КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою адвоката Маслей Ірини Михайлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 липня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Мицик Ю.С.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Падалко Роман Олегович, про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації,-

встановив:

У серпні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування державної реєстрації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 грудня 2017 року між невстановленою особою за підробленим паспортом ОСОБА_3 (серія НОМЕР_1 , виданий Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві 22 серпня 2002 року) та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу від 19 грудня 2017 року, серія та номер 9165 про продаж квартири за адресою: АДРЕСА_1 , договір посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Падалко Р.О.

Вказує, що не була обізнана про укладення оспорюваного правочину, договір купівлі-продажу не підписувала, кошти від продажу майна не отримувала, повноваженнями щодо відчуження квартири нікого не наділяла, а отже оскаржуваний договір купівлі-продажу укладено без волевиявлення її власника на підставі підроблених на ім`я позивача документів.

Мотивуючи наведеним, просить суд ухвалити рішення, яким:

витребувати з чужого незаконного володіння квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та повернути квартиру у власність ОСОБА_3 ;

скасувати державну реєстрацію запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 листопада 2017 року, номер запису про право власності 23503349, щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за особою з паспортом НОМЕР_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості:00;

скасувати державну реєстрацію запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19 грудня 2017 року, номер запису про право власності 35030696, щодо реєстрації права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу номер 9165, від 19 грудня 2017 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомості 00.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 06 квітня 2021 року задоволено заяву адвоката Кокоши Р.Г., який діє в інтересах ОСОБА_2 , про залучення до участі у справі у якості правонаступника позивачки ОСОБА_3 , яка вибула з процесу у зв`язку із смертю.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 05 липня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Вирішено: витребувати з володіння ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) квартиру під номером АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 ;

скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 (з паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 22.08.2002, видавник Дарницьке РУ ГУ МВС України в м. Києві) на квартиру під номером АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 38275532 від 22.11.2017 13:05:05; номер запису про право власності: 23503349);

скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) на квартиру під номером АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 38818749 від 19.12.2017 12:40:10; номер запису про право власності: 24020696);

стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 6 472,28 гривень.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Маслей І.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

Вказує, що задоволення позову у цьому випадку призвело до порушення прав ОСОБА_1 , як добросовісного набувача спірної квартири та в подальшому у разі залишення такого рішення в силі ще додатково позбавить його та дружину єдиного житла, оскільки усі заощаджені кошти ним було витрачено саме на придбання та ремонт цієї квартири. Факт незаконного відчуження та допущення продажу квартири не може породжувати наслідків для добросовісного набувача, проте, вочевидь, є підставою для виникнення обов`язку в органів місцевого самоврядування здійснити все необхідне, щоб відшкодувати збитки завдані таким відчуженням.

Вказує, що після набрання рішенням законної сили та можливого залишення його в силі після перегляду в апеляційному та касаційному порядку призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод, оскільки в такому випадку на ОСОБА_1 буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Зазначає, що судом не встановлено у повному обсязі усі обставини справи, не надано оцінку усім доказам у справі, не застосовано норми матеріального права, які підлягали застосуванню до даних правовідносин та не враховано правові висновки Верховного Суду, які б мали бути враховані під час ухвалення рішення.

Жодних порушень при купівлі спірної квартири зі сторони ОСОБА_1 не було. Відповідач має реальний інтерес до спірної квартири і є її добросовісним набувачем.

У спірній квартирі ОСОБА_1 здійснив ремонт, що також підкреслює його намір володіти та користуватись майном довгостроково, що вочевидь відноситься до добросовісності набуття. Дарницький районний суд міста Києва визнавши частково в судовому рішенні ОСОБА_1 добросовісним набувачем, дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для збереження за ним спірного майна, а саме квартири, оскільки він не відповідальний за те, що це майно вибуло з володіння позивача не з його волі внаслідок протиправних дій невстановлених осіб та помилок органів та установ які власне і створені за для запобігання шахрайства

Вказує, що суд першої інстанції не вирішив питання про відшкодування добросовісному набувачу яким є відповідач ОСОБА_1 понесених ним витрат на придбання майна, а саме квартири та за поліпшення квартири (ремонт тощо).

Вказує, що 09 грудня 2017 року між покупцем та відповідачем укладено у АН "Диво" попередній договір купівлі продажу, під час укладання даного попереднього договору бабуся була у супроводі із онуком, що здійснював показ квартири на передодні.

19 грудня 2017 року під час укладення основного договору-купівлі продажу у нотаріуса ОСОБА_4 була присутня ця ж сама бабуся, що 09 грудня 2017 року укладала попередній договір-купівлі продажу і та ж сама особа чоловічої статті, яка представлялась як онук ОСОБА_3 .

Вказує, що відомості з приводу законності набуття права власності на квартиру підтверджені з боку свідка - директора агентства нерухомості "Диво" ОСОБА_5 , який був допитаний як свідок.

Звертає увагу, що кримінального провадження за фактом підробки документів, а саме паспорта громадянки України ОСОБА_3 немає, оскільки ні особисто ОСОБА_3 , ні жоден з її представників не порушували питання та відповідно не зверталися за даним фактом в порядку статті 214 КПК до правоохоронних органів України.

Зазначає, що об`єкт нерухомості у АДРЕСА_3 , а саме: квартира № 24 зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1 з чітким дотриманням належної правової процедури з боку відповідача - на підставі нотаріально посвідченого договору-купівлі продажу квартири від 19 грудня 2017 року.

Уважає, що у цьому випадку відповідач є добросовісним набувачем, він набув об`єкт нерухомості, а саме квартиру у АДРЕСА_1 у власність за відплатним договором, відповідно до усіх вимог законодавства з дотриманням належної правової процедури.

Вказує, що на даний час в квартирі проведені ремонтно-будівельні роботи, погашені комунальні борги, оскільки відповідач постійно проживає у даній квартирі та усі витрати по сплаті комунальних послуг сплачує особисто. Визначаючи суму відшкодування, яка підлягає стягненню з власника майна на користь добросовісного володільця, суд має виходити з суми, на яку збільшилася вартість квартири, а не з фактично понесених витрат на проведення ремонтних робіт.

Посилається на неналежного правонаступника ОСОБА_3 її онука - ОСОБА_2 , оскільки на день складення заповіту померлою, спірна квартира їй не належала.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 липня 2022 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 07 вересня 2016 року у справі №6-389цс16, від 20 березня 2019 року у справі № 521/8368/15-ц та у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №204/198/16-ц.

28 вересня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод, та покладення на ОСОБА_1 надмірного тягаря вказує, що з тексту апеляційної скарги вбачається, що відповідач не заперечує того факту, що спірна квартира була відчужена за підробними документами та проти волі власника.

Разом з тим, відповідач відмовлявся співпрацювати з позивачем щодо встановлення обставин вибуття квартири з власності ОСОБА_3 . Натомість він посилається на надмірний тягар покладений на нього через недбалість органів державної влади, не враховуючи при цьому законодавство України, численну суду практику а також те, який тягар покладався на ОСОБА_3 а далі на ОСОБА_6 в результаті такого зухвалого вибуття квартири з володіння ОСОБА_3 без її волі.

Вказує, що по суті суд дійшов правильного висновку про те, між позивачем та відповідачем не існувало жодних юридичних відносин, тому вимога про витребування у відповідача з володіння спірної квартири, заявлена у відповідності до чинного законодавства і є правомірною вимогою, оскільки майно вибуло з володіння власника не з його волі.

Звертає увагу, що застосування у спірних правовідносинах речово-правового механізму повернення майна (віндикації) не позбавляє ОСОБА_1 , як добросовісного набувача квартири, можливості відновити свої права шляхом пред`явлення майнових вимог до продавця спірної квартири щодо повернення сплачених грошових коштів, з підстав передбачених статтею 661 ЦК України.

Щодо тверджень апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 була присутня при показі квартири та під час укладення договору купівлі-продажу вказує, що висновком експерта № 8-4/1852 від 11 січня 2019 року за результатами проведення почеркознавчої експертизи такі доводи спростовуються. Висновком встановлено, що в графі продавець у Договорі купівлі-продажу від 19.12.2017р.; в графі після слів «відповідальність за достовірність наданих документів несе...» та графі «ПІБ підпис» Заяву-опису про надання адміністративних послуг від 07.11.2017р.; в графі після слів «Підписи наймача та членів сім`ї» та графі «Підпис» Заяві керівникові органу приватизації Дарницької РДА в Києві; в графах «підпис/Продавець» Попереднього договору № 09/12 від 09.12.2017р.; в графі під написом «Зміст ст.ст. 240, 245-249 ЦК України, ст. 237-239, 244, 248-250, щодо поняття довіреності, її форми, строків ...» Довіреності 06.10.2017р.; після слів «Написано власноручно 26.10.2017р....» Заяви від імені ОСОБА_3 до Дарницького УП ГУНП у м. Києві - виконанні не ОСОБА_3 , а іншою особою.

Звертає увагу, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішення дійсно визнав відповідача добросовісним набувачем.

Щодо доводів про відшкодування відповідачу різниці вартості майна у зв`язку з проведеним ремонтом вказує, що відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували поліпшення умов життя в спірній квартирі. Більше того, не надано жодних доказів загалом на спростування вимог позову.

Щодо тверджень про неналежне правонаступництво вказує, що ухвала суду першої інстанції про залучення у справі правонаступника не оскаржувалась відповідачем в апеляційному порядку. Окрім того, суд вжив всі можливі заходи щодо перевірки законності вступу ОСОБА_2 у справу в якості правонаступника ОСОБА_3 , а відповідач в належній процесуальній формі не заперечував проти цього.

Щодо посилань про те, що станом на день складення заповіту спірна квартира не належала ОСОБА_3 вказує, що відповідно до статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК, переходить до спадкоємців власника.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В обґрунтування відзиву посилається на правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі 753/11965/19, від 14.11.2018 у справі №183/1617/16-ц, від 21.12.2016 у справі № 1522/25684/12 та у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 285/3414/17, від 16.08.2017 у справі № 6-54цс17.

В судовому засіданні адвокат Маслей І.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , доводи апеляційної скарги підтримала, просила суд її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Кірчев В.О., проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши позовні вимоги, суд першої інстанції зробив висновок, що між ОСОБА_3 та відповідачем не існувало жодних юридичних відносин, а позивач ОСОБА_2 , який є правонаступником після смерті ОСОБА_3 , позбавлений можливості у порядку звернення до нотаріуса отримати свідоцтво про права на спадщину та зареєструвати за собою право власності на спірне нерухоме майно, відтак вимога про витребування у відповідача з володіння спірної квартири заявлена у відповідності до чинного законодавства і є правомірною вимогою, оскільки майно вибуло з володіння власника не з його волі.

Окрім цього, суд першої інстанції вказав, що відповідачем не було надано жодних доказів на спростування вимог позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Судом установлено наступні обставини.

З даних свідоцтва про право власності на житло № 22182 від 23 грудня 1998 року, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Харківської районної державної адміністрації міста Києва, установлено, що ОСОБА_3 належала однокімнатна квартира АДРЕСА_2 (том 1 а.с. 31).

З даних довідки житлово-експлуатаційної дільниці від 05 листопада 2014 року установлено, що у квартирі АДРЕСА_2 проживала та була зареєстрована ОСОБА_3 (том 1 а.с. 27).

З даних довідки №82 від 12 червня 2009 року, виданої КП «Липкижитлосервіс», установлено, що ОСОБА_3 проживала без реєстрації за адресою: АДРЕСА_5 по догляду за ОСОБА_7 - інвалідом першої групи. З даних висновку лікарської комісії щодо необхідності здійснення стороннього догляду установлено, що ОСОБА_7 є інвалідом І групи, потребує постійного догляду та не здатний до самообслуговування (том 1 а.с. 28-30).

З даних витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань №0006034 від 25 листопада 2017 року установлено, що за заявою ОСОБА_3 розпочато досудове розслідування за фактом вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України (том 1 а.с.38).

З даних витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань №0003726 від 25 квітня 2018 року установлено, що за заявою ОСОБА_3 розпочато досудове розслідування за фактом незаконного заволодіння квартирою ОСОБА_3 невідомими особами шляхом підробки документів (том 1 а.с.41).

З даних паспорта громадянина України НОМЕР_4 , виданого Дарницьким РУ ГУ МВС України в місті Києві 22 серпня 2002 року, установлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Кам`янка Гребля Сквирського району Київської області (том 1 а.с.22-23).

Також матеріали цивільної справи містять копію паспорта на ім`я ОСОБА_3 НОМЕР_9 , виданого Дарницьким РУ ГУ МВС України в місті Києві 22 серпня 2002 року (том 1 а.с.42).

З даних відповіді №03/Д-681-18 від 27 червня 2018 року Дарницького районного відділу ДМС України ГУ ДМС України в місті Києві установлено, що паспорт серії НОМЕР_4 виданий 22 серпня 2002 року Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві оформлений на підставі паспорта серії НОМЕР_6 виданий Печерським МВВС м. Києві є дійсним. Водночас інформація зазначена у заяві про видачу паспорта серії НОМЕР_1 не відповідає долученій до запиту копії паспорта (том 1 а.с. 73).

З даних довіреності від 06 жовтня 2017 року установлено, що ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_1 ) цією довіреністю уповноважила онука ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_7 ) представляти інтереси перед фізичними, юридичними особами в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, в тому числі в органах місцевого самоврядування з питань приватизації та оформлення права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 з правом державної реєстрації прав власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав та нерухоме майно, з питань надання послуг з газопостачання, водопостачання, електропостачання, теплопостачання, комунальних послуг, з питань отримання дубліката ордеру на квартиру (том 1 а.с. 43).

З даних заяви про надання послуг установлено, що ОСОБА_3 (паспорт НОМЕР_1 ) звернулась до керівника АО Відділ з питань майна комунальної власності та приватизації державного фонду апарату Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про видачу дублікату свідоцтва про право власності на квартиру (том 1 а.с. 50).

З даних наказу Дарницької районної адміністрація в м. Києві № 89/22182-Х від 13 листопада 2017 року установлено, що за заявою ОСОБА_3 та на підставі паспорту серії НОМЕР_1 , видано наказ про визнання оригіналу свідоцтва про право власності, виданого на підставі розпорядження відділу приватизації житла Харківської районної державної адміністрації, недійсним (том 1 а.с. 52).

З даних відповіді №01 від 09 липня 2018 року убачається , що ТОВ «Архітектурне бюро» повідомило, що у ТОВ «Архітектурне бюро технічних ідей» відсутні будь-які замовлення або укладені договори на виконання послуг з ОСОБА_3 з паспортними даними серії НОМЕР_4 та МЕ 167506. Разом з цим, до ТОВ "Архітектурне бюро технічних ідей" зверталася особа для виготовлення Технічного паспорту, яка діяла на підставі довіреності (том 1 а.с. 58-59).

З даних попереднього договору №09/12 від 09 грудня 2017 року, укладеного між ОСОБА_3 (паспорт НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_8 ), установлено, що предметом договору є квартира, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 36,65 км.м. та складається з 1 (одної) кімнати, житлова площа 19,10 кв.м. (том 1 а.с.60-61).

19 грудня 2017 року між ОСОБА_3 (паспорт серія НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу серія та номер 9165 про продаж квартири за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Падалко Р.О. (т. 1 а.с.62).

З даних висновку експерта № 8-4/1852 від 11 січня 2019 року за результатами проведення почеркознавчої експертизи встановлено, що підписи від імені ОСОБА_3 в графі продавець у Договорі купівлі-продажу від 19 грудня 2017 року; в графі після слів «відповідальність за достовірність наданих документів несе…» та графі «ПІБ підпис» Заяву-опису про надання адміністративних послуг від 07 листопада 2017 року; в графі після слів «Підписи наймача та членів сім`ї» та графі «Підпис» Заяві керівникові органу приватизації Дарницької РДА в Києві; в графах «підпис/Продавець» Попереднього договору № 09/12 від 09 грудня 2017 року; в графі під написом «Зміст ст.ст. 240, 245-249 ЦК України, ст. 237-239, 244, 248-250, щодо поняття довіреності, її форми, строків …» Довіреності 06 жовтня 2017 року; після слів «Написано власноручно 26.10.2017р….» Заяви від імені ОСОБА_3 до Дарницького УП ГУНП у м. Києві - виконанні не ОСОБА_3 , а іншою особою (том 2 а.с.22-41).

За приписами статей 317, 319 ЦК України власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Частиною 1 статті 388 ЦК України унормовано, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках ( частина 3 статті 388 ЦК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача.

У цій справі установлено, що Договір купівлі-продажу квартири від 19 грудня 2017 року від імені ОСОБА_3 підписано іншою особою, відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку , що спірне майно вибуло з володіння власника ОСОБА_3 поза її волею.

При цьому, суд першої інстанції надав правильну оцінку як письмовому доказу висновку експерта №8-4/1852 від 11 січня 2019 року за результатами проведення почеркознавчої експертизи в кримінальному провадженні, натомість скаржником не наведено переконливих аргументів на спростування правильності та обґрунтованості висновку експерта, виконаного у процесі досудового розслідування.

Надаючи оцінку зазначеному письмовому доказу, суд першої інстанції з дотриманням положень статті 89 ЦПК України, правильно уважав його належним, що у сукупності з іншими наявними у справі доказами підтверджує доводи позивача.

Доводи апеляційної скарги в частині порушення прав відповідача як добросовісного набувача відхиляються колегією суддів, оскільки добросовісний набувач не позбавлений права вимагати відшкодування необхідних витрат на утримання, збереження майна, а також інших витрат. В межах цієї справи таких вимог заявлено не було.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_2 не є правонаступником у цій справі , відхиляються колегією суддів як помилкові.

Згідно статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної особи на будь-якій стадії судового процесу (процесуальне правонаступництво).

Згідно даних заповіту від 13 липня 2018 року ОСОБА_3 заповідала на випадок смерті все майно ОСОБА_2 , відтак судом першої інстанції правильно вирішено питання процесуального правонаступництва.

Разом з тим, при вирішенні спору, судом першої інстанції не взято до уваги наступне.

У постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку про те, що судове рішення про задоволення віндикаційного позову саме по собі є достатньою підставою для внесення державним реєстратором відповідних записів до Державного реєстру. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно. Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

У пункті 74 постанови від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права (див. пункт 5.17 постанови від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18). Проте у випадку, коли заявлена вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування запису про проведену державну реєстрацію права також не є належним способом захисту прав позивача.

Апеляційний суд уважає правильними висновки суду першої інстанції про витребування майна з володіння ОСОБА_1 і таке є достатньою підставою для внесення державним реєстратором відповідних записів до Державного реєстру.

Відтак, апеляційний суд уважає, що рішення суду в частині скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на квартиру під номером АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 38818749 від 19.12.2017 12:40:10; номер запису про право власності: 24020696) підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду ухвалено з дотримання вимог процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі не убачається.

З огляду на наведене, апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Маслей Ірини Михайлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 липня 2022 року в частині скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на квартиру під номером АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 38818749 від 19.12.2017 12:40:10; номер запису про право власності: 24020696) скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні цих позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді А.М. Андрієнко

В.В.Соколова