Справа № 302/1387/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2022 смт.Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В., перевіривши виконання вимог ст.ст.175-177 Цивільного процесуального кодексу України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Комунального некомерційного підприємства «Міжгірська районна лікарня» Міжгірської селищної ради (адреса знаходження: смт.Міжгір`я вул.Возз`єднання, 4, ЄДРПОУ - 43218512), про визнання протиправним та скасування наказу № 191 від 28.10.2022 року про звільнення з роботи,

В С Т А Н О В И В:

28.11.2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Міжгірського районного суду Закарпатської області з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Міжгірська районна лікарня» Міжгірської селищної ради, про визнання протиправним та скасування наказу № 191 від 28.10.2022 року Комунального некомерційного підприємства лікувально - профілактичної установи Міжгірська районна лікарня» Міжгірської селищної ради Закарпатської області «Про звільнення ОСОБА_1 ». Та у пред`явленому позові позивач просить: 1) Визнання протиправним та скасування наказу № 191 від 28.10.2022 Комунального некомерційного підприємства лікувально-профілактичної установи Міжгірська районна лікарня» Міжгірської селищної ради Закарпатської області «Про звільнення ОСОБА_1 »; 2) Поновити ОСОБА_1 на посаді сестри медичної палати новонароджених акушерсько-гінекологічного відділення Міжгірської селищної ради Закарпатської області Комунального некомерційного підприємства лікувально - профілактичної установи Міжгірська районна лікарня»; 3) Стягнути з Міжгірської селищної ради Закарпатської області Комунального некомерційного підприємства лікувально-профілактичної установи Міжгірська районна лікарня» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 28.10.2022 року по день ухвалення рішення судом із розрахунку середньомісячної заробітної плати; 4) Стягнути з Міжгірської селищної ради Закарпатської області Комунального некомерційного підприємства лікувально-профілактичної установи Міжгірська районна лікарня» моральну шкоду на суму 100 000 (сто тисяч) гривень.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви та матеріалами, що до неї додані, вважаю за необхідне залишити позовну заяву без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України з наступних підстав.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Всупереч вказаним вимогам, позивачем не додано до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до Закону.

При зверненні до суду позивач у позовній заяві зазначає що він звільнений від сплати судового збору, посилаючись на пункт 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною 2 ст.9 Закону України «Про судовий збір», передбачено, що суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» закріплено перелік осіб, які звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях. Зокрема, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 вказаного Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду в справі №728/2955/18 від 10.01.2019 року, де зазначено, що починаючи з 01 вересня 2015 року позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Як слідує із змісту позовної заяви, наведених позивачем мотивів та доданих до позову документів, останнім пред`являються до відповідача вимоги про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

За змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу Законів про працю України та статей 1, 2 Закону України № 108/95-ВР «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 лютого 2020 року у справі № 761/943/18, від 15 лютого 2021 року в справі № 372/4328/19, від 17 червня 2021 року у справі № 725/5849/20, від 08 вересня 2021 року у справі № 265/5327/20.

Тобто, вимоги про стягнення середнього заробітку не підпадають під категорію пільг при сплаті судового збору, передбачених п.1 ч.1ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Зазначене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладений в Постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року у справі № 910/4518/16, провадження №12-301гс18.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18).

Отже, при відсутності у матеріалах позову відомостей про наявність інших пільг при зверненні до суду, позивач має сплатити судовий збір на загальних підставах.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня - 2481 гривень.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (992,40 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 992,40 грн.

Так, позивачем окрім вимог про поновлення на роботі, заявлено дві вимоги майнового характеру (стягнення моральної шкоди, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу) та одну вимогу немайнового характеру (визнання незаконними та скасування наказу №191-к від 28.10.2022 року), проте до позову не долучено квитанції про сплату судового збору за вказані вимоги.

Відповідно до ст.6 ч.3, ч.7 абз.2 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи наведене, подальший рух позовної заяви неможливий і позивачу слід надати строк для усунення вказаних недоліків, тобто для оплати судового збору в розмірі 2984,80 грн. (992,40 грн. х 2+1000,00 грн. (ціна позову) = 2984,80 грн.) або надання суду доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Таким чином, позивачу ОСОБА_1 слід усунути вищевказані недоліки позовної заяви шляхом здійснення додатково оплати судового збору в сумі 2984,80 грн. на належний рахунок отримувача: ГУК у Зак. обл/Міжгірська тг/22030101, код ЄДРПОУ - 37975895, рахунок UA0007423, банк отримувача - Казначейство України(ел. адм. подат.), код класифікації доходів бюджету 22030101.

Крім того, до матеріалів позовної заяви не долучено здійснений позивачем розрахунок суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який позивачка просить стягнути з відповідача та з відображенням у розрахунку складових цієї суми та періоду, за який він здійснюється. Та розрахована позивачкою сума середньомісячного заробітку, яку вона просить стягнути, не відображена у ціні позову.

Позивач, заявляючи вимогу про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, не вказує конкретний розмір такої виплати, а тому суд відповідно до вимог ч.2 ст.176 ЦПК України попередньо визначає розмір судового збору з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, а саме у розмірі 992,40 грн.

За таких обставин, позивачу слід конкретизувати, який розмір середньомісячного заробітку він просить стягнути з відповідача та відповідно до даного розміру сплатити судовий збір.

Крім того, у п.2 змісту позовних вимог позивачка просить витребувати з Міжгірської селищної ради Закарпатської області довідку про нарахування виплат по заробітній платі за останні два місяці перед звільненням ОСОБА_1 .

Проте, викладення подібних клопотань безпосередньо у змісті позовних вимог є порушенням норм чинного цивільного процесуального кодексу України, оскільки зазначені клопотання оформлюються безпосередньо у вигляді окремої заяви (клопотання), відповідно до приписів ст.84, ч.3 ст.177, ч.2, ч.3 ст.182 ЦПК України та/або заявляються сторонами безпосередньо в судових засіданнях до початку розгляду справи по суті.

Також до матеріалів позовної заяви позивачем не долучено документальних підтверджень звернення позивача до відповідача та вирішення спірних питань у досудовому порядку, якщо такі мали місце.

Крім того, заявлені позивачем позовні вимоги носять неконкретний характер, зокрема: у п.5,6 змісту позову (прохальній частині позовних вимог) позивач просить, крім іншого, також стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в сумі 100 000 грн., проте взагалі не зазначено на користь кого саме просить здійснити стягнення.

Також, як вбачається з позовної заяви, позивачем ОСОБА_1 пред`явлено позов до Комунального некомерційного підприємства «Міжгірська районна лікарня» Міжгірської селищної ради, проте, в прохальній частині позовних вимог, з незрозумілих причин позивачка просить здійснити стягнення з іншого за найменуванням відповідача Міжгірської селищної ради Закарпатської області Комунального некомерційного підприємства лікувально-профілактичної установи Міжгірська районна лікарня», який у колі осіб, що приймають участь у справі, не зазначений.

Таким чином, позивачу на усунення недоліків необхідно подати уточнену позовну заяву в новій редакції та її копії для відповідача разом із належним чином завіреними додатками до позову, в якій зазначити: ціну позову; розмір середньомісячного заробітку; розрахунок, який, на його думку, підлягає стягненню; до позовної заяви надати оригінал квитанції по сплаті судового збору в сумі 2984,80 грн. на належний розрахунковий рахунок; визначитись з колом осіб, до яких пред`являється позов.

Також слід зазначити, що саме звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до цього суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Спосіб усунення недоліків позовної заяви полягає у необхідності долучення до позовної заяви оригіналу платіжного документу про сплату позивачем судового збору в сумі 992,40 грн. за подання позову майнового характеру, у відповідності до вимог Закону за вказаними вище реквізитами та надання уточненої позовної заяви до належного відповідача.

Також необхідно зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

За таких обставин, позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху, запропонувавши позивачу протягом десяти днів з дня надходження цієї ухвали усунути вказані недоліки щодо оплати судового збору у повному обсязі, а саме у сумі 2984,80 грн. та уточнення заявлених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Міжгірська районна лікарня» Міжгірської селищної ради, про визнання протиправним та скасування наказу № 191 від 28.10.2022 року про звільнення з роботи - залишити без руху для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у випадку невиконання ухвали суду, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області: Ю. В. Сидоренко