21.11.2022 227/295/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Здоровиці О.В.,

за участю секретаря с/з Сисенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі Добропільського міськрайонного суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом,-

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк") звернулось до суду з вищевказаним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, що утворилась станом на 30.11.2020 року в розмірі 38637,81 грн, що складається з таких сум:

11687,47 грн заборгованість за тілом кредита

26950,34 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Обґрунтовуючи вимоги позивач вказував на те, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір без номеру від 18.09.2008 року, шляхом підписання відповідачем заяви від 01.08.2008 року про отримання банківських послуг. Підписавши вказану заяву відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також відповідачем 17.09.2008 року була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», що свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду та прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів. На підставі договору про надання банківських послуг банком відповідачу було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку і надано у користування кредитну картку, який вподальшому збільшувався відповідно до п.п.3.2.,3.3. Договору. Таким чином банк виконав свої зобов`язання у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`ячався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідано до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що підтверджується випискою по рахунку та розрахунком заборгованості, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 38637,81 грн. Позивач просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати в розмірі 2270,00 грн.

З відзиву відповідача (а.с.58-59,121-122) вбачається, що остання позовні вимоги не визнає та просить застосувати до вимог позивача строк позовної давності (а.с.61). Зі змісту відзиву вбачається, що остання не оспорює факт отримання грошових коштів від банку. Також відповідач не заперечує факту отримання кредитних карток за № НОМЕР_1 з терміном дії до 01/10 та картки № НОМЕР_2 з терміном дії до 10/17. Але вказує, що картку № НОМЕР_2 вона поповнювала останній раз 25.01.2016 року. Хто здійснював 28.09.2020 року погашення заборгованості по картці № НОМЕР_1 , строк дії якої сплив ще 2010 році їй не відомо, тому вважає, що вказана інформація є неправдивою. Зазначає, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом 09.12.2020 року, в той час як строк дії виданої їй картки закінчився у жовтні 2017 року, то позивач звернувся до суду поза межами позовної давності і тому просить відмовити у позові на цій підставі. Крім того зі змісту відзиву також вбачається, що вимога про стягнення з неї заборгованості за процентами за користування кредитом за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором є безпідставними, оскільки наявні у матеріалах справи Умови та правила надання банківських послуг, які передбачали сплату процентів, пені, комісій не містять її підпису, що свідчить про те, що вона не була обізнана з такими умовами на момент підписання анкети заяви.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за відсутності представника позивача та в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися. Про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від представника відповідач адвоката Демченко О.О. надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі відповідача.

Суд вважав можливим розглядати справу, за вказаних обставин, без участі не з`явившихся учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

17.09.2008 року ОСОБА_1 виявила намір на отримання банківських послуг в ПриватБанк», на що вказує заява ОСОБА_1 , долучена до матеріалів справи (а.с. 16).

Відповідно до змісту заяви (а.с.16), яка підписана ОСОБА_1 вбачається, що остання виявила бажання оформити на своє ім.»я кредитку «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», з кредитним лімітом 1000,00 грн та погодилась з тим, що вказана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

Також з заяви (а.с.16) вбачається, що 18.09.2008 року ОСОБА_1 був відкритий рахунок та видана карта № НОМЕР_1 .

Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачкою 17.09.2008 року(а.с.17) вбачається, що ОСОБА_1 була обізнана з умовами кредитування з використання вказаної кредитки, а саме про те, що:

вказана картка є відновлювальною,

пільговий період складає до 30 днів по кожній траті,

базова відсоткова ставка за користування кредитом, яка нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році становить 3%,

розмір щомісячних платежів становить 7% від заборгованості,але не менш 50 грн та не більше залишку заборгованості,

внесення щомісячних платежів повинно відбуватися до 25 числа місяця, наступного за звітним,

процентна ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування становить 4,5%,

порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості становить (пеня = пеня(1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова % ставка за договором)/30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня(2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення за кредитом або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн та більше);

розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж 120 днів становить (250 грн. + 5% від суми позову).

Також вказаною довідкою підтверджується розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів тощо.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 з фінансовими умовами надання платіжної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» була ознайомлена і була обізнана про те яким чином вона повинна погашати борг за кредитом та процентами за користування кредитом.

Довідкою позивача (а.с.15) підтверджується, що за кредитним договором, укладеним між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , останній були надані такі кредитні картки:

№ НОМЕР_1 , яка відкрита 18.09.2008 року з терміном дії 01/10, № НОМЕР_3 , яка відкрита 17.02.2010 року з терміном дії 10/13, № НОМЕР_2 , яка відкрита 15.11.2013 року з терміном дії 10/17.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на ОСОБА_1 (а.с.14) вбачаться, що за картрахунком № НОМЕР_2 від 18.09.2008 року банком встановлювався та в подальшому змінювався кредитний ліміт таким чином:

18.09.2008 року - 1000,00 грн

29.09.2010 року - 1200,00 грн

05.11.2010 року - 1400,00 грн

23.12.2010 року - 1600,00 грн

22.04.2011 року - 1800,00 грн

23.07.2011 року - 2000,00 грн

02.08.2011 року - 8000,00 грн

29.12.2012 року - 12000,00 грн

18.08.2015 року - 11690,00 грн

10.01.2020 року - 0,00 грн.

Як підтверджується матеріалами справи, банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується банківською випискою (а.с.35-43), яка підтверджує факт здійснення фінансових операцій за допомогою банківських карток № НОМЕР_3 , № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , які видавались на ім`я ОСОБА_1 .

Зі змісту відзиву відповідача також вбачається, що ОСОБА_1 не оспорює факту видачі їй банком кредиту в розмірі 12000,00 грн та користування вказаними грошима.

З розрахунку заборгованості вбачається, що за відповідачем станом на 30.11.2020 року існує заборгованість в сумі 38637,81 грн, яка включає в себе:

11687,47 грн заборгованості за тілом кредита

26950,34 грн заборгованості за простроченими відсотками.

Норми права, що застосовувались судом та висновки суду.

Правовідносини по даній справі регулюються Цивільним Кодексом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Згідно ст. 1054 ч.1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦПК України).

За змістом статті 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Звертаючись до суду з позовом, АТ КБ «Приватбанк» надало копію заяви від 17.09.2008 року, яка підписана відповідачкою, в якій вона виявила бажання про надання їй кредиту з використанням кредитної карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».

Відповідачем не заперечувався факт підписання заяви, отримання грошових коштів в кредит та кредитної карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».

Також позивачем надана довідка про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачкою 17.09.2008 року, що свідчить про те, що остання з фінансовими умовами надання вказаної кредитки була ознайомлена в повному обсязі.

Вказані обставини відповідачкою не заперечувались.

Тому, суд не приймає доводи відповідача про те, що вона не була обізнана з розміром процентної ставки за користування кредитом.

Що стосується Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанк, які надані позивачем, то суд не приймає їх в якості доказу виходячи з такого.

Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанк, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили саме такі умови, які зазначені в цих документах, що додані банком до позовної заяви.

Враховуючи наведене, мінливий характер Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанк, відсутність підпису на них відповідача, суд не вважає їх складовою кредитного договору, укладеного між сторонами і не бере до уваги вказані Умови як доказ.

Враховуючи досліджені судом докази, а саме заяву (а.с.16), довідку про умови кредитування (а.с.17), довідки про видачу кредитних карток, про зміну умов кредитування (а.с.14-154), виписку за договором (а.с.35-43), суд приходить до висновку про те, що між сторонами існують кредитні правовідносини, оскільки зазначені докази свідчать про те, що відповідач дійсно мав намір отримати у вказаному банку кредит, отримав його і користувався кредитними коштами банку протягом 2008-2020 років здійснюючи повернення зазначених коштів, але повністю надані банком кредитні кошти не повернув, у зв`язку з чим станом на 30.11.2020 року існує заборгованість перед банком в сумі 38637,81 грн, яка підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-13).

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, частково здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором, та не надала суду доказів відсутності заборгованості по отриманим кредитним коштам, тому суд вважає позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" в частині наявності у відповідача заборгованості за кредитом є обґрунтованими.

Що стосується заяви відповідача про застосування строків позовної давності, то суд виходить з такого.

За змістом частини третьої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, пункти 138-140 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання . За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку(частина 5 статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

В судовому засіданні встановлено, що кредитний ліміт у вказаному розмірі установлено на кредитну карту, яку відповідачка ОСОБА_1 отримала разом з ПІН-конвертом.

Крім того, судом встановлено, що після отримання кредитної картки № НОМЕР_1 від 18.09.2008 року з терміном дії до 01/10, відповідачка в подальшому(після закінчення строку дії картки) отримувала ще дві картки, а саме карту № НОМЕР_3 від 17.02.2010 року з терміном дії до 10/13 та карту № НОМЕР_2 від 15.11.2013 року з терміном дії 10/17.

Таким чином вбачається, що строк дії карти № НОМЕР_2 від 15.11.2013 року, отриманої відповідачем на підставі кредитного договору, встановлено до останнього календарного дня визначеного місяця, тобто до 31 жовтня 2017 року.

Враховуючи, що відповідачка згідно заяви отримувала кредитну картку зі строком її дії, вбачається, що з урахуванням встановлених обставин, ОСОБА_1 повністю повинна була погасити кредит в межах строку дії кредитної картки, тобто до 31.10.2017 року.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зроблено правовий висновок про те, що перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу».

За таких обставин, моментом перебігу позовної давності за вказаним кредитним договором є момент, коли банк міг та повинен був дізнатись про порушення свого права на повернення кредиту, тобто перебіг позовної давності почався з моменту останнього платежу по кредиту.

Судом встановлено, що відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитної карти від від 17.09.2008 року, позивач повинен був повертати кредитні кошти щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Заява від 17.09.2008 року не містить встановленого графіку погашення кредиту, а також не містить кінцевого терміну погашення кредиту.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, останній платіж на погашення за наданим кредитом відповідач здійснила 25.01.2016 року (відповідач не заперечувала факт здійснення вказаного платежу), тому після припинення відповідачем оплати по кредитному договору, у позивача виникло право на звернення до суду за захистом свої порушених прав в частині невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань по кредитному договору.

Враховуючи наведене, а також те, що позивач до суду з вказаним позовом звернувся 28.01.2021 року, суд вважає, що позивач звернувся до суду з вказаною вимогою після спливу позовної давності навіть щодо останнього щомісячного платежу за кредитом, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог позивача.

Що стосується доводів позивача про те, що строк позовної давності переривався, оскільки позичальником було внесено платіж на погашення заборгованості 28.09.2020 року, то суд до цих доводів відноситься критично виходячи з такого.

Слід зазначити, що вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 08 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16.

З письмових пояснень відповідачки судом встановлено, що остання категорично заперечувала факт здійснення нею платежу від 28.09.2020 року.

З виписки по рахунку вбачається, що погашення заборгованості в розмірі 40,00 грн здійснювалось на карту № НОМЕР_1 (строк дії якої закінчився ще в 2010 році) з рахунку НОМЕР_4 .

Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доказів, які б свідчили про те, що платіж в розмірі 40,00 грн від 28.09.2020 року був здійснений саме відповідачем або за його згодою, позивач суду не надав.

Враховуючи наведене, а також те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд вважає, що позивачем не доведена вказана обставина у суді і тому суд не вбачає підстав для переривання перебігу позовної давності.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що в задоволені позову відмовлено, судові витрати з відповідача на користь позивача не підлягають стягненню.

Керуючись ст. ст. 526, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволення позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково шляхом подання письмової апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію рішення направити сторонам.

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», , юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1Д.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Повний текст рішення складено 21 листопада 2022 року.

Суддя О.В. Здоровиця

14.11.2022