КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 362/440/21

провадження № 22-ц/824/11266/2022

30 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Комунального підприємства «Васильківтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Васильківтепломережа» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2022 року в складі судді Ковбель М.М.,

встановив :

25.01.2021 Комунальне підприємство «Васильківтепломережа» (далі - КП «Васильківтепломережа») звернулося до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , посилаючись на ті підстави, що відповідач проживає в квартирі

АДРЕСА_1 , в якому знаходиться квартира відповідача, обладнаний централізованою системою опалення.

Послугу з централізованого теплопостачання даного будинку надає КП «Васильківтепломережа». За адресою відповідача відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

З 01.10.2009 відповідачу припинено нарахування за послуги з централізованого опалення квартири у зв`язку з встановленням індивідуального опалення.

З 01.10.2016 в будинку встановлено загальнобудинковий прилад обліку теплової енергії.

Відповідно до п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. №630 ( далі - Правила) , споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року №359 затверджено Методику розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення ( далі - Методика) .

Нарахування за послуги проводяться відповідно до вимог Методики, пропорційно до опалювальної площі квартири та тарифів, затверджених належним чином, зокрема, рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради № 399 від 18.10.2017, рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради № 536 від 20.12.2018.

Зазначало, що відповідач не проводить оплату за опалення місць загального користування, внаслідок чого станом на 01.01.2021 утворився борг, який становить 5 962,25 грн.

У зв`язку з тим, що відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання, позивач просив стягнути суму боргу в розмірі 5 962,25 грн з урахуванням 3% річних - 337,44 грн та інфляційних втрат - 591,49 грн.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

14.09.2022 КП «Васильківтепломережа» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, а також стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати зі сплати судового збору.

Свої доводи обґрунтовує тим, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може ти підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та від 06 листопада 2019 року у справі №642/2858/16.

Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

11.02.2022 позивач подав до суду письмові пояснення з копіями актів розрахунків за період з 2016 року по грудень 2020 року включно, які містять дані про щомісячні показники приладу обліку за вказаний період.

У відповіді на відзив позивач надав детальне обґрунтування проведених розрахунків, правові підстави застосування Методики та «Рекомендацій щодо застосування Методики», затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 47 від 22.02.2008.

Прилад обліку теплової енергії встановлено в багатоквартирному житловому будинку в жовтні 2016 року за кошти та за ініціативи мешканців вказаного будинку, що підтверджується: копією технічних Умов №296 від 19.09.2016 року на проектування вузла обліку споживання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 ; актом про прийняття комерційного вузла обліку теплової енергії та об`єму теплоносія в постійну експлуатацію; титульним аркушем проекту встановлення вузла обліку споживання теплової енергії в будинку АДРЕСА_2 .

Щодо відображення нарахування за опалення місць загального користування в колонці «Інше» зазначає, що перелік сум формується автоматично з програми «Абонент» та містить колонки борг на початок, нарахування (всього), оплата, субсидія та борг на кінець. З наданого суду розрахунку чітко видно щомісячне нарахування за період з 01.10.2016 та борг на кінець періоду ( станом на 01.12.2020).

З приводу відсутності доказів того, що місця загального користування будинку опалюються та здійснюються заходи з їх утеплення зазначає, що виробник та надавач послуги, яким є КП «Васильківтепломережа», здійснює постачання теплової енергії з джерела тепла до будинків споживачів відповідно до затвердженого температурного графіку. У випадку ненадання чи неналежного надання послуги законодавство передбачає право споживача звернутись до надавача послуги з відповідною заявою для проведення перевірки та встановлення причин неякісного надання послуги. Жодного разу споживачі житлового будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, та сама ОСОБА_1 не звертались з приводу ненадання чи неякісного надання послуг з опалення місць загального користування.

Щодо утеплення місць загального користування зазначає, що утеплення полягає у наявності у під`їзді дверей, вікон та скла у них для утримання всередині будинку теплого повітря та запобігання його потрапляння ззовні. Обов`язок утеплення місць загального користування та підготовки будинків до опалювального періоду покладено на співвласників житлового будинку.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористалась.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 з 22.07.1997 є адреса: АДРЕСА_3 .

За вказаною адресою позивачем відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

У вказаному будинку діє система централізованого опалення, послуги з постачання яких надає КП «Васильківтепломережа».

25.09.2007 сторонами складено акт про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП ( а.с. 23).

Звертаючись до суду з позовом позивач посилався на те, що з 01.10.2016 в будинку, де мешкає ОСОБА_1 , було встановлено загальнобудинковий прилад обліку теплової енергії.

Для відповідача розрахунок оплати за опалення місць загального користування здійснювався відповідно до Методики, яка була затверджена на виконання пункту 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630.

На підтвердження проведення нарахувань відповідно до показників теплового лічильника позивачем надано копії Актів, що містять розрахунки проведених нарахувань щомісячно з 16 жовтня 2016 року по грудень 2020 року ( а. с. 31-44).

Згідно наданого позивачем розрахунку, відповідач має заборгованість за надані послуги з централізованого опалення місць загального користування за період з жовтня 2016 року по грудень 2020 року в сумі 5 962,25 грн, інфляційні втрати в розмірі 591,49 грн. та 3 % річних в розмірі 337,44 грн, а всього 6 891,18 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, доказів укладення між сторонами договору про надання послуг з централізованого опалення. Зі змісту позову та додатків не вбачається дата, місце встановлення загальнобудинкового приладу обліку теплової енергії, технічні характеристики та щомісячні показники, на підставі яких мають проводитися відповідні розрахунки витрат з централізованого опалення місць загального користування.

Позивач не зазначив яку саме методику, за якою формулою застосовано та звідки саме такі цифри вказані у відомості про нарахування на оплату послуг за централізоване опалення. Заборгованість нарахована в колонці "інше" без роз`яснень та доказів виникнення у відповідача обов`язку сплачувати позивачу за "інше" та якими доказами підтверджується надання відповідачу "інших" послуг. У зв`язку з цим не видається можливим з`ясувати правильність вказаних нарахувань у даних відомостях, отже такий розрахунок є неналежним та недопустимим доказом у справі.

Відповідно до п. 12 Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

Зважаючи на те, що в розпорядженні суду були відсутні докази того, що місця загального користування будинку опалюються та здійснювалися заходи з їх утеплення, відсутні підстави для задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

У пункті 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21 липня 2005 року № 630 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

На підтвердження доводів позивача про те, що в будинку споживача встановлено загальнобудинковий прилад обліку теплової енергії, останнім надано копії актів, які містять розрахунки проведених нарахувань відповідно до показників будинкового лічильника.

Як вбачається зі змісту вказаних актів, розрахунки містять зазначення тарифів та здійснені пропорційно до опалювальної площі квартири та тарифів.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів на спростування вказаних розрахунків або невідповідність наданих суду розрахунків вимогам Методики відповідачем надано не було.

Матеріали справи не містять доказів того, що оплата обсягу теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування будинку його співвласники здійснювали в іншому порядку.

У випадку існування сумнівів щодо правильності щомісячних показників, на підставі яких було проведено відповідні розрахунки, щодо зазначення суми заборгованості в колонці "інше" в особовому рахунку відповідача, суд першої інстанції не був позбавлений можливості здійснити розгляду справи в судовому засіданні з викликом сторін, роз`яснити право на призначення в справі відповідної експертизи, проте цього не зробив.

З огляду на те, що правильність проведених нарахувань відповідачем спростована не була, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на його недоведеність є помилковим.

Відсутність укладеного між сторонами договору про теплопостачання також не може слугувати підставою для відмову в задоволенні позову.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».

Посилання в рішенні суду першої інстанції на те, що позивачем не надано доказів того, що місця загального користування будинку опалюються та здійснювалися заходи з їх утеплення, а тому відповідач звільняється від оплати наданих послуг є безпідставними, оскільки обов`язки по утепленню місць загального користування законодавством покладено на співвласників багатоквартирного будинку.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач зверталась до обслуговуючого підприємства з відповідними зверненнями щодо неналежної якості наданих послуг теплопостачання місць загального користування в будинку.

За таких обставин доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено без додержання норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку із наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення по суті пред`явленого позову.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем суду першої інстанції подано заяву про застосування наслідків спливу позовної давності.

За приписами статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта ст. 256 ЦК України).

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Зі змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивач КП «Васильківтепломережа» надавало послуги з постачання теплової енергії місця загального користування у будинку, де знаходиться квартира відповідача, проте відповідач не сплачувала позивачу кошти за надані послуги з жовтня 2016 року по грудень 2020 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за надані послуги позивач звернувся до суду 25.01.2021.

Враховуючи вказану обставину, позовні вимоги підлягають задоволенню в сумі 5013,64 грн, розрахованої в межах трирічного строку позовної давності, а саме з січня 2018 року по грудень 2020 року, виходячи з такого розрахунку:

сума заборгованості 4 469,04 грн ( 5 962,25 грн - 366,39 грн -1126,82 грн);

сума богу за січень 2018 - 343,78 грн (20.02.2018 по 31.12.2020) 3% річних - 29,52 грн; інфл. скл.-58,80 грн;

сума богу за лютий 2018 - 333,70 грн (20.03.2018 по 31.12.2020) 3% річних - 27,89 грн; інфл. скл.-52,82 грн;

сума богу за березень 2018 - 331,18 грн (20.04.2018 по 31.12.2020) 3% річних - 26,85 грн; інфл. скл.- 49,38 грн;

сума богу за квітень 2018 - 13,85 грн (20.05.2018 по 31.12.2020) 3% річних - 1,10 грн; інфл. скл.- 2, 07 грн;

сума богу за листопад 2018 - 255,63 грн (20.12.2018 по 31.12.2020) 3% річних - 15,59 грн; інфл. скл.- 23, 64 грн;

сума богу за грудень 2018 - 332,45 грн (20.01.2019 по 31.12.2020) 3% річних - 19,42 грн; інфл. скл.- 27, 15 грн;

сума богу за січень 2019 - 413,45 грн (20.02.2019 по 31.12.2020) 3% річних - 23,10 грн; інфл. скл.- 31, 54 грн;

сума богу за лютий 2019 - 310,85 грн (20.03.2019 по 31.12.2020) 3% річних - 16, 66 грн; інфл. скл.- 20, 73 грн;

сума богу за березень 2019 - 257,56 грн (20.04.2019 по 31.12.2020) 3% річних - 13, 15грн; інфл. скл.- 14,46 грн;

сума богу за квітень 2019 - 48,85 грн (20.05.2019 по 31.12.2020) 3% річних - 2,38 грн; інфл. скл.- 2,38 грн;

сума богу за листопад 2019 - 238,32 грн (20.12.2019 по 31.12.2020) 3% річних - 7,39 грн; інфл. скл.- 11,90 грн;

сума богу за грудень 2019 - 243,28 грн (20.01.2020 по 31.12.2020) 3% річних - 6,92 грн; інфл. скл.- 11,64 грн;

сума богу за січень 2020 - 288,95 грн (20.02.2020 по 31.12.2020) 3% річних - 7,48 грн; інфл. скл.- 14,73 грн;

сума богу за лютий 2020 - 219,97 грн (20.03.2020 по 31.12.2020) 3% річних - 5,17 грн; інфл. скл.- 9,38 грн;

сума богу за березень 2020 - 169,80 грн (20.04.2020 по 31.12.2020) 3% річних - 3,56 грн; інфл. скл.- 5,84 грн;

сума богу за квітень 2020 - 33,83 грн (20.05.2020 по 31.12.2020) 3% річних - 0,63 грн; інфл. скл.- 1,06 грн;

сума богу за листопад 2020 - 274,13 грн (20.12.2020 по 31.12.2020) 3% річних - 0,27 грн; інфл. скл.- 0 грн;

сума боргу за грудень 2020 року -359, 46 грн; всього 3% річних - 207, 08 грн; інфляційна складова - 337,52 грн.

У задоволенні решти вимог суд відмовляє з підстав пропуску строку позовної давності.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням часткового задоволення позову ( 72,75 % ), з ОСОБА_1 на користь КП «Васильківтепломережа» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги в сумі 4 128,56 грн ( 1 651,42 +2 477,14) .

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Васильківтепломережа» задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23 червня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Васильківтепломережа» ( Київська область, м. Васильків, вулю Декабристів, 60 А, ) заборгованість в сумі 5013,64 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Васильківтепломережа» витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 128, 56 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк