справа № 631/127/22
провадження № 2/631/336/22
У Х В А Л А

п р о п е р е д а ч у с п р а в и н а р о з г л я д і н ш о г о с у д у

26 грудня 2021 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі судді Мащенко С. В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє за ордером адвокат Мезін Віталій Вікторович, до ОСОБА_2 «Про розірвання шлюбу»,-

в с т а н о в и в:

До Нововодолазького районного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Мезін В. В., до ОСОБА_2 «Про розірвання шлюбу».

Зазначена заява зареєстрована за вхідним № 953/22-вх від 14.02.2022 року із наданням автоматизованою системою документообігу суду єдиного унікального № 631/127/22 (провадження № 2/631/336/22) та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, того ж дня передана на розгляд головуючого судді Мащенко С. В.

Зважаючи на це та у відповідності до приписів частини 6 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України суд в день надходження позову за вихідним № 631/127/22/1014/2022 від 14.02.2022 року та за вихідним № 631/127/22/3265/2022 від 20.10.2022 року повторно звернувся до відповідних органів реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 , відповідь на які отримав поштовими засобами зв`язку з Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України за вхідним № 3681/21-вх від 22.11.2022 року.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 23.11.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Мезін В. В., до ОСОБА_2 «Про розірвання шлюбу» залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом: подання відповідної заяву у виді окремого письмового документу з усунутими (виправленими) недоліками, вказаними судом у ній, та відповідних доказів факту перебування дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманні позивача ОСОБА_1 .

Вказана ухвала відповідно до пункту 3 частини 6 статті 272 Цивільного процесуального кодексу України вручена позивачу згідно з відміткою, проставленою у поштовому повідомленні, 13.12.2022 року.

На виконання ухвали суду, адвокатом Макрухою А. В., яка діяла від імені позивача згідно з ордером (серії АХ № 1107306), виданим 11.11.2022 року на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги № 22/11-11 від 11.11.2022 року, надіслано поштовими засобами зв`язку заяву, зареєстровану за вхідним № 4295/22-вх від 19.12.2022 року, в якій зазначено, що предметом позову є розірвання шлюбу, спорів про місце проживання малолітніх дітей не має, оскільки вони проживають разом з матір`ю, за згодою батьків. Зазначила що предметом доказування є лише ті обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення й документи, які запитує суд, не стосуються предмету доказування в межах цієї справи.

Натомість, суддя зауважує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у судових рішеннях мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» рішення від 10.02.2010 року у заяві № 4909/04).

Отже, частиною 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України роз`яснено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

При цьому, приписом частини 4 статті 62 цивільного процесуального кодифікованого закону України обумовлено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05.07.2012 року (із змінами та доповненнями).

Частина 2 статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначає ордер як письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Така типова форма встановлена Положенням про ордер на надання правничої (правової) допомоги (нової редакції), затвердженого рішенням Ради адвокатів України № 41 від 12.04.2019 року (із змінами та доповненнями), а саме:

- бланки ордерів, згідно затвердженої типової форми, генеруються у відповідному розділі «Особистого кабінету адвоката» на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України www.unba.org.ua слідуючи командам системи (пункт 6 Положення);

- ордер містить двовимірний штрих (код QR-код) з посиланням на профайл адвоката в Єдиному реєстрі адвокатів України (пункт 12.13 Положення).

Окрім того, згідно із пунктом 9 Положення ордер, що видається адвокатом, який здійснює свою діяльність індивідуально, підписується адвокатом та посвідчується печаткою адвоката (за її наявності).

Відтак, ордер встановленої цим Положенням форми, є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Вказане зафіксовано у пункті 11 наведеного вище Положення.

Натомість адвокат Макруха А. В.,звертаючись в суд із заявою, зареєстрованою за вхідним № 4295/22-вх від 19.12.2022 року, від імені та в інтересах ОСОБА_1 додає ордер, який нею не підписаний.

Наведене свідчить про те, що повноваження цього адвоката на надання правової допомоги не посвідчені у процесуальний спосіб.

Також вказана заява адвоката Макрухи А. В. складена без дотримання вимог частини 1 і 2 статті 183 Цивільного процесуального кодексу України, що відповідно до змісту частини 4 цієї ж статті є підставою для її поверненню заявнику без розгляду.

Окрім того, згідно з нормами Сімейного кодексу України, утриманням є вид правовідносин, у межах яких одна фізична особа зобов`язана надавати іншій фізичній особі матеріальну підтримку в грошовій (як правило) або в натуральній формі у випадках та за дотримання умов, визначених законом або договором про надання утримання, а інша фізична особа має право вимагати від першої фізичної особи виконання обов`язку щодо надання утримання.

Факт проживання дитини з одним із батьків, сам по собі, не є тотожнім з поняттям перебування дитини на повному його утриманні.

Додаючи до позовної заяви акт депутата Нововодолазької селищної ради № 59 від 03.02.2022 року, яким встановлені фактичне проживання особи разом із дітьми та їх утримання ОСОБА_1 , сторона позивача не надає Довідку про те, що дитина (діти) проживає (ють) та знаходиться (яться) на повному утриманні одного з батьків, яка видається Центром надання адміністративних послуг на підставі акту депутату.

Зазначена довідка є Додатком 11 до Положення про порядок видачі довідок відділом (Центром надання адміністративних послуг) Нововодолазької селищної ради Харківської області, та відповідно до інформаційної картки адміністративної послуги, видається Центром надання адміністративних послуг Нововодолазької селищної ради, затвердженої рішенням ХХІ сесії VIII скликання Нововодолазької селищної ради від 04.10.2018 року за № 1728. Послуга надається за зверненням особи або її законного представника, безоплатно, відразу або на протязі трьох робочих днів, на підставі паспорту заявника, свідоцтва про народження неповнолітніх дітей, та акту депутата про те, що діти знаходяться на повному утриманні одного з батьків.

Отже, у відповідності до припису частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 цивільного процесуального кодифікованого закону України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу.

При цьому частиною 1 статті 77 та частиною 2 статті 78 вказаного нормативно-правового акта визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування й обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відтак, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи та всі фактичні данні, які мають значення для вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, перевіривши їх письмовими доказами, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, суд вважає, що справу слід надіслати за підсудністю з наступних підстав.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями) є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Також статтею 55 Конституції України проголошено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Зміст цього права полягає у тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Аналогічне вбачається й у рішенні Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року (у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інших щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води), в якому вказане, що частину 1 статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Отже, звернення особи до суду є її абсолютним правом.

Водночас, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до приписів частини 1 статті 27 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачене законом, тобто суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до правил з територіальної підсудності.

Також, положеннями статті 28 цього ж кодексу обумовлені правила альтернативної підсудності за вибором позивача.

Зокрема, з огляду на приписи частини 2 цієї статті, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтись за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатись за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Аналізуючи зміст позовної заяви та додані на обґрунтування позовних вимог докази, суд не вбачає підстав задля можливості застосування альтернативної підсудності, а отже справа підлягає розгляду за правилом частини 1 статті 27 Цивільного процесуального кодексу України і тому не підсудна цьому суду.

Положення частини 9 статті 187 цивільного процесуального кодифікованого закону України передбачають, що якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 1 статті 31 наведеного нормативно-правового акту обумовлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З урахуванням зазначеного та беручи до уваги імперативний припис цивільного процесуального законодавства України щодо правил підсудності, суд вважає, що справу з єдиним унікальним № 631/127/22 (провадження № 2/631/336/22) за позовом ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє адвокат Мезін В. В., до ОСОБА_2 «Про розірвання шлюбу»слід передати на розгляд Київському районному суду міста Харкова як таку, що належить до його територіальної юрисдикції (підсудності).

Водночас, слід зауважити, що правило, викладене у частинах 1 і 2 статті 32 Цивільного процесуального кодексу України, мовить про те, що спори між судами про підсудність не допускаються, й справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Так, постановляючи ухвалу, суд ураховує, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому справа перебувала на розгляді належного та повноважного суду.

На підставі викладеного, керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі; статтями 9, 55 і 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями); статтями 8, 17 і пунктом 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року; Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року; рішенням Конституційного Суду України № 9-зп від 25.12.1997 року (у справі за конституційним зверненням громадян ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інших щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води); і статтями 1 5, 13, 17, 18, 27, 31, 32, 76 80, 89, 187, пунктом 1 частини 1 та частиною 2 статті 258, статтями 259 260, частиною 2 статті 261, частинами 5 та 11 статті 272, частиною 2 статті 352, пунктом 9 частини 1 статті 353, частиною 2 та 3 статті 354 та підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями),-

у х в а л и в:

Справу з єдиним унікальним № 631/127/22 (провадження № 2/631/336/22) за позовом ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє за ордером адвокат Мезін Віталій Вікторович, до ОСОБА_2 «Про розірвання шлюбу» передати на розгляд до Київського районного суду міста Харкова за встановленою Цивільним процесуальним кодексом України підсудністю з підстав належності її до територіальної юрисдикції цього суду.

Здійснити передачу справи з єдиним унікальним 631/127/22 (провадження № 2/631/336/22) за позовом ОСОБА_1 , від імені та інтересах якої діє за ордером адвокат Мезін Віталій Вікторович, до ОСОБА_2 «Про розірвання шлюбу» з Нововодолазького районного суду Харківської області до Київського районного суду міста Харкова на підставі цієї ухвали не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Копію ухвали надіслати позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_2 протягом двох днів з дня її складення.

Сторони можуть отримати інформацію щодо справи та цієї ухвали на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://nv.hr.court.gov.ua/sud2028.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з цього дня.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала, що набрала законної сили, обов`язкова для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,- і за її межами. Невиконання ухвали є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ухвалу постановлено з урахуванням приписів частини 3 статті 124 Цивільного процесуального кодексу України, оформлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в одному примірнику.

Суддя С. В. Мащенко