РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/6844/21

Провадження № 22-ц/4815/561/22

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційні скарг представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 грудня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Інвестохіллс Веста до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Інвестохіллс Веста звернулось до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу.

В обґрунтування позову вказують, що між позичальником, яким є: ОСОБА_3 та ВАТ Сведбанк 31.03.2008 року був укладений Кредитний договір № 1701/0308/71-057 (надалі - Кредитний договір). За його умовами Банк зобов`язувався надати та надав Позичальнику кредит у розмірі 57 700,00 дол. США на умовах та в порядку, визначеному Кредитним договором, а Позичальник в свою чергу зобов`язувався здійснювати сплату грошових коштів шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань з метою погашення заборгованості за виданим Кредитом та нарахованими процентами. Вказують, що банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти.

З метою забезпечення належного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, Банк та ОСОБА_4 (надалі - Поручитель, Відповідач - 2) уклали Договір поруки №1701/0308/71-057-Р-1 від 12.04.2012 року, за умовами якого, Поручитель зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед Банком за виконання Позичальником в повному обсязі зобов`язань за Кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом (стаття 1 Договору Поруки).

25 травня 2012 року між ПАТ Сведбанк та ПАТ ДЕЛЬТА БАНК було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ Сведбанк відступило ПАТ ДЕЛЬТА БАНК, а ПАТ ДЕЛЬТА БАНК набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 1701/0308/71-057 від 31.03.2008 року та Договором поруки №1701/0308/71-057-Р-1 від 12.04.2012 року. Таким чином, ПАТ ДЕЛЬТА БАНК наділено правом грошової вимоги до Відповідачів, а ПАТ Сведбанк втратив такі права.

31 серпня 2020 року між ПАТ ДЕЛЬТА БАНК та ТОВ Фінансова компанія ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА було укладено Договір №2302/К/3 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ ДЕЛЬТА БАНК відступило ТОВ Фінансова компанія ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА, а ТОВ Фінансова компанія ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 1701/0308/71-057 від 31.03.2008 року та Договором поруки №1701/0308/71-057-Р-1 від 12.04.2012 року. Таким чином, ТОВ Фінансова компанія ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА наділено правом грошової вимоги до Відповідачів, а ПАТ ДЕЛЬТА БАНК втратив такі права. Зазначають, що за період користування кредитними коштами, Позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість Позичальника за Кредитним договором в повному обсязі не погашена. Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню станом на 13.01.2021 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 50 807,15 дол. США. У зв`язку з цим звертаються до суду з даним позовом.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16 грудня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Інвестохіллс Веста заборгованість за кредитним договором №1701/0308/71-57 від 31.03.2008 року в розмірі 50807,15 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.12.2021 року становить 1381954,48 грн.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Інвестохіллс Веста сплачений судовий збір в розмірі 21374,06 грн. та 20000.00 гривень витрати на правову допомогу.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вважає рішення суду першої інстанції незаконним, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того що первісний кредитор - ВАТ Сведбанк скористався наданим йому частиною 2 ст. 1050 ЦК України та п. 9.1 Кредитного договору правом та пред`явлення до позичальника вимоги про дострокове погашення кредитних зобов`язань. Надіславши 04.10.2011 року відповідачу ОСОБА_3 вимогу про дострокове погашення заборгованості, ВАТ Сведбанк змінило строк виконання основного зобов`язання.

Отже, відлік строку позовної давності розпочався 04.11.2011 року, однак у зв`язку з укладенням 12 квітня 2012 року угод про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору - даний строк позовної давності перервався і розпочався новий відлік строку позовної давності терміном три роки, який закінчився 12 квітня 2015 року.

Тому вважає, що строк позовної давності пропущений.

Крім того вказує, що оскільки позивач звернувся до суду 05.04.2021 року, тобто після спливу шестимісячного строку з дня настання строку виконання основного зобов`язання, вважає, що договір поруки є припиненим, адже 22.03.2019 року АТ Дельта Банк вдруге надіслав ОСОБА_3 лист - вимогу про дострокове погашення заборгованості по кредиту.

Стверджує про помилкове застосування місцевим судом норм ч. 4 ст. 559 ЦК України у редакції Законів №1414-VIII від 14.06., №2478-VIII від 03.07.2018 р., яким змінено ч. 4 ст. 559 ЦК Україн, оскільки вони набрали чинності після укладення спірного договору порук, який було укладено 12 квітня 2012 року.

На підставі вкладеного просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача спростовує доводи апеляційної скарг покликаючись на недоведеність відповідачем повноважень представника банку підписувати повідомлення про зміну умов кредитного договору, неможливість встановити момент настання дати дострокового виконання зобов`язань. Крім того вказує на надання кредиту строком до 2038 року та встановлення строку порук до 30.04.2040 року.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що між позичальником, яким є: ОСОБА_3 та ВАТ «Сведбанк» 31.03.2008 року був укладений Кредитний договір № 1701/0308/71-057, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 57 700,00 дол. США.

Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти на загальну суму 57 700,00 дол. США.

До зазначеного кредитного договору сторонами було анесено зміни та доповнення від 19.02.2010 та від 12.04.2012 року.

З метою забезпечення належного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, Банк та ОСОБА_4 уклали Договір поруки №1701/0308/71-057-Р-1 від 12.04.2012 року.

За умовами Договору поруки, Поручитель зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед Банком за виконання Позичальником в повному обсязі зобов`язань за Кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом (стаття 1 Договору Поруки).

Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню станом на 13.01.2021 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 50 807,15 дол. США.

Задовольняючи позовні вимог про стягнення основної заборгованості за кредитним договором, місцевий суд виходив з обґрунтованості позовних вимог, оскільки встановив, що позичальник отримав грошові кошти за кредитним договором, однак разом із поручителем належним чином не виконував зобов`язання з погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачами було заявлено клопотання про застосування до спірних правовідносин позовної давності, що відповідно до вимог частини четвертої статті 267 ЦК України є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно зі статтею 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України), а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Згідно з частиною першою статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої випливає, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Як вбачається з пункту 10.11 кредитного договору №1701/0308/71-057 від 31 березня 2008 року сторони узгодили, що строк позовної давності за будь-яким вимогам Банку, що випливають з цього договору, встановлюється тривалістю десять років (а.с. 162)

Відповідач, як на підставу пропуску строку звернення до суду посилається на те, що АТ «Сведбанк» надіслав йому повідомлення з вимогою дострокової оплати заборгованості за кредитним договором № 1701/0308/71-057 від 31.03.2008 року, яка датована 04.10.2011 року, однак, як вбачається із матеріалів справи, в справі відсутні докази його надсилання банком та отримання позичальником.

12 квітня 2012 року між АТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 укладено договір про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору №1701/0308/71-057 від 31.03.2008 року.

Таким чином банк відступив від своєї вимоги про дострокове повернення боргу, якщо така мала місце, оскільки сторони між собою обумовили подальше виконання зобовязання за кредитним боргом.

Змін щодо строків позовної давності в 10 років в кредитний договір не вносились, а тому, враховуючи, що позивач направив позов 29.03.2021 року, слід погодитись з висновком місцевого суду про відсутність підстав для задоволення заяв про застосування наслідків спливу позовної давності.

Також судом встановлено, що 12 квітня 2012 року на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 1701/0308/71-057 від 31.03.2008 року та додатковими угодами до нього, укладеними між ОСОБА_3 та ПАТ "Сведбанк" було укладено договір поруки №7101/0308/71-057-Р-1 поручителем за яким є ОСОБА_4 .

Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 5 якої, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися таким, що втратив силу актом цивільного законодавства, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Норми положень ч. 4 ст. 559 ЦК України у редакції Законів №1414-VIII від 14.06.2016р., №2478-VIII від 03.07.2018р., якими змінено ч.4 ст. 559 ЦК України, набрали чинності після укладення договору поруки, що виключає можливість застосування зазначеної норми до спірних правовідносин, на що не звернув уваги суд першої інстанції.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК, в редакції, яка діяла станом на 12 квітня 2012 року, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Сторони договору поруки у пункті 10 договору поруки встановили, що строком припинення поруки є повне виконання Позичальником або Поручитилем обов`язків, передбачених Основним зобов`язанням (а.с. 38).

Умови договору про дію поруки до повного виконання зобов`язань боржника не свідчать, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. (Постанова Верховного Суду від 10 серпня 2022 року за №646/6461/17)

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

22 березня 2019 року АТ "Дельта Банк" надіслано вимогу ОСОБА_3 про дострокове погашення заборгованості по кредиту (а.с. 142).

Таким чином кредитор реалізував своє право, передбачене статтею 1050 ЦК України, і змінив строк виконання основного зобов`язання шляхом повернення всієї суми боргу.

Водночас з позовом до поручителя ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" звернулось 29 березня 2021 року, тобто після спливу передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку, що не є підставою для відмови в позові у зв`язку зі спливом строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у зв`язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Інвестохіллс Веста в частині солідарного стягнення з відповідача ОСОБА_4 заборгованості в розмірі 50807,15 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.12.2021 року становить 1381954,48 грн. слід відмовити у зв`язку з безпідставністю.

Разом з тим з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 50807,15 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.12.2021 року становить 1381954,48 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що ухвалою апеляційного суду від 28 жовтня 2022 року відстрочено сплату судового збору за подання представником ОСОБА_3 апеляційної скарги, яку суд залишив без задоволення, тому з ОСОБА_3 слід стягнути судовий збір у розмірі 32061,09 грн. на користь держави.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 16 грудня 2021 року скасувати в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_4 , а в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_3 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 32061 гривень 09 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 грудня 2022 року.

Головуючий Боймиструк С.В.

Судді: Гордійчук С.О.

Шимків С.С.