Провадження № 2/359/955/2022
04 листопада 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Муранової-Лесів І.В..
при секретарі Івковій Д.Л.,
за участі представника позивача - Вареника А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», третя особа : приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфіменко Денис Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню , -
Позивач вказує, що жодних правовідносин з відповідачем у неї не було, вважає звернення відповідач до нотаріуса для видачі виконавчого збору безпідставним, а видачу виконавчого напису за кредитним договором незаконною.
Ухвалою від 29 жовтня 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.13).
Представник позивача адвокат Вареник А.М. позов підтримав, а також клопотання про витребування доказів.
У подальшому в судове засідання позивач та її представник не з`явився, подав заяву з проханням розглянути справу без участі позивача та її представника.
Представник відповідача в призначене засідання повторно не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, відзив та заяви про розгляд справи без його участі до суду не направив.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, у судове засідання також не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, причину неявки суду не повідомили, пояснень по суті позову не подали.
Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З наданих позивачем документів встановлено, що 13.03.2020ТОВ «Фінансова компанія «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» укладено договір №660687157 із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Харьковський РУ ГУ МВС України, 04.10.2000, адреса: АДРЕСА_1 ) (а.с.50-51,52, 68-71).
Суд звертає увагу, що РНОКПП позивач та позикодавця за вищевказаним договором є однаковими. Позивач, згідно з долученими до позовної заяви копіями документів отримала паспорт (ID-картка) № НОМЕР_3 від 22.06.2020 (після укладення договору №660687157), Довідка про присвоєння ідентифікаційного номера на ім`я позивача видана ДПІ у Харківському районні м.Києва (а.с.6-на звороті).
Відповідно до п. 1 Договору, Товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму 3000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п.1.3, п.1.4 або п.1.5 цього Договору.
Відповідно до п.1.2 кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником.
На період строку, визначеного п.1.2 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,01 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом.
За змістом п.1.4 Договору, у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п.1.2 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1.70 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом.
За змістом наданих відповідачем ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на виконання ухвали суду доказів вбачається, що між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020.
Разом із з цим, окрім Довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікацій системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», підписаної від імені директора ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та Виписки з особового рахунка за Кредитним договором №660687157 (а.с.72,73), належних і допустимих доказів щодо відступлення права вимоги за вищевказаним Договором №660687152 від 13.03.2020 року від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», а в подальшому ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» суду надано не було.
Такими доказами мали б бути відповідний договір, укладений між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», а також відповідні додатки (Акт прийому передачі прав вимоги, Реєстр прав вимоги) до такого договору, а також до наданого відповідачем Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, укладеного мі. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС».
Також, за змістом вказаного напису зазначено про те, що строк платежу за Кредитним договором 660687157 від 13 березня 2020 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 04 листопада 2020 року по 04 листопада 2020 року. Сума заборгованості складає 7083,00 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3000,00грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 4083,00грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 1200,00грн. Загальна сума що підлягає стягненню 8283,00грн.
За змістом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняється нотаріусами.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»).
Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5.
Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Аналогічні правила і умови вчинення виконавчого напису містяться у пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку.
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.
З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, зокрема неповідомлення боржника про вимогу кредитора, так і необґрунтованість вимог до боржника.
Відповідно до п. п. 3.1, 3.2, 3.5, п.3 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів.
Так, жодних належних і допустимих доказів на підтвердження того, що виконавчий напис було вчинено на підставі нотаріально посвідченого договору, суду надано не було та, як стверджує позивач, про що також зазначено у вищевказаній постанові приватного виконавця, підставою для видачі виконавчого напису був кредитний договір №660687157 від 13.03.2020, укладений між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 ..
Як зазначено вище, суд дійшов переконання, що належних, допустимих і достатніх доказів того, що право вимоги за вищевказаним договором №660687157 від 13.03.2020 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» суду надано не було.
Крім того, судом встановлено, що будь-яких належних і допустимих доказів того, що приватному нотаріусу, були подані відомості про безспірність зазначеної у виконавчому написі суми заборгованості, суду надано не було. Як і не надано доказів направлення стягувачем (ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНТ») повідомлення боржнику про погашення заборгованості.
Як і не надано доказів щодо видачі кредиту, а отже в доказів стягнення безспірності заборгованості.
Водночас, ця обставина мала бути перевірена приватним нотаріусом Горай О.С. перед вчиненням виконавчого напису в силу вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат».
Відповідно до висновків Верховного Суду, наведених у Постанові від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Так, зі змісту виконавчого напису, який відтворено у постанові приватного виконавця, не вбачається, що при його вчиненні нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо).
З урахуванням викладеного слід дійти висновку, що у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості за кредитним договором зазначений у написі є безспірним.
Доказів, які б доводили протилежне, суду надано не було.
Таким чином, приватним нотаріусом Гораєм О.С. не міг бути вчинений оспорюваний виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог ст.ст.87,88 Закону України «Про виконавчий напис», а отже має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 908,00 гривень (а. с. 1), підлягають стягненню на його користь з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,141,223,258,259,263-265,266,273, 280-284 ЦПК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду, або через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня проголошення судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: І. В. Муранова-Лесів