Справа № 694/2085/22
провадження № 2/694/467/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

15.12.2022 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Федорець С.В.,

секретаря судового засідання - Літвін Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання батьківства за наступними підставами.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що з лютого 2018 року по теперішній час він проживає однією сім`єю з відповідачкою та перебуває з нею у фактичних шлюбних стосунках. Проте, 21.11.2017 року відповідачка зареєструвала шлюб з громадянином Іраку ОСОБА_3 . За період спільного проживання у сторін по справі народилася дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, оскільки відповідачка на момент народження дитини перебувала у офіційному шлюбі з ОСОБА_3 , батьком дитини був записаний саме він. Позивач зазначає, що саме він є біологічним батьком ОСОБА_4 , однак внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини у даному випадку можливо лише за рішенням суду.

На підставі викладеного позивач просить внести зміни до актового запису №108 від 07 липня 2022 року, місце державної реєстрації Звенигородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), вказавши в графі «батько» його, замість ОСОБА_3 .

Позивач до судового засідання не з`явився, надавши заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачка до судового засідання не з`явилася, надавши заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила задовольнити позов, так як відповідач є батьком її дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За приписами частини третьої статті 200 ЦПК України, за результатами провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає, за необхідне провадити розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Правовідносини сторін регулюються такими нормами права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_4 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, актовий запис № 108 від 07.07.2022 року. У графі «батько» записаний ОСОБА_3 . У графі «мати» записана відповідачка.

Згідно до наданої копії свідоцтва про шлюб, з 21.11.2017 року відповідачка перебувала у шлюбі з громадянином Іраку ОСОБА_3 .

Як вбачається з акту від 03.11.2022 року, позивач та відповідачка проживають разом по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у частині третій ст. 128 Сімейного кодексу України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (частина перша ст. 135 Сімейного кодексу України).

Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

Відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства.

Відповідно до висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у цивільній справі № 159/3926/18, щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Відповідно до висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у цивільній справі № 478/690/18 для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дітей, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Згідно з роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 резолютивна частина повинна містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, визнання позову відповідачем, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що встановлено законні підстави для задоволення позову та визнання позивача батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитей.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 21, 32, 51, 52, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 1-16 Цивільного кодексу України, ст.ст. 128, 129, 130, 134, 135 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1-33, 61, 81, 258, 263-268, 280-282, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити в повному обсязі.

Внести зміни до актового запису № 108 від 07 липня 2022 року, місце державної реєстрації Звенигородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), виключивши відомості про ОСОБА_3 з графи «батько» та вказати батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м. Тальне Черкаської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Світлана ФЕДОРЕЦЬ