справа № 691/1161/22
провадження № 2/691/464/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань Шмунь Н.В.

з участю учасника справи:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городище цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

встановив :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 23 серпня 2022 року зареєстрований в реєстрі №1277, Серії НСВ 586443, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №308053107 від 23 серпня 2022 року. Згідно до Витягу з реєстру територіальної громади виконавчого комітету Городищенської міської ради №2022/000441765 від 29 серпня 2022 року, в будинку за адресою АДРЕСА_1 з 20 листопада 2020 року зареєстрована вона. Вказаний будинок фактично придбала у 2020 році, передавши кошти власнику ОСОБА_4 . Будинок, належним чином не оформила у нотаріуса, оскільки мала поганий стан здоров`я в силу свого віку. Крім того, на всій території України був запроваджений загальнонаціональний карантин, у зв`язку із СОVID-19, державним та приватним нотаріусам було рекомендовано обмежити прийом громадян та вчиняти лише невідкладні нотаріальні дії та Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан. У вказаному будинку деякий час проживала сама, пізніше стан здоров`я погіршився і до неї приходила жінка ОСОБА_3 , яка готувала їжу, прибирала та була співрозмовницею. Із серпня- вересня 2021 року ОСОБА_3 до неї не приходила і більше її вона не бачила. Її забрав до себе жити та піклуватись племінник ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий АДРЕСА_2 . 23 серпня 2022 року почала займатися переоформленням придбаного житлового будинку, в ході чого стало відомо, що за цією адресою зареєстрована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №8974 від 29 серпня 2022 року з 20 листопада 2020 року за адресою АДРЕСА_1 разом з нею зареєстрована ОСОБА_3 , відоме місце проживання та перебування якої біля рідної сестри ОСОБА_6 . На сьогоднішній день має намір продати будинок внутрішньо переміщеним особам, проте факт реєстрації відповідача у вищезгаданому житловому приміщенні унеможливлює його продаж, чим порушує її право власності, створює незручності, позбавляє можливості в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. В добровільному порядку ОСОБА_3 не бажає знятися з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 . Як власник будинку, має право вимагати усунення відповідних перешкод, а тому прийняла рішення звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_2 у засідання не прибула, участь взяла представник позивача ОСОБА_1 , яка просила позовні вимоги задоволити та взяти до уваги, що ОСОБА_3 , особа раніше судима, схильна до впливу на людей з ціллю користі, і, зі слів позивачки, та її рідних спонукала до дій для її прописки у будинку і погрожувала, щоб не розголошувалася про реєстрацію. Наразі, стосовно ОСОБА_3 слухається кримінальне провадження в Городищенському районному суді Черкаської області, на період розгляду якого вона перебуває за іншим місцем проживання, і вже давно не відвідує, не спілкується з позивачкою.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи вчасно та належним чином повідомленою про розгляд цивільної справи, шляхом надіслання судової повістки і розміщення оголошення про виклик до суду 19 грудня 2022 року на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за веб-адресою: https://gd. ck. court. gov. ua., у судове засідання не з`явилася, причину своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подала, як і не надіслала заяв чи то клопотань про розгляд справи у її відсутність або перенесення розгляду.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області, інформований про судовий розгляд, в судове засідання не прибув, подав клопотання від 19 грудня 2022 року про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечив.

Судом дотримані вимоги ч.1 ст.131 ЦПК України, які регламентують, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Неявка відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області не перешкоджає розглядові справи по суті, так як повідомлені вчасно та належним чином про виклик до суду і у справі достатньо доказів для об`єктивного розгляду справи у їх відсутність. При прийнятті рішення суд орієнтований і на судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.Так, згідно п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява № 8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, заслухавши представника позивача, враховуючи належне повідомлення позивача, відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, свідчення свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які посвідчили, що є сусідами позивача та їм відомо, що в будинку зареєстрована відповідач, яка в ньому не проживає і не здійснює догляд, місце її перебування їм не відоме, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.1-3 ст. 12 ЦПК України, ч.1 ст. 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Також, правова позиція Європейського Суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р., у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р., у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.). У статті 47 Конституції України зазначено, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3 ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом.

Зі змісту статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник житлового будинку, квартири, згідно зі ст. 383 ЦК України, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Судом встановлено та підтверджується доказами у справі, що позивач ОСОБА_2 , згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку від 23 серпня 2022 року, реєстр №1277, Серії НСВ 586443, прийняла у власність житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 (а.с.12-15), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №308053107 від 23 серпня 2022 року (а.с.16-17), Технічним паспортом на будинок садибного типу від 09 червня 2022 року (а.с.24-29), Звітом про оцінку майна №14-220707-013 від 07 липня 2022 року (а.с.18-21). Як вбачається із Будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1 та довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №8974 від 29 серпня 2022 року з 20 листопада 2020 року за адресою АДРЕСА_1 , у вказаному житловому будинку зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.30-35). Місце реєстрації позивача підтверджується і Витягом з реєстру територіальної громади виконавчого комітету Городищенської міської ради №2022/000441765 від 29 серпня 2022 року, де зазначено, що в будинку за адресою АДРЕСА_1 з 20 листопада 2020 року зареєстрована ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.22). За даними довідки Городищенської міської ради Черкаської області, яка надійшла на запит суду щодо доступу до персональних даних, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 (а.с.56). Відповідно до інформаційної довідки депутата Городищенської міської ради О. Назарова, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровнана в будинку АДРЕСА_1 , але за вказаною адресою не проживає з грудня 2021 року, господарство не веде, її особисті речі відсутні (а.с.23).

Відповідно до Постанови Верховної Ради України №807-ІХ від 17 липня 2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», Городищенський район Черкаської області був ліквідований і включений до складу нових Черкаського району та Звенигородського району.

Пред`явлення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є належним способом захисту цивільних прав, що в подальшому є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Така позиція підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, де зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод.

Суд вважає, що позивач має право вимагати визнання відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки вона відсутня понад один рік за місцем реєстрації, участі в утриманні житла не приймає, добровільно за вимогою позивача скасувати реєстрацію, не бажає, оскільки потрібно звертатися до правоохоронних органів. Втрата права користування житловим приміщенням є підставою відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи, яка втратила право користування житловим приміщенням, оскільки зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою. За наявності рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, особа підлягає зняттю з реєстрації місця проживання на підставі Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач з 2021 року не проживає у будинку позивача, чим створює перешкоди у володінні та користуванні будинком, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Щодо відшкодування понесених позивачем витрат, пов`язаних із розглядом справи в суді, то такі до суду не заявлені.

Позов підтверджується: копією Договору купівлі-продажу житлового будинку від 23 серпня 2022 року, реєстр №1277, Серії НСВ 586443; копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №308053107 від 23 серпня 2022 року; копією Технічного паспорту на будинок садибного типу від 09 червня 2022 року; копією Звіту про оцінку майна №14-220707-013 від 07 липня 2022 року; копією Будинкової книги для прописки громадян; копією довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №8974 від 29 серпня 2022 року; копією Витягу з реєстру територіальної громади виконавчого комітету Городищенської міської ради №2022/000441765 від 29 серпня 2022 року; довідкою Городищенської міської ради Черкаської області щодо доступу до персональних даних; копією інформаційної довідки депутата Городищенської міської ради О. Назарова; квитанцією про сплату судового збору від 07 грудня 2022 року №0.8.1.

Керуючись ст.ст.47,48 Конституції України, ст.ст.16, 317, 319, 391 Цивільного Кодексу України, ст. 9 Житлового кодексу України, ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та ст.ст.2, 3, 4, 5, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Копію рішення суду направити позивачу, відповідачу, третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору для відому.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О. М. Савенко