РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/12193/21

Провадження № 22-ц/4815/521/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів:Ковальчук Н.М.,Шимківа С.С.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради

розглянула в порядку письмового провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 грудня 2021 року, ухваленого в складі судді Панас О.В., дата складання повного тексту рішення 13.12.2021 року, у справі №569/12193/21,

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що Наказом начальника управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради від 26.05.2021р. за № 316 ОСОБА_1 звільнена з роботи 02 червня 2021 року, у зв`язку з порушенням умов контракту та чинного законодавства України, згідно п.8.ст. 36 КЗпП України.

Вважає наказ Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради від 26 травня 2021 року № 316 «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 » упередженим та незаконним, як такий, що суперечить вимогам чинного законодавства України та підлягає до скасування з огляду на наступне: в акті про проведення службового розслідування від 14 травня 2021 року та в оскаржуваному наказі № 316 у якості зауважень вона, зазначала, що всі рішення на рахунок благодійних коштів виносять батьківські комітети та Рада закладу, протоколи рішень яких у ЗДО № 4 наявні, зокрема рішення щодо отримання благодійних коштів по відомості - виключно є рішенням батьківських комітетів.

Також в ЗДО № 4 наявне Положення про благодійний батьківський Фонд, схвалене загальними зборами трудового колективу за участю членів батьківського комітету 23.10.2015 р., п. 4.1 якого чітко встановлено, що надання та оформлення благодійної допомоги здійснюється як на рахунок закладу, так і головою ради закладу під підпис у відомості.

З метою дотриманням вимог чинного законодавства України, усі засідання ради та загальних зборів колективу та батьків фіксуються протокольно.

За результатом засідання загальних зборів колективу та батьків від 29.09.2020 року зокрема було вирішено, що благодійну допомогу у вигляді грошових коштів батьки за власним бажанням можуть перераховувати через банківські установи на рахунок спеціального Фонду або здавати у вигляді готівки, товарів, послуг голові ради закладу та головам б/к груп по відомості під особистий підпис.

У подальшому протоколом засідання ради № 1 від 01.10.2020 року було вирішено вносити кошти (Фонд «На розвиток») голові ради закладу по відомості або на рахунок ЗДО.

Відповідно до протоколу № 3 засідання ради від 26 березня 2021 року було вирішено передати кошти голові батьківського комітету групи № 5 ОСОБА_2 , тимчасово припинити збір батьківських коштів.

У відповідності до вищевказаних прийнятих рішень, у ЗДО № 4 наявні усі відомості надходжень добровільних благодійних внесків.

Окрім того, вказує, що внаслідок незаконного звільнення з роботи вона зазнала моральних страждань.

Просила суд про задоволення її позовних вимог.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 грудня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скаргу мотивована тим, що суд не врахував, що відповідачем не доведено настання або можливість настання в результаті дій керівника значних негативних наслідків, як це передбачено п.6.5 контракту. Вказує, що в Акті перевірки, комісією враховано період роботи ЗДО №4 за 2017-2019рр., що в свою чергу не могло бути покладено в основу наказу №316 про звільнення, оскільки за ці роки частково пройшла позовна давність накладення дисциплінарного стягнення, а з жовтня 2020 року звіти оприлюднювались повністю. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що їй було доведено до відома порядок отримання, обліку та зарахування благодійних коштів. Суд першої інстанції не дослідив жодного доказу відсутності оприлюдненої інформації на веб-сайті ЗДО та не врахував надані нею скрін-шоти з сайту закладу.

Вказує, що суд неправомірно застосував висновок Верховного Суду у справі №463/3091/15 від 30.08.2018 року, оскільки він не поширюється на спірні правовідносини.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує, що рішення суду прийняте у відповідності до ст. 263 ЦПК України, є законним та обґрунтованим, а доводи викладені у апеляційній скарзі такими, що не заслуговують на увагу.

До початку судового засідання ОСОБА_1 подала клопотання про розгляд справи з викликом учасників справи.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах із відповідачем та працювала на посаді директора Закладу дошкільної освіти (ясел-садка) № 4 художньо-естетичного напрямку Рівненської міської ради.

10 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та управлінням освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради було укладено контракт на період до 03.12.2024 р.

Наказом начальника управління освіти виконавчого комітету Рівненської міської ради від 26.05.2021р. за № 316 ОСОБА_1 звільнена з роботи 02 червня 2021 року, у зв`язку з порушенням умов контракту та чинного законодавства України, згідно п.8.ст. 36 КЗпП України:

- неналежне забезпечення доступу до публічної інформації, шляхом оприлюднення її на веб-сайті Закладу (п.11.контракту, ст. 30 ЗУ "Про освіту");

- неналежне забезпечення зарахування благодійних коштів у грошовій формі на розрахунковий рахунок Закладу (п.6.5. контракту, п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 4 серпня 2000р.№ 1222 (зі змінами) "Про затвердження Порядку отримання благодійних (добровільних) внесків і пожертв від юридичних та фізичних осіб бюджетними установами і закладами освіти, охорони здоров"я, соціального захисту, культури, науки, спорту та фізичного виховання для потреб їх фінансування"). Підстава наказу: контракт від 10.10.2019р., акт про проведення службового розслідування від 14.05.2021р.

Керівник здійснює керівництво Закладом, організовує його освітню, навчально-виховну, фінансово-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність передбачену законодавством, Положенням про Заклад, Статутом Закладу та цим контрактом. (п.2.1.)

Відповідно до п.2.3 Контракту керівник зобов`язаний забезпечити ефективне використання та збереження закріпленого Закладом майно.

Згідно п.2.11, керівник забезпечує доступ до публічної інформації, оприлюднюючи її на веб-сайті Закладу.

Пунктами 3.7 передбачено, що управління має право організовувати і проводити фінансово-господарський контроль діяльності закладу, та згідно п.3.11 Контракту, має право звільнити Керівника за невиконання умов даного контракту.

Згідно п.5.2 Контракту, у випадку невиконання або неналежного виконання обов`язків, передбачених Контрактом, сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 6.5 Контракту передбачено, що керівник може бути звільнений, а контракт розірваний з ініціативи Управління до закінчення строку його дії: у разі порушення керівником чинного законодавства України або обов`язків передбачених Контрактом, в результаті чого для Закладу настали або можуть настати значні негативні наслідки (збитки, штрафи, постраждав авторитет закладу тощо); у випадку одноразового грубого порушення керівником законодавства обов`язків передбачених Контрактом, результатом чого з`явились значні негативні наслідки.

Відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України підставами для припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Укладаючи контракт, позивач погодився з його умовами, у тому числі з підвищеною відповідальністю за порушення його умов. Порушення хоча б одного з пунктів контракту є підставою для його дострокового розірвання.

Таку позицію підтримав і Конституційний Суд України, який у своєму рішенні від 09 липня 1998 року у справі N 12-рп/98 за конституційним зверненням Київської міської ради професійних спілок щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 21 Кодексу законів про працю України (справа про тлумачення терміну «законодавство») зазначив, що не зважаючи на ці та інші застереження, що містяться в Кодексі законів про працю та інших актах трудового законодавства і спрямовані на захист прав громадян під час укладання ними трудових договорів у формі контрактів, сторонами в контракті можуть передбачатися невигідні для працівника умови: зокрема, це, як правило, тимчасовий характер трудових відносин, підвищена відповідальність працівника, додаткові підстави розірвання договору тощо.

Як зазначено у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (з наступними змінами), вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Оскільки на працівників, з якими укладено контракт, поширюється законодавство про працю, що регулює відносини по трудовому договору, за винятком, встановленим для цієї форми трудового договору, їх трудовий договір може бути припинено й з інших підстав, передбачених законодавством (статті 36, 39-41 КЗпП).

Згідно з пунктами 16, 17 постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» контракт з керівником підприємства може бути розірваний на підставах, установлених чинним законодавством, а також передбачених у контракті. При цьому розірвання контракту з ініціативи органу управління майном або керівника підприємства повинно провадитися з урахуванням гарантій, установлених чинним законодавством. При розірванні контракту з підстав, установлених у контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення провадиться згідно з пунктом 8 статті 36 КЗпП України, про що робиться відповідний запис у трудовій книжці керівника підприємства.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 лютого 2021 року в справі № 753/17776/19 (провадження № 14-163цс20) зроблено висновок, що «трудовий договір може бути припинено, а працівника звільнено з роботи лише з підстав і в порядку, визначених законодавством про працю».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 квітня 2021 року в справі 757/62834/19-ц (провадження № 61-10812св20) зазначено, що «вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. [...] Порушення хоча б одного з пунктів контракту є підставою для його дострокового розірвання».

Установивши, що благодійні внески батьків вносилися з порушенням Порядку отримання благодійних (добровільних) внесків і пожертв від юридичних та фізичних осіб бюджетними установами і закладами освіти, охорони здоров`я, соціального захисту, культури, науки, спорту та фізичного виховання для потреб їх фінансування, затвердженого постановою КМУ від 04.08.2000 № 1222 та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Національного банку України від 29.12.2017 № 148, а саме не видавалися касові ордери при надходженні готівки, готівка не здавалася для зарахування на банківський рахунок закладу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що інформація, яка розміщувалася на веб-сайті ЗДО № 4 не може вважатися у належний спосіб систематизованою щодо фінансово-господарської діяльності та в повному обсязі.

Враховуючи, що позивач погодився з умовами контракту у тому числі і з підвищеною відповідальністю за порушення його умов, проте не забезпечив належне виконання покладених на нього обов`язків по управлінню Закладом, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що звільнення ОСОБА_1 відбулося за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання, проведене з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги проте, що відповідачем не доведено настання або можливість настання в результаті дій керівника значних негативних наслідків, як це передбачено п.6.5 контракту не заслуговують на увагу, оскільки виявлені в результаті перевірки недоліки негативно впливають на стан фінансово-бюджетної дисципліни в ЗДО №4 та дають підстави для висновку про невиконання позивачем умов контракту.

Інші доводи апеляційної скарги, колегією суддів розцінюються критично і до уваги не приймаються, оскільки зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та тлумачення норм права на розсуд апелянта, однак при цьому не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та жодним чином не спростовують висновків суду, викладених в рішенні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене відповідно до ч.13ст.141ЦПК України відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення .

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 грудня 2021 року залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 26 травня 2022 року.

Головуючий :

Судді :