Справа №: 343/1813/22
Провадження №: 2/0343/599/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2022 року м. Долина
Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
головуючого судді - Керніцького І.І.,
секретаря - Оленюк Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в м.Долина справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, суд -
Позивачка просить ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, які згідно з рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 01 листопада 2017 року стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500,00 на місяць до 3000,00 гривень на місяць, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з часу набрання даного рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.
Стягнути з відповідача на її користь витрати за надання правової допомоги.
Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем, ОСОБА_2 , вони перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 01.11.2017 розірвано.
Під час спільного проживання у них народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Долинського районного суду від 01 листопада 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500,00 гривень щомісячно з проведенням індексації відповідно до закону.

З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання сина значно зріс, оскільки син відвідує шкільний заклад, а відповідно зросли і витрати на дитину оскільки, вона як мама, старається забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. По мірі її можливостей вона старається забезпечити нормальний рівень життя синові, купляю шкільне приладдя та речі, які йому необхідні, а також одяг та взуття, яке в даний час є не дешевим. Окрім того, син як і всі діти часто хворіє, відповідно частину коштів вона витрачає на його лікування.

В той же час, їй стало достовірно відомо, що матеріальне становище відповідача значно покращилось та станом на даний час він перебуває на заробітках в Чеській Республіці. Тривалість його роботи в Чеській Республіці становить близько трьох років, а тому оскільки його матеріальний стан покращився вважає, що він повинен належним чином виконувати свій батьківський обов`язок.

Натомість, її матеріальне становище в порівнянні з дня присудження аліментів погіршилось, так як вона утримує сина з періодичних та нестабільних доходів, а оскільки дитина росте, то і її потреби на даний час також зросли.

Вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, у зв`язку з чим змушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Ільницький Я.І. (договір про надання правової допомоги від 07.10.2022 - а.с.10, ордер серії ІФ №010689 - а.с.11, акт виконаних робіт від 21.10.2022 - а.с.14, квитанція №41 від 21.10.2022 - а.с.15) в судове засідання не з`явились, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені судом. В Долинський районний суд поступила заява, згідно з якої представник позивачки просить розгляд справи проводити у їх відсутності, задоволивши позовні вимоги. Не заперечують проти заочного розгляду справи (а.с.).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому Законом порядку, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. ). Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано.

Враховуючи те, що відповідачем ОСОБА_2 у встановлений законом строк відзиву на позовну заяву до суду не подано, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для вирішення спору. Позов підлягає до задоволення виходячи з наступного:

Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України).

Згідно зі ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року №789ХІІ (78912) яка набула чинності для України 27.09.1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до приписів ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

У відповідності до вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено, за рішенням суду, за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану.

Як встановлено з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03.03.2015, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 11. Його батьками записані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.7).

З копії рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 01.11.2017 встановлено про те, що шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області 07 жовтня 2014 року, актовий запис № 237, розірвано. Неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на проживанні з матір`ю, позивачкою по справі, ОСОБА_1 (а.с.5-6).

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 01.11.2017, в справі № 343/1735/17, вирішено: проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно з проведенням індексації відповідно до закону. Стягнення аліментів розпочати з 03 жовтня 2017 року і проводити до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-9).

З матеріалів справи встановлено про те, що відповідач по справі працює Чеській Республіці.

Обґрунтовуючи вимоги про збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів, позивачка посилається на те, що дитина проживає з нею, перебуває на її повному утриманні та вихованні. Вона повністю самостійно забезпечує дитину, несе всі матеріальні витрати по її утриманні. Син відвідує шкільний заклад, часто хворіє, та потребує в зв`язку з цим більших витрат на матеріальне забезпечення. Домовленості щодо утримання дитини не досягнуто, відповідач в добровільному порядку належної допомоги на утримання дитини не надає.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів , стаття 183 Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини , стаття 184 Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі ).

Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20).

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що на даний час розмір раніше визначених аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку син сторін по справі - ОСОБА_3 , 2015 р.н., виріс природно, він відвідує шкільний заклад, часто хворіє, та потребує в зв`язку з цим більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері, з якою дитина проживає. З часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Матеріальне становище позивачки також погіршилося у зв`язку з інфляційними процесами у державі, подорожчанням продуктів харчування та товарів загального вжитку, що є загальновідомим фактом.

Таким чином, визначений судом розмір аліментів в сумі 1500 грн є недостатнім для задоволення всіх потреб дитини: калорійного харчування та забезпечення одягом відповідно до його віку та витрат на навчання, тобто не забезпечує навіть мінімальні потреби дитини, і є не достатнім для повноцінного його розвитку, а тому є підстави для збільшення розміру аліментів.

З урахуванням положень ст. 182 СК України щодо встановлення мінімального розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", з врахуванням всіх обставин справи, враховуючи матеріальне становище позивачки, те, що у неї на утриманні перебуває одна неповнолітня дитина, матеріальне становище платника аліментів, який має нерегулярний заробіток, так як працює на сезонних роботах в Чеській Республіці, однак зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, те що збільшений розмір стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від матері та батька відповідно до положень Закону та відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи інтересів і становища, як відповідача так і позивачки, суд вважає, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів є такими, що підлягають задоволенню, а тому слід збільшити розмір стягуваних із відповідача ОСОБА_2 , аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1500,00 грн до 3000,00 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття.

Окрім цього, позивачка при зверненні до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 992,40 грн.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного:

Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду було надано: договір про надання правової допомоги від 07.10.2022 (а.с.10); акт виконаних робіт на суму 3000,00 грн, підписаний 21.10.2022 позивачкою ОСОБА_1 та адвокатом Ільницьким Я.І. (а.с.14).

Відповідно до квитанції №41 від 21.10.2022 (а.с.15), ОСОБА_1 оплачено адвокату Ільницькому Я.І. 3000,00 грн.

Враховуючи вищенаведене, з відповідача слід стягнути на користь позивачки 3000,00 гривень, понесених нею витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі ст.ст. 150,166,180-184,192 СК України, керуючись ст.ст.141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментівзадовольнити.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються згідно з рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 01 листопада 2017 року по справі № 343/1735/17 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 коп. щомісячно до 3000 (три тисячі) гривень 00 коп., щомісячно, починаючи з часу набрання даного рішення законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

Відкликати виконавчий лист по справі №343/1735/17, виданий Долинським районним судом Івано-Франківської області 01 листопада 2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно з проведенням індексації відповідно до закону. Стягнення аліментів розпочати з 03 жовтня 2017 року і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок витрат за надання професійної правничої допомоги.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 992,40 гривень судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто Долинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня оголошення судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , жителька АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , житель с.Яворів Калуського району Івано-Франківської області, 77524.

Суддя Долинського районного суду І.І.Керніцький