Справа № 462/6827/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2022 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б.М. в розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів,

встановив:

Позивач звернувся до Залізничного районного суду м. Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача 19 716,57 грн надміру виплачених коштів за призначеними житловими субсидіями та судові витрати. Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що за заявою ОСОБА_2 від 28.12.2015 року Залізничним відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики ЛМР було призначено житлову субсидію на період з 01.12.2015 року до 30.09.2018 року. Вказана житлова субсидія була розрахована за адресою: АДРЕСА_1 на 6 осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 Палигу ОСОБА_5 , ОСОБА_6 06.12.2019 року Залізничним відділом соціального захисту в результаті перервірки було виявлено, що заявником свідомо не повідомлено інформацію про придбання 26.03.2017 року ОСОБА_4 , який зареєстрований разом з відповідачем та на якого розраховувалась субсидія, автомобіля Renault Grand Scenic, 2011 року випуску вартістю 168 735,57 грн. Таким чином, житлова субсидія була призначена незаконно з вини заявника, який не повідомив інформацію, що вплинула на виплату житлової субсидії. Це призвело до надмірної виплати бюджетних коштів у вигляді житлових субсидій на суму 19 716,57 грн за період 01.05.2017 року по 30.09.2018 року. Оскільки 21.11.2019 року до Залізничного відділу соціального захисту із заявою про призначення житлової субсидії за адресою: АДРЕСА_1 звернулась відповідач ОСОБА_1 , відтак відбулась заміна одержувача субсидії з ОСОБА_7 на ОСОБА_1 , тому просить позов задовольнити та стягнути з відповідача ОСОБА_1 19 716,57 грн надміру виплачених коштів.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 04.10.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Судом вживались заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, зокрема судом за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача: АДРЕСА_1 , двічі скеровувались ухвала про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви разом з додатками додатками неї рекомендованою поштовою кореспонденцією та роз`яснено право, порядок та строк подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у визначений судом п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву, такого не подала, про поважність причин не подання відзиву суд не повідомила, заява про поновлення строку для подання відзиву станом на час винесення рішення до суду також не поступала.

Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (вилику) сторін за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 28.12.2015 року ОСОБА_2 звернулась до Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради із заявою про призначення житлової субсидії.

На підставі поданої ОСОБА_2 заяви про призначення житлової субсидії разом із декларацією про доходи та майно Залізничним відділом соціального захисту було розраховано житлову субсидію за адресою: АДРЕСА_1 на 6 осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 .

Правовідносини, які виникли, регулюються Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848.

Згідно п. 1 Положення житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою громадянам - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком.

Пунктом 2 передбачено, що право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Житлова субсидія призначається одному із членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку).

Відповідно до ч. 2 п. 6 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства має у своєму володінні транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації і з дати випуску якого минуло менше п`яти років (крім мопеда).

Крім того, визначено, що якщо право власності або володіння на транспортний засіб набуто під час отримання житлової субсидії, громадянин, якому призначено житлову субсидію, протягом 30 календарних днів зобов`язаний повідомити про це структурному підрозділу з питань соціального захисту населення незалежно від розміру вартості транспортного засобу.

У разі відмови управителя, об`єднання, виконавця комунальної послуги або громадянина добровільно повернути суму надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії питання про її примусове стягнення вирішується у судовому порядку.

Судом встановлено, що житлова субсидія за адресою: АДРЕСА_1 Залізничним відділом соціального захисту призначалась відповідно до заяви, поданої 28.12.2015 року ОСОБА_2 .

Як вбачається із Декларації про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії, поданої ОСОБА_2 разом із заявою про призначення субсидії, своїм особистим підписом остання підтвердила, що усвідомлює можливість відмови у призначенні житлової субсидії або припинення її надання у разі подання у неповному обсязі або недостовірних відомостей про осіб, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні/будинку, їх доходи і витрати.

Зобов`язалась у такому разі повернути надміру перераховану (виплачену) суму житлової субсидії.

Відтак, виходячи також із змісту п. 6 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива обов`язок повідомити відповідний відділ соціального захисту про інформацію, що впливає на виплату житлової субсидії, як і відповідальність за невиконання таких дій покладено саме на заявника.

Факт придбання ОСОБА_4 , який також зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та входив коло осіб, на яких розраховувалась житлова субсидія, автомобіля марки Renault Grand Scenic мав місце 26.03.2017 року.

Згідно розрахунку розміру надміру виплачених коштів по призначеній ОСОБА_2 субсидії, такий проведено за період з 01.05.2017 по 30.09.2017 року та з 01.10.2017 року по 30.09.2018 року.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги щодо стягнення надміру виплачених коштів до відповідача ОСОБА_1 , позивач вказує, що у зв`язку із зміною одержувача житлової субсидії із ОСОБА_2 на ОСОБА_1 належним відповідачем є саме остання, а тому обов`язок повернення надміру сплачених коштів покладено на відповідача.

Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що розрахунок заборгованості надміру виплачених по призначеній ОСОБА_7 субсидії коштів проведено за період з 01.05.2017 року до 30.09.2018 року, натомість ОСОБА_1 із заявою про призначення житлової субсидії за адресою: АДРЕСА_1 до Залізничного відділу соціального захисту звернулась 21.11.2019 року.

Крім того, як вбачається із розпорядження № 18 від 20.01.2020 року та повідомлення № 26306-397 від 20.01.2020 року про припинення надання житлових субсидій за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення житлової субсидії Залізничним відділом соціального захисту прийнято рішення про позбавлення ОСОБА_1 права на отримання житлових субсидій, з чого вбачається, що заміна одержувача субсидії з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 , на що покликається позивач у позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог, не відбулась.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Однак, у даному випадку, матеріали справи не містять належних та беззаперечних доказів на підтвердження того, що саме визначена позивачем як відповідач ОСОБА_1 є отримувачем коштів за призначеною житловою субсидією відповідно до заяви ОСОБА_2 .

Неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

За наведеного, суд дійшов висновку, що заявлені Залізничним відділом соціального захисту позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню відповідачем не підлягають.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 264, 265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову Залізничного відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Залізничний відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, місцезнаходження: м. Львів, вул. Виговського, буд. 34, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: (підпис) Б. М. Гедз

З оригіналом згідно. Оригінал рішення знаходиться у справі № 462/6827/21

Суддя: Б.М.Гедз