Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючої судді Крегул М.М,

при секретарі судового засідання Тимко М.В..,

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача адвоката - Сідун О.С.

представник третьої особи - Шатров В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа Орган Опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом за захистом прав своїх онуків - неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мотивує тим, що гр. ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з її донькою ОСОБА_6 . Від даного шлюбу у них народились дві доньки. 09.03.2013 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було розірвано. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 12.08.2016 року по справі № 308/6123/16-ц з батька дітей на користь гр. ОСОБА_6 на утримання малолітньої ОСОБА_3 стягнуто аліменти у розмірі 1500 грн. 00 коп. щомісячно та збільшено розмір аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , стягнуті рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 17 січня 2007 року по справі № 2п-5160/06, до 1500 грн. 00 коп. щомісячно.

Позивач стверджує, що ІНФОРМАЦІЯ_6 її донька, мати неповнолітніх дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раптово померла. Протягом тривалого часу батько ОСОБА_5 не займається вихованням доньок, здоров`ям та навчанням їх взагалі не цікавиться, жодної матеріальної допомоги на їх утримання взагалі не надає. Вихованням та піклуванням дітей займається виключно позивач.

Також у своєму позові позивач зазначає, що умови проживання в її трикімнатній квартирі у м.Ужгороді , де на даний час проживають діти ОСОБА_4 , ОСОБА_3 задовільні, є всі комунальні зручності (світло, вода, газ). Квартира облаштована всіма необхідними меблями та побутовою технікою. Для виховання та розвитку дітей є окрема кімната, окремі спальні місця, шкільне приладдя, одяг та взуття, продукти харчування необхідні для дітей вона забезпечує самостійно за свою пенсію. Стосунки в сім`ї традиційні, доброзичливі, діти бажають проживати разом з позивачем.

Крім того, дане питання 03.05.2022 року розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ужгородської міської ради . На засідання комісії батько дітей, ОСОБА_5 , не з`явився, хоча про час та місце її проведення, був належним чином повідомлений. На засіданні було заслухано думку дітей - неповнолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітню ОСОБА_3 , які повідомили, що гр. ОСОБА_5 участі у їх вихованнівзагалі не приймає, їх здоров`ям та розвитком, навчанням не цікавиться, матеріальної допомоги не надає.

Позивач ОСОБА_1 вважає, що все наведене внею у позові свідчить про небажання батька ОСОБА_5 виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню своїх дітей, а тому, просить суд: позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , стосовно його доньок - неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на мою користь аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття.

25.08.2022 року згідно Ухвали Ужгородського міськрайонного суду було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 01.12.2022 року закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті.

09.11.2022 року від представника відповідача - адвоката Сідун О.С. до суду надійшов відзив на позовну заяву. Вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають посилаючись на постанову №3 пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та про поновлення батьківських прав», Конвенцію про права дитини, Закони України. Стверджує, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері) так і для дитини. Також зазначає, що мотиви позовної заяви щодо того, що відповідач не займається вихованням доньок, не цікавиться їхнім здоров`ям, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не відповідають дійсності. Відповідач ОСОБА_5 стверджує, що у нього з позивачем конфліктні відносини майже з самого одруження з матір`ю дітей, часті сварки та конфлікти з позивачем стали причиною розлучення. Позивач завжди налаштовувала проти нього його дружину, а тепер і його доньок., а тому , у позові слід відмовити у повному обсязі.

Не погоджуючись із доводами відзиву, 18.11.2022 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, у якому вказує , що такі твердження відповідача та його представника ґрунтуються на неправдивих фактах.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Козакова М.В. підтримали позовні вимоги, просили задовольнити з підстав наведених у ній. Також просили суд врахувати, що відповідач 19.05.2016 року був засуджений Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 1 ст. 191 КК України до двох років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік. ОСОБА_1 у судовому засіданні просила звернути увагу суду на те, що відповідач після смерті ОСОБА_6 жодного разу не поцікавився здоров`ям дітей, не надавав жодної допомоги дітям та не приймає ніякої участі у їх вихованні протягом тривалого часу. ОСОБА_1 зазначила про те, що за життя її доньки ОСОБА_6 вона неодоразово була свідком того , як відповідач ОСОБА_5 вчиняв насильство , проявляв агресію та піднімав руку відносно своєї тоді ще дружини ОСОБА_6 і вона вимушена була обороняти, як доньку так і своїх онуків від протиправних дій ОСОБА_5 . У звязку з чим, позивач хвилюється за життя та здоров`я своїх онучок неповнолітніх дівчат ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Представник відповідача адвокат Сідун О.С. у судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, вказала , що батько інколи телефонує дітям та цікавиться їх успіхами у навчанні, просила у задоволенні позову відмовити з підстав та мотивів наведених у відзиві на позовну заяву. Вважає, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, відповідач ОСОБА_9 є повноцінним батьком дітей, а позбавлення його батьківських прав зробить дітей сиротами. Сідун О.С. не заперечила щодо розгляду справи у відсутності відповідача ОСОБА_5 , оскільки такий офіційно працює та на даний час у звязку з зайнятістю на роботі немає можливості з`явитись у судове засідання.

Представник третьої особи Шатров В.В. у судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування , який міститься в матеріалах справи від 17.05.2022р. за №191/23/02-19 та вважає за доцільне позбавити відповідача ОСОБА_5 батьківських прав відносно його дітей, оскільки такий жодного разу на засідання комісії органу опіки та піклування не з`являвся, участі у вихованні своїх дітей жодної не бере, матеріально та морально дітей після смерті їх матері ОСОБА_6 взагалі не підтримує.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, а його представник адвокат Сідун О.С. не заперечила щодо розгляду справи у відсутності відповідача.

У судовому засіданні, у присутності психолога органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому ОСОБА_11 , - ОСОБА_3 зазначила, що жодних відносин з батьком не підтримує, не зустрічається з ним взагалі тривалий час та немає жодного бажання бчитись з ним, батько жодним чином не допомагає їй та її сестрі у навчанні , матеріальної чи будь якої іншої підтримки їй не надає, а тому, вона не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Зазначила, що жодного разу батько після смерті матері не з`явився до її школи , де вона навчається, не поцікавився її успіхами у школі та її проблемами. Зазначила, що саме бабуся ОСОБА_1 зайається її вихованням , допомагає їй у навчанні та всіляко її підтримує, а тому вона хоче проживати з бабусею.

У судовому засіданні, у присутності психолога органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому ОСОБА_11 , - ОСОБА_4 зазначила, що після смерті мами з батьком не спілкується, проживає разом із сестрою у бабусі. Жодним чином, в тому числі і матеріально, батько не допомагає. В жовтні 2022 року батько одного разу зателефонував їй, однак, по розмові вона зрозуміла , що останній перебував у нетверезому стані і тому , перестала з ним спілкуватись. ОСОБА_5 не цікавиться її навчанням, успіхами та проблемами та є їй чужою людиною і для неї немає жодного значення те, що його буде позбавлено батьківських прав відносно неї, оскільки, їх вихованням повністю займається бабуся.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 та її представник адвоката Козакової М.В. , представника відповідача адвоката Сідун О.С., представнка органу опіки та піклування Шатрова В.В , з`ясувавши думку неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку.

Статтею 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що відповідач ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з донькою позивачки - ОСОБА_6 . Від даного шлюбу у них народились доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 виданим 09.01.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області шлюб між ними було розірвано 09.03.2013 року.

Відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12.08.2016 року по справі № 308/6123/16-ц, було прийнято рішення збільшити розмір аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2007 року у справі №2п-5160/06, та стягнуто з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (відповідача), на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду - 14 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду - 14 червня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Як встановлено судом з вироку Ужгородського міськрайонного суду у справі №308/12967/15-к відповідач ОСОБА_16 у грудні 2016року був визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.191 КК України та засуджений до покарання у виді обмеження волі на строк два роки та на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

ІНФОРМАЦІЯ_6 донька позивачки, мати дітей - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданим 25.02.2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 після смерті їх матері залишилися проживати та на даний час проживають разом із своєю бабусею - позивачкою ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 .

За даними акту обстеження від 28.04.2022 року проведеного за вказаною вище адресою, працівниками служби у справах дітей Ужгородської міської ради встановлено, що умови проживання в трикімнатній квартирі , яка належить ОСОБА_1 задовільні, є всі комунальні зручності (світло, вода, газ). Квартира облаштована всіма необхідними меблями та побутовою технікою. Для виховання та розвитку дітей є окрема кімната, окремі спальні місця, шкільне приладдя, одяг та взуття, продукти харчування. Стосунки в сім`ї неповнолітніх дівчат ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з ОСОБА_1 традиційні, доброзичливі. У результаті бесіди з бабусею ОСОБА_1 з`ясовано, що діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 бажають проживати із нею.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві стверджує, що відповідач батько дітей - ОСОБА_5 який був раніше засудженим за вчинення кримінального правопорушення, взагалі не цікавиться життям своїх доньок, їх успішністю в школі, зокрема і вступом старшої доньки ОСОБА_4 після закінчення школи до навчального закладу взагал не поцікавився, жодним чином дітям не допомагає, не бере участі в їх вихованні та утриманні протягом тривалого часу.

Дані обставини також підтвердили і самі діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні, а також підтверджується психолого-педагогічними характеристиками на дітей, виданими Ужгородською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №3 з поглибленим вивченням англійської мови Ужгородської міської ради Закарпатської області від 04.04.2022 року.

Крім того, за даними матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 зверталася до органу опіки та піклування із заявою про надання висновку стосовно доцільності позбавлення позивача ОСОБА_5 батьківських прав.

Службою у справах дітей Ужгородської міської ради, на адресу відповідача було надіслано запрошення № 161/23/02-19 від 28.04.2022 року та № 162/23/02-19 повторно, із проханням з`явитися на засідання комісії з питань захисту прав дитини, для більш повного та об`єктивного вивчення всіх обставин даного питання.

Відповідач ОСОБА_5 на засідання комісії не з`явився та причини неявки не повідомив, жодних пояснень до комісії не подав.

Так, відповідно до висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому № 191/23/02-19 від 17.05.2022 року, виконавчий комітет, як орган опіки та піклування Ужгородської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно його малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до вимог ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі статтями 9,18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Як встановлено судом та підтверджено позивачем ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , представником органу опіки та піклування ОСОБА_17 та не спростовано відповідачем та його представником те, що батько ОСОБА_5 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх неповнолітніх доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , і протягом тривалого часу після смерті їх матері ОСОБА_15 жодної участі у вихованні дітей не приймає, їх фізичним, духовним та моральним розвитком не цікавиться та не займається взагалі.

Зазначене також вбачається і з долученої представником органу опіки та піклування Шатровим В. копії з інформації з Єдиного реєстру боржників від 09.11.2022року , згідно якої встановлено і те , що відповідач ОСОБА_5 на даний час значиться, як боржник зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 52972429 , № 55141850 , № 65941949 , що перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби у м.Ужгороді згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду.

Таким чином, суд вважає доведеним, що відповідач ОСОБА_5 протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх доньок, не піклується про них, не забезпечує їх матеріально.

Суд критично оцінює заперечення відповідача ОСОБА_5 викладені ним у відзиві, оскільки такі не спростовують доводів позовної заяви та обставин справи, а також у судовому засіданні не встановлено обставин, за яких би суд міг дійти висновку, що відповідач ОСОБА_5 у подальшому має намір піклуватися про своїх дітей, цікавитися їхнім життям та виконувати покладені на нього батьківські обов`язки. Неявку відповідача у судове засідання, суд розцінює як байдуже ставлення до вирішення питання про позбавлення його батьківських прав.

Згідно вимог ст.19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, які подають суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших документів та обставин, які стосуються справи.

Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Враховуючи наведене вище, висновок органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому та в інтересах майбутнього неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та позбавити ОСОБА_5 батьківських прав щодо його малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Частиною другою цієї статті визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.166 Сімейного кодексу України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Вимогами ч. 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні.

Як встановлено судом з характеристики виданої директором ТОВ "Унгвайер" за №160 від 28.11.2022року, відповідач ОСОБА_5 працює у вказному товаристві на посаді вязальника схемних джгутів, кабелів та шнурів та має щомісячну заробітну плату, дохід .

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що з відповідача ОСОБА_5 підлягають стягненню аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову - 15.08.2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно ст.191 ч.1 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги заявлені позивачем обґрунтовані, зазначені факти знайшли своє підтвердження і тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі п. 3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого нею судового збору у розмірі 992,40 грн. за позбавлення батьківських прав та на користь держави та 908,00 грн. за стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 10, 76-83, 142, 247, 258, 259, 264,265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст.164,165СК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа Орган Опіки та піклування Ужгородсього міськвиконкому, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задоволити.

Позбавити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , батьківських прав щодо його неповнолітніх дітей дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову - 15.08.2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. сорок коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 22.12.2022 року о 15 год. 20 хв.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул