П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 року

м. Рівне

Справа № 570/3813/22

Провадження № 22-ц/4815/1454/22

Головуючий у Рівненському районному суді

Рівненської області: суддя Гнатущенко Ю.В.

Ухвалу суду першої інстанції постановлено повним текстом

поза межами судового засідання 13 жовтня 2022 року

в м. Рівне Рівненської області

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Крижов В.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

за участі: відповідачів та їхніх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 13 жовтня 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Омельяненко І.В., державний реєстратор Костянтинівської сільської ради Сарненського району Плахотнюк С.Ю.; про визнання недійсними договорів, скасування рішення про державну реєстрацію права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2022 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Диким Ю.О. одночасно з позовом подано заяву про його забезпечення, в якій просив: накласти арешту на земельну ділянку кадастровий номер :04:023:0305 місцезнаходження: Рівненська область, Рівненський район, с. Корнин, Корнинська сільська рада, яка з 13.11.2020 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4 , та заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаної земельної ділянки; накласти арешт на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (літ. А-2), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який з 25.11.2020 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_4 , та заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами.

Мотивуючи необхідність здійснення вказаного заходу, зазначалось, що спірні правовідносини в справі виникли з приводу нерухомого майна, яке належить позивачу на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_2 , однак протиправно вибуло з власності за відсутності її згоди як другого з подружжя внаслідок укладення між ОСОБА_2 з ОСОБА_3 договору дарування, а в подальшому - укладення між ОСОБА_3 за ОСОБА_4 договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки. На думку позивача, невжиття заходу забезпечення позову уможливить подальше відчуження майна ОСОБА_4 в ході розгляду справи, а судове рішення про витребування цього майна неможливо буде виконати. Вважає, що застосування запропонованого заходу не порушать прав та охоронюваних законом інтересів цього відповідача чи інших осіб, які не є учасниками справи.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 13 жовтня 2022 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Дикого Ю.О. про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходів забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :04:023:0305 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 246) місце розташування: Рівненська область, Рівненський район, село Корнин, Корнинська сільська рада, яка з 13.11.2020 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4 ;

- заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно земельної ділянки, кадастровий номер :04:023:0305 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 246) місце розташування: Рівненська область. Рівненський район, село Корнин, Корнинська сільська рада, яка з 13.11.2020 зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4 ;

- накладення арешту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (літ. А-2), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 246), який з 25.11.2020 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_4 ;

- заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії відносно житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (літ. А-2), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 246), який з 25.11.2020 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_4 .

На судове рішення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, де вони покликались на її незаконність та необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні, що мають значення для справи, а також порушенні норми процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу покликались на помилковість висновків суду з приводу виникнення спору щодо нерухомого майна, яке перебувало і спільній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як подружжя. Так, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 січня 2019 року в справі № 569/15420/18, яке набрало законної сили 22 лютого 2019 року, та було додано до позову в цій справі разом із заявою про його забезпечення, розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 23.09.2006. При цьому, як видно з цього рішення, позивач стверджувала, що шлюбні відносини фактично припинені з жовтня 2013 року, спільне господарство не ведеться, подальше проживання та збереження шлюбу неможливе, спору про поділ майна немає, оскільки таке майно відсутнє. Ці обставини в силу процесуального законодавства є преюдиційними, однак суд попередньої інстанції залишив їх поза увагою. Відповідачі, укладаючи правочини, а також нотаріус та державний реєстратор, що посвідчували та реєстрували правочини, керувались рішенням, як правовстановлюючим документом. Покликались й на те, що позов разом із заявою про його забезпечення пред`явлено поза позовною давністю. Стверджували, що земельна ділянка площею 0,12 га, яка виділена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташована на території с. Корнин Рівненського району Рівненської області, є особистою власністю ОСОБА_2 станом на 09.08.2007. З метою припинення боргових зобов`язань за придбання цієї земельної ділянки 01.11.2007 укладався договір іпотеки. У погашенні іпотечної заборгованості та поточних сплатах ОСОБА_1 участь не брала. Подружжя позичало грошові кошти для погашення заборгованості. При цьому позивач не мала доходу на придбання майна, не виконувала обов`язку щодо утримання майна, не сплачувала земельний податок. На переконання заявників, суд не з`ясував, що між сторонами дійсно виник спір.

З наведених підстав просять оскаржувану ухвалу скасувати та відмовити позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

У зв`язку з незаконністю та необґрунтованістю ухвали, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, встановлених судом обставин, невідповідності викладених судом першої інстанції висновків обставинами справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права, її оскаржила і ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга ґрунтувалась на тому, що суд не взяв до уваги преюдиційні обставини, які встановлені рішенням Рівненського міського суду Рівненської області в справі №569/15420/18, та не з`ясував перебігу позовної давності. Крім того, незважаючи на те, що спір виник з приводу відчуження земельної ділянки, суд неправомірно наклав арешт на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, який введено в експлуатацію після укладення договору купівлі продажу земельної ділянки. Вважає, що вжитий судом захід порушує права власника щодо належного йому майна. Позивач не підтвердила свого права власності на витребуване майно чи обставини незаконного вибуття майна з її володіння. Також не довела належними та достатніми доказами того, що спірне майно перебуває саме у незаконному володінні іншої особи.

З викладених міркувань просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, відмовивши позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

У поданому відзиві представник ОСОБА_1 - адвокат Дикий Ю.О., вважаючи оскаржувану ухвалу законною і обґрунтованою, просив залишити її без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявників, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційних скарг.

Матеріалами справи з`ясовано, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 січня 2019 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 23.09.2006 Рівненським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області, актовий запис № 1637.

При цьому, як видно із договору купівлі-продажу від 09.08.2007, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , останнім було придбано земельну ділянку площею 0.12 га, виділену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що розташована на території с. Корнин Рівненського району Рівненської області та належить ОСОБА_5 на підставі державного акта на право приватної власності на землю І-РВ №031593.

В зазначеному договорі вказано, що покупець укладає його за згодою дружини.

В подальшому ОСОБА_1 подарував вказану земельну ділянку своїй матері - ОСОБА_3 , а в подальшому вона продала це майно ОСОБА_4 , що підтверджується договорами дарування від 25.06.2022 та купівлі-продажу від 30.11.2020, посвідченими приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Омельяненко І.В.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в т.ч. задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

Правилами ст. 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Встановивши, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції обґрунтовано зробив висновок про наявність передбачених законом підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Доводи осіб, що подали апеляційні скарги, та наведені ними обставини, які, на їхнє переконання, мають значення для вирішення питання, не спростовують правильності судового рішення, зводяться до переоцінки обставин і суб`єктивної незгоди з вжитим заходом.

Щодо тверджень про неспівмірність вжитого заходу, то слід розуміти, що поняття самої співмірності передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Арешт майна (накладення арешту на майно) в розумінні пункту 1 ч.1 ст. 152 ЦПК України як спосіб забезпечення позову полягає в забороні розпоряджатися ним (забороні відчуження) до вступу рішення в законну силу або до зняття заборони, тобто без позбавлення відповідача права володіння і користування майном.

Вимога заяви про забезпечення позову має безпосередній зв`язок з предметом позову, тому такий вид забезпечення позову є правильним, обґрунтованим, достатнім і спів мірним, а також запобігатиме зміні правового статусу спірного майна й збереже його до вирішення справи по суті.

Хоча згідно з абз. другим ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Однак будь-яких фактів про процесуально-правові порушення, що потягли би помилкове вирішення процесуального питання, апеляційним судом здобуто не було.

Підставою для залишення оскаржуваного судового рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст. 374-375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 13 жовтня 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.В. Боймиструк

Н.М.Ковальчук

Повний текст складено 20 грудня 2022 року

Виготолвекно з автомтизованої системи документообігу суду.

Суддя Рівненського апеляційного суду

20.12.2022 С.В.Хилевич