Справа № 204/6952/22
Провадження № 2/204/2110/22
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
05 грудня 2022 Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючої судді Чудопалової С.В.
за участю секретаря судового засідання Корягіної Р.Р.
позивача ОСОБА_1
третьої особи ОСОБА_2
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_2 та Відділ формування та введення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням (зняття з реєстрації). В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач та його донька ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_3 . 25.03.1996 відповідач, після одруження із ОСОБА_2 був зареєстрований у вищевказаній квартирі. 07.07.2020 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвали шлюб, та з того часу відповідач не проживає в даній квартирі близько 2-х років. На теперішній час в квартирі зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_3 , який є колишнім чоловіком дочки позивача. Відповідач з власної волі забрав всі свої речі та покинув місце своєї реєстрації. Позивач вказує, що відповідач в оплаті комунальних послуг участі не приймає та ніколи не приймав. На підставі ч.2 ст.405 ЦК України просить усунути йому перешкоди в користуванні власністю, шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням ОСОБА_3 , у зв`язку з його відсутністю в місті постійного проживання понад один рік без поважних причин та зняти його з реєстраційного обліку.
Ухвалою суду від 17.10.2022 року по цивільній справі відкрито провадження та розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив задовольнити позовні вимоги.
Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день слухання справи. Причин неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позов не подав.
Третя особа ОСОБА_2 , в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що відповідач є її колишнім чоловіком, вони розірвали шлюб та він з цього часу не проживає у даній квартирі, речі забрав але де мешкає невідомо. Добровільно виписатися не бажає, тому вважає, що є всі підстави для його визнання втратившим право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.
Представник відділу формування та введення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, надав суду заяву з проханням розглядати справу у відсутність представника та прийняти рішення, згідно матеріалів справи та відповідно до чинного законодавства України.
Згідно ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до свідоцтва про народження, позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_2 (а.с.5). Згідно з Витягу з ДРРП від 02.09.22 р/н НОМЕР_1 ОСОБА_2 є власницею ј частини домоволодіння АДРЕСА_4 , після смерті своєї матері ОСОБА_6 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.09.2022, (а.с. 13-14) Відповідно до довідки № 14/5-5667, виданої управлінням у сфері державної реєстрації відділом обліку проживання фізичних осіб Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур дніпропетровської міської ради від 20.07.2022 року та копії домової книги зареєстрованими значаться по АДРЕСА_4 ,( кв. 3-частина домоволодіння) ОСОБА_5 , внук позивача , з 12.09.1994 по теперішній час, ОСОБА_2 зареєстрована з 04.02.1991 по теперішній час, позивач ОСОБА_1 зареєстрований з 30.11.1979 по теперішній час, відповідач ОСОБА_3 , зареєстрований з 25.03.1996 по теперішній час(а.с.15-20).
Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 07.07.2020 року було розірвано, що підтверджується відповідним свідоцтвом, виданим Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 56 (а.с.21).
Тобто, як вбачається із матеріалів справи відповідач - ОСОБА_3 є колишнім чоловіком доньки позивача.
Згідно актів від 11.12.2020 та 15.07.2022, які підписані членами комісії: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , які є сусідами позивача, вбачається, що ОСОБА_3 з липня 2020 року не мешкає за адресою: АДРЕСА_5 по теперішній час. Також зазначено, що під час обстеження домоволодіння особистих речей відповідача в будинку немає, домоволодіння покинув в добровільному порядку після розлучення з донькою власника будинку ОСОБА_2 (а.с. 22-23). Дані обставини також підтвердила допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 .
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 УК України передбачено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Конституція України у статті 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Факт відсутності відповідача в місці його постійного проживання без поважних причин понад один рік підтверджений актами від 11.12.2020 та 15.07.2022 року, згідно яких за адресою: буд. АДРЕСА_5 , зареєстрований ОСОБА_3 , який з 2020 року по теперішній час за вказаною адресою не мешкає (а.с. 22-23) та свідок ОСОБА_9 .
За таких підстав, суд приходить до висновку, що права позивача порушено відповідачем, а тому підлягають судовому захисту шляхом визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 .
Що стосується позовних вимог в частині зобов`язання зняти з реєстраційного обліку відповідача по справі, то суд зазначає наступне.
У відповідності до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року № 1382-У1 « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ( у редакції Закону від 05.07.2012 року № 5088-У1) зняття з реєстрації місця проживання особи належить до компетенції органів реєстрації місця проживання та місця перебування осіб, які здійснюють цю діяльність на підставі : заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням , про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою.
Згідно абзацу 2 п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ від 02.03.2016 № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови № 5 від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ( наприклад, статті 71,72, 116, 156 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Отже, задоволення вимоги про зняття особи з реєстраційного обліку судом можливе виключно у разі відмови відповідного державного органу виконати рішення суду про втрату особою права користування жилим приміщенням і у разі пред`явлення позову з зазначеними вимогами до даного органу.
Враховуючи, що вимоги про зняття з реєстрації особи заявлені до неналежного відповідача, а рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив права користування жилим приміщенням, є підставою для зняття його з реєстраційного обліку, суд приходить до висновку про те, що вимога в частині зобов`язання зняти зазначену особу з реєстрації, є передчасною і задоволенню не підлягає.
Суд при цьому зауважує, що позивач не позбавлений права у позасудовому порядку звернутися до відділ формування та введення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради з рішенням суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням з метою зняття його реєстрації.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 гривень.
Відповідно до ст.47 Конституції України, ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, ст.405 ЦК України, керуючись ст.ст.13, 19, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_3 .
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.
В іншій частині вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду Луганського апеляційного протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , (проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 );
Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 );
Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , (проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 );
Повний текст рішення складено 14.12.2022.
Суддя: С.В.Чудопалова