Справа № 347/2458/21
Провадження № 2/347/127/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року м. Косів

Косівський районний суд, Івано-Франківської області в складі:

головуючої -судді: Крилюк М.І.,

секретаря: Лазорик Л.В.,

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача: Вольфовського С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Косів справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач ОСОБА_3 04.02.2021 року підготовив та направив звернення на ім`я ІНФОРМАЦІЯ_3 генерал-лейтенанта ОСОБА_4 , виклавши в тексті вказаної заяви інформацію та відомості, які позивач вважає такими, що ганьблять його гідність, честь і ділову репутацію а також такі, що не відповідали дійсності. Зазначена недостовірна інформація поширена відповідачем через заяву адресовану до керівництва навчального закладу, стала доступною для ознайомлення великому колу осіб, які мали доступ до діловодства: управління університету, управління і навчальні частини інститутів, кафедри командно-штабного інституту. У поданій заяві відповідач посилався на неналежне виконання позивачем своїх професійних обов`язків та порушення ним трудової дисципліни. Оприлюднена відповідачем інформація фактично не відповідає дійсності, внаслідок чого у широкого кола людей, створює викривлене уявлення про особу позивача, діяльність і його суспільне життя, що також негативно впливає на честь, гідність та ділову репутацію. Поширення недостовірної негативної інформації викликає підвищений інтерес з боку багатьох осіб, яким вона стала відома, що сприяє її поширенню серед громадськості та підриву довіри до особи позивача. Просить позов задоволити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав повністю з підстав викладених у поданій на розгляд суду позовній заяві яку просив задоволити.

Представник відповідача, адвокат Вольфовський О.В., що брав участь в розгляді справи в режимі відеоконференції з Деснянського районного суду м.Чернігова, вимоги позову ОСОБА_1 заперечив, зазначивши необґрунтованістю викладених позивачем вимог. Пояснив, що відповідач використовуючи своє право на звернення, подав заяву від 04.02.2021 року до навчального закладу виклавши в ній інформацію та оціночні судження відносно особи позивача. Інформація викладена відповідачем була особистим зауваженням ОСОБА_5 і аж ніяк не фактичними твердженнями. Просить в позові відмовити.

Дослідивши письмові матеріали, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні сторони в справі проживають по сусідству, тобто в одному житловому будинку, що в АДРЕСА_1 . Між останніми склались недобросусідські відносини.

Відповідач ОСОБА_3 04.02.2021 року склав заяву (звернення громадянина) (а.с.12-13) , яку направив на ім`я ІНФОРМАЦІЯ_3 генерал-лейтенанту ОСОБА_4 , що знаходиться в АДРЕСА_5 виклавши в тексті вказаної заяви інформацію та відомості, які позивач вважає такими, що ганьблять його гідність, честь і ділову репутацію.

Враховуючи, що зазначену недостовірну інформацію, яка принижує честь і гідність, поширено відповідачем через заяву адресовано до керівництва навчального закладу, вона стала доступною для ознайомлення великому колу осіб, які мали доступ до діловодства: управління університету, управління і навчальні частини інститутів, кафедри командно-штабного інституту.

Відповідачем ОСОБА_3 в заперечення заявлених до нього позовних вимог подано письмовий відзив (а.с.21-23) в обґрунтуванні якого останній посилається на правомірність своїх дій, зокрема використання свого права на звернення та отримання запитуваної інформації.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням або невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності / неповні або перекручені /.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України Про інформацію оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться.

Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями.

Із долученої до матеріалів справи заяви відповідача (а.с.12-13 ) адресованої до керівництва навчального закладу - ІНФОРМАЦІЯ_3 генерал-лейтенанта ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_3 викладено неперевірені та недостовірні відомості - інформацію щодо ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження позовна вимога про те, що інформація поширена відповідачем у поданій ним заяві від 04.02.2021 року відносно ОСОБА_1 є недостовірною та нічим не підтвердженою.

Таким чином, предметом спору по даній справі є поширення відповідачем недостовірної інформації у поданій ним заяві від 04.02.2021 року відносно ОСОБА_1 .

Статтею 297 ЦК України зазначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ст.299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, недостовірною вважається та інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Суд вважає, що інформація, яка поширена відповідачем є недостовірною та негативною, оскільки створює уявлення про позивача як особу, який недобросовісно виконує свої професійні обов`язки та порушує трудову дисципліну.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації.

Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила.

Чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків не можуть бути предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів), а публічні особи мають бути толерантними до різкої, навіть некоректної критики.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суд враховує характер такої інформації, стилістичний виклад інформації, безапеляційні твердження про вчинення певних дій позивачем, вчинення дій, направлених на підтвердження правдивості викладеної інформації, та вважає, що така інформація є фактичним твердженням, а не оціночним судженням.

З вищезазначеного слідує, що відповідачем ОСОБА_3 поширено недостовірну інформацію про позивача в справі ОСОБА_1 . Отже, позивач вимагає відновлення порушених особистих немайнових прав: честі, гідності та ділової репутації, у зв`язку з поширенням негативної та недостовірної інформації щодо нього.

Позивачем в підтвердження заявлених ним позовних вимог долучено до матеріалів справи службову характеристику (а.с.10-11) та додаткові письмові пояснення (а.с.44-46)

Суд погоджується з твердженнями позивача, що формулювання викладені відповідачем в поданій ним заяві від 04.02.2021 року адресованій керівництву навчального закладу, носить негативний характер, що в свою чергу могло негативно впливати на сприйняття особи та стало приводом для розгляду, обговорення по суті та наданні відповіді (а.с.120).

Крім того суд звертає увагу, що викладена в заяві відповідачем інформація та відомості про особу позивача нічим не підтверджена. Із долученої до матеріалів справи службової характеристики (а.с.10-11) вбачаєтьмся, що ОСОБА_1 займав посаду доцента кафедри Сухопутних військ Командно-штабного інституту застосування військ (сил) ІНФОРМАЦІЯ_3. За час проходження служби та трудової діяльності у ІНФОРМАЦІЯ_3 зарекомендував себе підготовленим у професійному відношенні офіцером, дисциплінованим, працелюбним викладачем та вимогливим керівником військового колективу. За значні успіхи у вихованні і навчанні офіцерів був нагороджений відзнакою Міністерства оборони України "Знак пошани" а також був нагороджений Почесними грамотами Міністерства освіта і науки України та грамотою кабінету Міністрів України та неодноразово був заохочений командуванням університету. ОСОБА_1 являється кандидатом військових наук , доцент, має сімдесять п"ять наукових та методичних праць , має високі педагогічні якості та працездатність.

Із долученого до матеріалів справи копії наказу №220 від 19.08.2022 року (а.с.148) та витягу із трудової книжки (а.с.149-152) вбачається, що з 31.08.2022 року ОСОБА_7 звільнений з посади у зв"язку із закінченням строку трудового договору, на підставі п.2 ст.36 КЗпП України.

Жодних відомостей чи підтвердження факту порушення позивачем трудової дисципліни чи професійної діяльності до матеріалів справи відповідачем не долучено а відтак викладена останнім інформація в поданій ним письмовій заяві підлягає до спростування.

Частиною 2 статті 200 ЦК України передбачено, що суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої такими порушеннями.

У статті 3, 32 Конституції України проголошено, що честь та гідність визнається найвищими соціальними цінностями і кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію.

Суд погоджується з доводами позивача, що сам факт розповсюдження інформації про нього в негативному світлі завдає шкоди його честі, гідності та діловій репутації. Це призводить до формування недовіри до нього необмеженого кола осіб і створює хибне уявлення про нього.

За таких обставини, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи та наданих в їх обґрунтування доказів, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у справі, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про спосіб спростування інформації, яка даним рішенням визнається недостовірною, суд враховує п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1, якою передбачено, що якщо суд ухвалює рішення про право на спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту; також суд враховує, що інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на користь позивача з відповідача слід стягнути оплачений судовий збір в сумі 908 грн.

На підставі наведеного, ст.ст. 11, 15, 16, 19, 277, 297, 299, 302 ЦК України та керуючись ст. ст. 4, 14, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Визнати недостовірною і такою, що ганьбить честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , інформацію, поширену ОСОБА_3 у поданій ним заяві б/н від 04.02.2021 р адресованій ІНФОРМАЦІЯ_3 генерал-лейтенанту ОСОБА_4 , що знаходиться в м.Київ -049 Повітрофлотський проспект 28, 03049.

Зобов`язати ОСОБА_3 подати письмове спростування викладеної ним у заяві від 04.02.2021 року інформації щодо ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у такий же спосіб у який вона була поширена, протягом десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , фактично проживаючого в АДРЕСА_3 в користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_4 понесених судових витрат на оплату судового збору в сумі 908 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя: М.І. Крилюк