№ 336/8060/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Боєва Є.С., за участю секретаря судового засідання Журавель Д.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом Концерну Міські теплові мережі до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому зазначив, що у період з 01.11.2018 по 01.09.2021 надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . на суму 237 728,78. Боржники не належним чином виконували свої зобов`язання по оплаті наданих послуг, в зв`язку з чим Концерн «МТМ» змушений звернутися до суду.

06.12.2021 по справі було постановлено заочне рішення.

Ухвалою від 21.07.2021 заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

Судове засідання, призначене на 01.09.2022, відкладено за клопотанням відповідача ОСОБА_2 .

Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

В судовому засіданні 01.11.2022 відповідач ОСОБА_3 надала пояснення, що у квартирі за місцем надання послуг вона не мешкає з 1989 року, там проживають відповідач ОСОБА_2 та мати, ОСОБА_3 . Відповідач надала суду акт підтвердження фактичного проживання від 30.09.2022, за яким вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою від 01.11.2022 залучено до участі в справі ОСОБА_3 як третю особу, судове засідання відкладено на 09-00 год. 08.12.2022.

08.12.2022 в судове засідання учасники справи не з`явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2). У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ч. 3).

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що позивач у період з 01.11.2018 по 01.09.2021 надав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , вказане житло є зареєстрованим місцем проживання відповідачів та третьої особи (а.с. 8).

Відповідачі як споживачі цих послуг оплату в належному обсязі не здійснювали, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 23 728,78 грн. (а.с. 6, 7).

Як зазначено вище, відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 зроблено висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач ОСОБА_4 стверджувала, що вона не проживає з 1989 року у квартирі за місцем надання комунальних послугу, на підтвердження чого надала акт фактичного проживання від 30.09.2022.

Однак в акті не містяться даних з якого часу відповідач проживає за іншою адресою, а тому він не є достатнім доказом того, що ОСОБА_4 не користувалася наданими позивачем послугами.

Крім того, положення ч. 4 ст. 544 ЦК України надає можливість боржнику, який виконав солідарний обов`язок, право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» підлягають задоволенню.

На підставі ч. 1ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача суму судового збору.

Керуючись ст.ст. 264, 265, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Концерну Міські теплові мережі до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за комунальні послуги задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Концерну "Міські теплові мережі" заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі в розмірі 23 728,78 грн. (двадцять три тисячі сімсот двадцять вісім гривень 78 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну "Міські теплові мережі" судовий збір в розмірі 1135 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Концерну "Міські теплові мережі" судовий збір в розмірі 1135 грн.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач Концерн "Міські теплові мережі", знаходиться за адресою: 69091, м. Запоріжжя, бульв. Гвардейський, 137, ;

Відповідач 1 ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач 2 ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

Третя особа ОСОБА_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 : РНОКПП невідомий.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 12.12.2022.

Суддя Є.С. Боєв

08.12.22