Справа № 459/475/22 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/811/2759/22 Доповідач в 2 інстанції: Шеремета Н.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 вересня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2022 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ОСОБА_1 звернулася до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 26 січня 2016 року, згідно з умовами якої відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 500 грн., який в подальшому був збільшений до 14 000 грн., оскільки при укладенні договору відповідач надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Стверджує, що відповідач підписом в заяві підтвердив свою згоду на те, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на сайті www.privatbank.ua складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі умови договору банківського рахунку і кредитного договору. Зазначає, що АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Вказує, що відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором внаслідок чого станом на 26 січня 2022 року у нього виникла заборгованість в розмірі 19 765,04 грн., яка складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 15 404.42 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 4360.62 грн. З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 26.01.2016 року в розмірі 19765.04 грн.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23 вересня 2022 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»відмовлено.

Рішення суду оскаржило Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт стверджує, що, підписавши анкету-заявку, відповідач погодилася, що анкета-заява разом з «Пам`яткою клієнта» та «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» складають договір про надання банківських послуг. Зазначає, що заповнення анкета-заяви надає можливість клієнту банку в будь-який час користуватися банківськими послугами, а «Умовами та правилами надання банківських послуг» є публічною офертою, які містять усі істотні умови надання банківських послуг клієнтам. Вказує, що відповідач користувалася кредитними коштами, отримувала їх через банкомати, розраховувалася в торгівельній мережі, а також частково сплачувала заборгованість за кредитом, однак кошти на сплату боргу вносилися нерегулярно та не в повному обсязі, що призвело до утворення простроченої заборгованості. Вважає, що, відсутність підпису відповідача в наданій копії витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку» не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, зважаючи на те, що до матеріалів справи вони долучені в редакції станом на дату підписання заяви, а відповідач зобов`язувався самостійно ознайомлюватися зі всіма змінами до Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів банку». Звертає увагу, що випискою по рахунку підтверджується фактичне отримання та використання кредитних коштів, однак відповідачем не спростовано розрахунок заборгованості та не надано доказів повернення кредитних коштів, а відтак, суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15404.42 грн. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 01 листопада 2022 року про відкриття апеляційного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 вересня 2022 року вирішено розглядати без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 вересня 2022 року призначено на 09 год. 30 хв. 26 грудня 2022 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 29 грудня 2022 року, то незважаючи на те, що розгляд справи призначено на 26 грудня 2022 року, датою ухвалення постанови є саме 29 грудня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що банком не доведено належними та допустимими доказами наявності заборгованості ОСОБА_1 перед банком за кредитним договором, а відтак, у відповідача не виникало обов`язку щодо повернення такої заборгованості.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець, взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно зі ст. 634 ЦК Українидоговором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В матеріалах справи міститься копія анкети-заяви № б/н про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку» від 26 січня 2016 року, яка підписана ОСОБА_1 із зазначенням її анкетних даних (а.с. 24).

Відповідач в анкеті-заяві підтвердила свою згоду на те, що дана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку», які викладені на офіційному сайті банку www.privatbank.ua, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. Ствердила, що ознайомилася та згідна з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також підтвердила, що зобов`язується їх виконувати та регулярно самостійно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку.

На виконання умов договору банк видав відповідачу кредитну картку № НОМЕР_1 від 31.12.2015 року з терміном дії до 12/19 та кредитну картку № НОМЕР_2 від 19.11.2019 року з терміном дії до 10/23.

Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 за договором № б/н від 26 січня 2016 року підтверджується, що 05 квітня 2016 року відповідачу встановлено кредитний ліміт в розмірі 500 грн., 27 липня 2018 року збільшено кредитний ліміт до 1500 грн., 23 вересня 2018 року кредитний ліміт збільшено до 2000 грн., 24 жовтня 2018 року кредитний ліміт збільшено до 3000 грн., 28 жовтня 2018 року кредитний ліміт збільшено до 5000 грн., 31 жовтня 2018 року кредитний ліміт збільшено до 6000 грн., 01 листопада 2018 року кредитний ліміт зменшено до 4589.20 грн., 02 листопада 2018 року кредитний ліміт збільшено до 6000 грн., 03 листопада 2022 року кредитний ліміт збільшено до 7000 грн., 12 листопада 2018 року кредитний ліміт збільшено до 8000 грн., 18 грудня 2018 року кредитний ліміт збільшено до 9000 грн., 28 грудня 2018 року кредитний ліміт збільшено до 10 000 грн., 29 грудня 2018 року кредитний ліміт збільшено до 12 000 грн., 31 грудня 2018 року кредитний ліміт збільшено до 13000 грн., 12 січня 2019 року кредитний ліміт збільшено до 14 000 грн., 25 березня 2019 року, 04 жовтня 2019 року та 25 грудня 2019 року кредитний ліміт зменшено до 11 180 грн., 01 липня 2021 року кредитний ліміт зменшено до 0 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що 26 січня 2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Випискою по рахунку підтверджується, що ОСОБА_1 отримала та використовувала кредитні кошти, розраховувалася кредитними карточками при здійсненні покупок, знімала готівку в банкоматах, а також погашала заборгованість за кредитним договором, що свідчить про дії, спрямовані на виконання умов кредитного договору.

З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором № б/н від 26.01.2016 року, укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , станом на 26.01.2022 року вбачається, що така становить 19 765.04 грн., яка складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 15 404.42 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 4360.62 грн. (а.с. 15).

Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк, крім заборгованості за кредитом, просив стягнути заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 4360.62 грн.

У анкеті-заяві про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку» від 26 січня 2016 року, яка міститься в матеріалах справи, і є підписаною сторонами, процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про встановлення розміру відсотків за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором № б/н від 22.08.2018 року посилався на витяг з «Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», та витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» як невід`ємні частини кредитного договору.

У витягу з «Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витягу з «Умов та правил надання банківських послуг», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з «Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з «Умов та правил» розуміла ОСОБА_1 та ознайомилася і погодилася з ними, а також те, що вказані документи станом на 26.01.2016 року містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, висловила правову позицію про те, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу «Умови та правила банківських послуг», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з «Тарифів» та Витяг з «Умов» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Таким чином, зважаючи на те, що фактично отримані та використані кредитні кошти в повному обсязі позичальником в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Разом з тим, як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , відповідачем на погашення заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.01.2016 року сплачено кошти в загальному розмірі 15 256 грн., які підлягали зарахуванню на погашення тіла кредиту, зважаючи на те, що умови договору не містять погодженого сторонами розміру процентної ставки за сплату відсотків за користування кредитними коштами, однак такі зараховано банком наступним чином: 1252.12 грн. на погашення заборгованості за тілом кредиту, 4706.86 грн. на погашення заборгованості за простроченим тілом кредиту, 3577.17 грн. на погашення заборгованості по нарахованих відсотках, 5719.85 грн. на погашення заборгованості по прострочених відсотках.

Враховуючи, що банком нарахована відповідачу заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 15404.42 грн., однак, ОСОБА_1 сплатила 15 256 грн. на погашення заборгованості, у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.01.2016 року в розмірі 148.42 грн.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченим тілом кредиту підлягають до часткового задоволенняв розмірі 148.42 грн.

Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» та стягнення на його користь 148.42 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, то на підставі п. 13 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які підлягають стягненню, слід змінити та стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 18.61 грн. судового збору за подання позову та 27.91 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23 вересня 2022 року скасувати та ухвалити постанову, якою позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 26.01.2016 року в розмірі 148.42 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 18.61 грн. судового збору за подання позову та 27.91 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 29.12.2022 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк