ЄУН №337/2466/20
Провадження №2/337/478/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Бредуна Д.С., при секретарі Сакоян О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чепкової Олени Володимирівни, ОСОБА_3 про визнання незаконними дій та рішення приватного нотаріуса, недійсним договору купівлі-продажу та витребування нежитлового приміщення з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

19 червня 2020 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Балика П.О. звернулася до суду з позовом, в якому просить:

визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №50853431 від 28 січня 2020 року, прийнятого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В.;

визнати незаконними дії приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чепкової О.В. з реєстрації 28 січня 2020 року права власності на нежитлове приміщення ХІ, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 ;

визнати недійсним договір купівлі-продажу від 28 січня 2020 року нежитлового приміщення ХІ, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В., покупцем за яким є ОСОБА_2 ;

витребувати з чужого незаконного володіння у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 нежитлове приміщення ХІ, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказано, що 09 січня 2020 року і 10 січня 2020 року ОСОБА_1 , як власником нежитлового приміщення ХІ, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , подано до центру надання реєстраційних послуг заяви про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкту нерухомого майна. Однак, не зважаючи на наявність таких заяв і заборони вчинення реєстраційних дій, 28.01.2020 року державний реєстратор, приватний нотаріус ЗМНО Чепкова О.В. прийняла рішення про державну реєстрацію права власності за вказаною нерухомістю за ОСОБА_2 , чим порушила імперативні приписи п.5 ч.1 ст. 18, ч.1 ст. 25 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». В подальшому, 13 травня 2020 року право власності на нежитлового приміщення ХІ було перереєстровано з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 . Наполягає, що не існувало жодних виконавчих проваджень, в рамках яких могло би відбутися звернення стягнення на її майно, відповідно до встановленої законом процедури. Оскільки перереєстрація права власності на нерухоме майно відбулась незаконно, просить поновити її права і витребувати нерухомість з чужого незаконного володіння на користь ОСОБА_4 .

Ухвалою судді від 30 червня 2020 року у справі відкрито загальне позовне провадження, та призначено підготовче засідання.

Ухвалою судді від 30 червня 2020 року відмовлено в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Балики П.О. про вжиття заходів забезпечення позову у справі.

06 серпня 2020 року представник відповідача АТ «Державний ощадний банк України» Іванісов В.С. подав відзив, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на реалізацію іпотечного майна відповідно до вимог законодавства, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, та здійсненні перереєстрації права власності на нерухоме майно реєстратором після закінчення строку заборони проведення реєстраційних дій, який сплив 24.01.2020 року та 25.01.2020 року.

21 вересня 2020 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Грамчук М.О. подала відзив, в якому наполягала на дотриманні процедури реалізації іпотечного майна, та проведення реєстраційних дій із спірним нерухомим майном поза межами строку дії заборони на перереєстрацію. В задоволенні позову просила відмовити повністю.

22 вересня 2020 року відповідач приватний нотаріус ЗМНО Чепкова О.В. подала відзив в якому вказувала на правомірності та законності своїх дій, і відсутності станом на 28 січня 2020 року будь-яких заборон вчинення реєстраційних дій щодо об`єкту нерухомого майна. Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Крім того надала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

05 листопада 2020 року відповідач ОСОБА_3 також подав відзив в якому просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на сумлінність його дій, як добросовісного набувача, оскільки він не знав і не міг знати про будь-яку можливу неправомірність відчуження майна. Крім того вважав, що вибуття нежитлового приміщення з користування і володіння ОСОБА_1 відбулось цілком законно і без порушень норм діючого законодавства України.

Ухвалою суду від 22 грудня 2020 року підготовче провадження закрите, справа призначена до розгляду по суті. За заявою представника позивача витребувано докази від приватного нотаріуса ЗМНО Чепкової О.В., приватного нотаріуса ЗМНО Гришина Г.Г., Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради.

13 січня 2021 року суду надана витребувана інформація від Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради.

15 січня 2021 року суду надана витребувана інформація від приватного нотаріусу ЗМНО Чепкової О.В.

01 березня 2021 року суду надана витребувана інформація від приватного нотаріусу ЗМНО Гришина Г.Г.

Ухвалою суду від 13 вересня 2021 року позовна заява, у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого позивача (представника), була залишена без розгляду.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 01 грудня 2021 року скасовано ухвалу суду від 13 вересня 2021 року, і справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

24 жовтня 2022 року представника позивача ОСОБА_1 адвокат Балика П.О. подав заяву, в якій, окрім іншого, просив в разі визнання причин неявки сторони позивачів неповажною, розглянути справу без участі позивачки та її представника.

24 листопада 2022 року представник відповідача АТ «Державний ощадний банк України» Іванісов В.С. подав заяву про розгляд справи без його присутності, та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

До судового засідання 24 листопада 2022 року сторони та їх представники не з`явились. Жодних пояснень причини неприбуття позивачки чи її представника суду не надано.

Таким чином, оцінивши подані сторонами заяви по суті справи, висловлення кожним з учасників письмово своєї позиції, а також, кількості неявок сторін до судових засідань, суд вважає за необхідне вирішити спір за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів справи, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно ч.1 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу від 07 грудня 2006 року ОСОБА_1 купила у ДП «ПОБУТТОРГСЕРВІС» ТОВ «СНАБПРОМСТРОЙ ЛТД» об`єкт нерухомості нежитлове приміщення ХІ, загальною площею 103,2 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

25 січня 2008 року укладено договір іпотеки майна №1Z/1005Ф, за яким ОСОБА_1 передала в іпотеку нежиле приміщення, XI, загальною площею 106, 2 кв.м., яке розташоване у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 15836660, на забезпечення виконання своїх зобов`язань перед ВАТ «Держощадбанк» Україна» за Кредитним договором №1005-Ф.

Рішенням Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 21 лютого 2012 року у справі № 2-825-14/2012р:

Позовні вимоги ВАТ «Державний ощадний банк України» задоволено частково;

Звернуто стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки нерухомого майна №1Z/1005Ф від 25.01.2008 року укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 : нежиле приміщення, ХІ, загальною площею 106,2 кв.м., що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 15836660, яке належить ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1 ) на праві власності, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ВАТ «Державний ощадний банк України», з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі продажу будь яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ВАТ «Державний ощадний банк України» всіх повноважень необхідних для здійснення продажу, за початковою ціною, розмір якої буде не нижче розміру ринкових цін на подібне майно на момент реалізації, з метою погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ВАТ «Державний ощадний банк України» в розмірі 1185845 (один мільйон сто вісімдесят п`ять тисяч вісімсот сорок п`ять) грн. 17 коп. за кредитним договором №1005Ф від 25.01.2008 року;

Стягнуто з ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1 ) на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» сплачені судові витрати в загальному розмірі 1820 (одна тисяча вісімсот двадцять) грн.;

В іншій частині позову відмовлено;

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання кредитного договору №1005Ф від 25.01.2008 року укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 10 травня 2012 року у справі №22-1944/12:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково;

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 лютого 2012 року по даній справі змінено в частині звернення стягнення на предмет іпотеки;

Звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки нерухомого майна №1Z/1005-Ф від 25.01.2008 року, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 : нежиле приміщення, XI, загальною площею 106, 2 кв.м., яке розташоване у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 15836660 і належить ОСОБА_1 на праві власності, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ВАТ «Державний ощадний банк України», з укладенням від імені ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ВАТ «Державний ощадний банк України» всіх повноважень необхідних для здійснення продажу, за початковою ціною на рівні,не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна на час проведення його реалізації;

Кошти, отримані від реалізації зазначеного майна спрямувати на погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №1005-Ф від 25 січня 2008 року,укладеним між ВАТ «Держощадбанк» Україна» та ОСОБА_1 , яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 148 358,51 доларів США, заборгованості по простроченим відсоткам в сумі 1577,66 доларів США, а всього 149936,17 доларів США, що дорівнює 1185845 грн. (один мільйон сто вісімдесят п`ять тисяч вісімсот сорок п`ять) гривням;

В іншій частині рішення залишено без змін.

Таке рішення набрало законної сили.

За висновком оцінки від 31 січня 2019 року, проведеної суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Земля Плюс 2006», станом на 23 січня 2019 року вартість нежилого приміщення XI, загальною площею 106,2 кв.м., яке розташоване у АДРЕСА_1 , становила 791832 гривні.

28 січня 2020 року укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В., зареєстрований в реєстрі за №170, згідно якого АТ «Державний ощадний банк України» продав ОСОБА_2 у власність за 791832 гривні належне ОСОБА_1 нежиле приміщення XI за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності за таким договором зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В. 28.01.2020 року о 15:54:02 год. Номер запису про право власності: 35224826.

13 травня 2020 року, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гришиним Г.Г., зареєстрованого в реєстрі за №55, ОСОБА_2 продав спірний об`єкт нерухомості ОСОБА_3 .

Право власності за цим договором зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гришиним Г.Г. 13.05.2020 року о 17:26:50 год. Номер запису про право власності: 36482868.

При цьому, як вбачається із витребуваною ухвалою суду, наданою 13 січня 2021 року Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради інформації:

09 січня 2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень була сформована програмними засобами цього реєстру та зареєстрована заява №37877610, подана ОСОБА_1 про заборону вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна (нежитлового приміщення XI за адресою: АДРЕСА_1 );

10 січня 2020 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень була сформована програмними засобами цього реєстру та зареєстрована заява №37894352, подана ОСОБА_1 про заборону вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна (нежитлового приміщення XI за адресою: АДРЕСА_1 );

станом на 28 січня 2020 року вищевказані заяви були актуальні, не були відкликані чи скасовані.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, обставини справи, що мають значення для розгляду та вирішення справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову повністю, з огляду на таке.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року.

Пунктами 1, 9 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі Закон) визначено, що: 1) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; 9) реєстраційна дія державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав».

Згідно із п.2 ч.1 ст. 10, вказаного вище Закону, державним реєстратором є, зокрема, нотаріус. Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав (ч.1 ст.11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Порядок проведення державної реєстрації прав передбачено статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Підставою для подачі цього позову стало подача позивачкою заяв про заборону вчинення реєстраційних дій 09 січня 2020 року і 10 січня 2020 року, які на її думку не були враховані відповідачем та вчинені реєстраційні дії.

Тому, змістом спірних правовідносин, виходячи із доводів, викладених у позовній заяві позивачем є чи були дії державного реєстратора правомірними щодо відновлення реєстраційних дій, за наявністю зареєстрованих заяв власника про заборону вчинення реєстраційних дій.

Оцінюючи докази наявні у матеріалах справи за змістом спірних правовідносин, відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд не оцінює підстави правомірності прийнятих рішень на предмет набуття права власності на спірний об`єкт нерухомості, за посиланням позивачки про її загальну незгоду із такими правочинами, без посилань на чіткі конкретні порушення.

Статтею 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна. Про зупинення реєстраційних дій на підставі рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна. У разі наявності зареєстрованих заяв на проведення реєстраційних дій державний реєстратор, який здійснює розгляд таких заяв, невідкладно повідомляє про зупинення реєстраційних дій відповідних заявників.

Рішення суду або заява власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій реєструється у Державному реєстрі прав (ч.2 ст. 25 Закону).

Як вже було встановлено судом, 09 січня 2020 року ОСОБА_1 подала заяву про заборону вчинення реєстраційних дій щодо нерухомого майна.

Відповідно до ч.3 ст. 25 Закону, державний реєстратор приймає рішення про відновлення реєстраційних дій на підставі рішення суду про скасування рішення суду, що було підставою для прийняття рішення про зупинення проведення реєстраційних дій, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про відкликання власної заяви про заборону вчинення реєстраційних дій, зареєстрованих у Державному реєстрі прав.

Державний реєстратор також приймає рішення про відновлення реєстраційних дій, якщо власником об`єкта нерухомого майна, яким подано заяву про заборону вчинення реєстраційних дій, у строк, що не перевищує десяти робочих днів, не подано рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили.

Матеріалами справи підтверджено, і не заперечується позивачем, що на адресу відповідача не було подано рішення суду про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, у строк, що не перевищує десяти робочих днів, який сплинув 19 січня 2020 року.

Щодо посилання позивача на те, що 10 січня 2020 року позивач повторно подала заяву про заборону вчинення реєстраційної дій, суд зазначає, що такі дії позивача не узгоджуються з приписами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який не передбачає такої можливості.

Положення статті 25 Закону є чітким та послідовним.

Тому, ці посилання судом відхиляються, оскільки повторні заяви про заборону вчинення реєстраційних дій без відповідного рішення суду можуть лише свідчити про зловживання правом, передбаченим частиною 1 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Натомість, подання заяви про заборону вчинення реєстраційних дій має відповідати легітимній меті, а саме: захисту права власності за наявності відповідних підстав (як, наприклад, судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій). Суб`єкт владних повноважень (державний реєстратор) повинен приймати рішення та діяти пропорційно і обґрунтувати таку пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, що набула майно за правочином та звернулась за його державною реєстрацією понесе надмірний тягар. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були би менш обтяжливими для прав і свобод даної особи, оскільки обмеження її прав не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для досягнення вказаної мети.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28 серпня 2018 року по справі №815/5539/17.

Також слід наголосити, що державна реєстрація не є способом набуття права власності, а виступає лише засобом підтвердження фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі визначених законом документів. Аналогічний висновок містить постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №921/403/17-г/6.

Зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку, що у справі не була встановлена вказане позивачем незаконність реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В. 28.01.2020 року о 15:54:02 год. (Номер запису про право власності: 35224826) права власності за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 28 січня 2020 року.

Отже, оскільки в ході судового розгляду не було встановлено переконливих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Результати вирішення спору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, не дають підстав для компенсації позивачу понесених судових витрат.

Керуючись ст.ст. 89, 133, 141, 229, 247, 263, 264, 280, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити повністю в задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд.12г), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ), приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чепкової Олени Володимирівни ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_5 ), про визнання незаконними дій та рішення приватного нотаріуса, недійсним договору купівлі-продажу та витребування нежитлового приміщення з чужого незаконного володіння.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.С. Бредун