виготовлено 16 вересня 2021 року. Останній день подання апеляційної скарги 16 жовтня 2021 року (вихідний день).

Відповідно до частини третьої статті 124 ЦПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Отже, останнім днем подання апеляційної скарги було 18 жовтня 2021 року, відтак, за відсутності апеляційної скарги рішення суду в даній справі мало набрати законної сили 19 жовтня 2021 року, що правильно встановив суд першої інстанції.

При цьому, частиною шостою статті 124 ЦПК України передбачено, що строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 349/786/20 апеляційну скаргу на рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2021 року ОСОБА_2 направила засобами поштового зв`язку на адресу Івано-Франківського апеляційного суду 15 жовтня 2021 року. В апеляційній скарзі просила скасувати оскаржуване рішення суду повністю, у тому числі, щодо стягнення із неї та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, рішення суду не набрало законної сили.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, однак, колегія суддів не погоджується із підставами, за яких суд дійшов вказаного висновку. Так, поза увагою суду залишилося подання апеляційної скарги ОСОБА_2 , внаслідок чого рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 10 вересня 2021 року не набрало законної сили, а тому висновок суду, що виконавчі листи видано з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства не узгоджується із встановленими судом фактичними обставинами справи.

За таких умов, колегія суддів погоджується із доводами апелянта про те, що подання апеляційної скарги на рішення суду, яке набрало законної сили із пропуском строку не продовжує строк набрання рішенням суду законної сили, а лише може слугувати підставою для поновлення такого строку. У той же час, у даній справі рішення суду не набрало законної сили, а тому виконавчі листи підлягають визнанню такими, що не підлягають виконанню.

Разом з тим, суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відсутні підстави для задоволення заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, так як виконавче провадження зупинено, оскільки визнання судом виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню згідно із вимогами статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для закінчення виконавчого провадження, а не для його зупинення, що тягне за собою в подальшому різні юридичні наслідки.

Частиною 4 статті 376 ЦПК України визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви про визнання виконавчих листів, виданих Рогатинським районним судом Івано-Франківської області 23 жовтня 2021 року по справі № 349/786/20 такими, що не підлягають виконанню, однак неправильно встановив підстави для задоволення такої заяви, колегія суддів дійшла висновку про зміну ухвали суду першої інстанції шляхом зміни її мотивувальної частини, виклавши її в редакції цієї постанови.

Щодо вимог представника ОСОБА_2 адвоката Барабаша В.Г. щодо ухвалення додаткового рішення в частині судових витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів виходить із такого.

Судом встановлено, що згідно із договором про надання правової допомоги та представництва від 24 листопада 2021 року, «Адвокатське Бюро Володимира Барабаша» в особі директора Барабаша В.Г. взяло на себе зобов`язання надати необхідну правову допомогу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 щодо захисту їх прав та інтересів відносно визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню.

Згідно із актом приймання-передачі, який є додатком № 1 до вказаного договору, загальна ціна роботи, виконаної бюро становить: попереднє вивчення документів, консультації та роз`яснення замовникам 200 грн; ознайомлення із матеріалами справи та доданими документами 300 грн; аналіз законодавства, аналіз наданих доказів, юридичний аналіз складності справи, аналіз судової практики, у тому числі апеляційних судів та практики Верховного Суду 1000 грн; консультації та роз`яснення з правових питань після здійсненого аналізу, вироблення та погодження правової позиції у справі 500 грн; підготовка заяви до суду першої інстанції 1000 грн; участь в судових засіданнях 1000 грн.

Відповідно до квитанції 0.0..1 від 28 грудня 2021 року, ОСОБА_2 сплатила «АБ Володимира Барабаша» 4000 грн за адвокатські послуги згідно акту та договору, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .

Відмовляючи у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив із того, що не передбачено розподіл судових витрат під час розгляду процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах.

Проте, колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. При цьому, будь-яких обмежень щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду судом процесуальних питань, пов`язаних із виконанням рішення суду, цивільне процесуальне законодавство не містить. Відтак, з метою забезпечення принципу цивільного судочинства щодо відшкодування судових витрат стороні, яка їх понесла, колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити додаткове рішення у даній справі.

Аналізуючи подані заявниками документи на підтвердження понесення ними витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів вважає за необхідне виключити, як не підтверджені: витрати на попереднє вивчення документів, консультації та роз`яснення замовникам 200 грн, ознайомлення із матеріалами та доданими обгрунтувальними документами 300 грн, консультації та роз`яснення з правових питань після здійсненого аналізу, вироблення та погодження правової позиції 500 грн, аналіз законодавства, аналіз наданих доказів, юридичний аналіз складності справи та прогнозування результату, аналіз судової практики 1000 грн, оскільки визначена в Акті підготовка заяви до суду першої інстанції включає в себе всі складові послуги наведені вище і їх роздроблення вказує на штучне завищення розміру наданої послуги.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції, якою відмовлено у прийнятті додаткового рішення та ухвалити нове рішення, яким стягнути з КС «Кредо» на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 2000 грн витрат по оплаті професійної правничої допомоги.

При цьому, суд критично оцінює доводи представника КС «Кредо» про те, що заявники не своєчасно заявили про понесення ними витрат на професійну правничу допомогу. Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, заявники вказали, що витрати на правову допомогу становитимуть 5000 грн. Вказана заява є першою заявою по суті у межах даного провадження. Докази на підтвердження таких витрат представник заявників надав після постановлення судом ухвали про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, що відповідає вимогам процесуального законодавства.

Крім того, суд відхиляє доводи представника КС «Кредо», що підставою для відмови у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу є неподання строною, яка понесла такі витрати, попереднього розрахунку їх суми, оскільки згідно із вимогами частини другої статті 134 ЦПК України це є правом суду, а не його обов`язком. Зазначене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08 грудня 2021 року у справі № 201/3040/20, згідно із якою диспозиція частини другої статті 134 ЦПК України не є імперативною, тобто передбачає право суду відмовити у відшкодуванні судових витрат у разі не подання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат.

З огляду на встановлені обставини справи та з урахуванням норм матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції помилково відмовив у прийнятті додаткового рішення, що свідчить про те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, неповним з`ясуванням судом фактичних обставин справи, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заяви представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвоката Барабаша В.Г. про стягнення на користь заявників із КС «Кредо» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу кредитної спілки «Кредо» задоволити частково.

Ухвалу Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 23 грудня 2021 року змінити, виклавши мотивувальну частину ухвали в редакції цієї постанови.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Барабаша Володимира Гнатовича задоволити частково.

Ухвалу Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2021 року скасувати.

Заяву представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 адвоката Барабаша Володимира Гнатовича задоволити частково.

Ухвалити у справі за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , заінтересовані особи кредитна спілка «Кредо», Рогатинський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, додаткове судове рішення.

Стягнути із кредитної спілки «Кредо», код ЄДРПОУ 26535419, місцезнаходження: вул. Шевченка,1, м. Рогатин, Івано-Франківська область,на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , рєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , рєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , 2000грн (дві тисячі гривень) витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом заяви в суді першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: В.Д. Фединяк

І.О. Максюта