"06" липня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Бандола Олександр Олексійович, Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про звільнення майна з-під арешту, -
17.12.2021 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про звільнення майна з-під арешту, у якому просить звільнити з-під арешту належну позивачу квартиру АДРЕСА_1 , що накладений постановою ПВ ВО м. Києва Бандолою О.О. від 08.04.2020 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №61485605 та постановою ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва від 10.03.2010 року у виконавчому провадженні №14480214/8, а також покласти на відповідачів понесені позивачем судові витрати.
Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішення єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15.10.2019 року. Між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту №398/1172/06-Пі. Крім того, був укладений іпотечний договір відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання, іпотекодавець передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 . У зв`язку з неможливістю виконання умов за кредитним договором та значною заборгованістю ОСОБА_1 , позивач розпочав процедуру стягнення на іпотечне майно. 19.11.2021 року право власності на вказану квартиру було зареєстроване за позивачем. При цьому, позивачу стало відомо, що реалізувати належне йому майно позивач можливості не має, оскільки постановою ПВ ВО м. Києва Бандолою О.О. від 08.04.2020 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №61485605 та постановою ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва від 10.03.2010 року у виконавчому провадженні №14480214/8 накладено арешт на нерухоме майно відповідача і заборона на його відчуження. Позивач вказує, що на теперішній час внаслідок винесення вищезазначених постанов про арешт, порушено права позивача як власника відповідного майна.
Ухвалою суду від 31.12.2021 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, а також задоволене клопотання сторони позивача про витребування доказів.
Як вбачається з матеріалів справи, направлені на адресу відповідачів копії ухвали суду про відкриття провадження у справі, разом копіями позовної заяви та доданими до них документами, повернулись до суду без вручення, з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».
Станом на час ухвалення у справі рішення, відповідачі своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористались.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Треті особи у справі отримали копію ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з копіями позовної заяви та доданими до них документами 13.01.2022 року, однак станом на час ухвалення у справі рішення не скористались своїм правом на подання до суду письмових пояснень на підтримку або заперечення проти позову.
За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що позивач не викладав жодних заперечень проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
За змістом наявної в матеріалах справи копії рішення єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» №5/2019 від 15.10.2019 року, затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво стосовно всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у передавальному акті, а саме з 15.10.2019 року (з дати затвердження передавального акту цим рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» та рішенням загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк»).
Згідно протоколу позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк», загальні збори акціонерів вирішили затвердити передавальний акт, встановили, що акціонери АТ «Альфа-Банк» визнають усі права та обов`язки АТ «Укрсоцбанк», які зазначені в передавальному акті, а також визначили що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені в передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у передавальному акті, а саме - з 15.10.2019 року (з дати затвердження передавального акту цими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк»).
Як вбачається з матеріалів справи, 14.09.2006 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», як іпотекодержателем, та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як іпотекодавцями, був укладений іпотечний договір №04/І-451 за яким, іпотекодавці передають в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання першим іпотекодавцем зобов`язань перед іпотекодержателем за договором кредиту №398/1172/06-Пі, укладеним між першим іпотекодавцем та іпотекодержателем 14.09.2006 року, а також зобов`язань за цим договором нерухоме майно, а саме: кв. АДРЕСА_1 .
Згідно п. 1.6. іпотечного договору, іпотекодавці свідчать та гарантують, що на момент укладення цього договору, вони перебувають в зареєстрованому шлюбі один з одним. Свідоцтво про право на житло видане 18.05.2005 року Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією згідно з розпорядженням від 18.05.2005 року №64-832С.
Зі змісту п. 4.5. іпотечного договору вбачається, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, зокрема шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до наявної в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - кв. АДРЕСА_1 , від 26.11.2021 року:
- 19.11.2021 року зареєстроване право власності на кв. АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-Банк» на підставі дублікату договору іпотеки №04/І-451 від 14.09.2006 року за реєстровим №3440д;
- 15.09.2006 року здійснено державну реєстрацію іпотеки на підставі договору іпотеки від 14.09.2006 року за реєстровим №3440д. Іпотекодержатель: АТ «Альфа-Банк». Боржник: ОСОБА_1 . Майновий поручитель: ОСОБА_2 ;
- 08.04.2020 року проведено державну реєстрацію обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на підставі постанови ПВ ВО м. Києва Бандоли О.О. про арешт майна боржника від 08.04.2020 року у ВП №61485605. Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 ;
- 29.04.2010 року проведено державну реєстрацію обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на підставі постанови ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва від 10.03.2010 року у ВП №14480214/8. Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 .
Згідно листа Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.06.2022 року, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №14480214 з примусового виконання виконавчого листа №2-901 виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь АКБ «Індустріалбанк» в розмірі 125625,73 грн. 28.08.2009 року державним виконавцем, керуючись ст. 3, 18, 24 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 18.10.2013 року державним виконавцем, керуючись п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Згідно п. 2 Розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік, у зв`язку з чим надати копії виконавчого провадження ВП №14480214 відділ немає можливості.
Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку»: іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; пріоритет - переважне право однієї особи відносно права іншої особи на те ж саме нерухоме майно; вищий пріоритет - пріоритет, встановлений раніше будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна; нижчий пріоритет - пріоритет, встановлений пізніше пріоритету будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна.
Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підстави для відмови в державній реєстрації прав: 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.
Поряд із цим, пунктом 7 частини 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визначено, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України "Про іпотеку". Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 10, п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Згідно ст.ст. 48, 50, 51 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя.
Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначений перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а у частині 5 зазначеної статті вказано, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
За змістом ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України).
Суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом (ст. 318 ЦК України).
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 325 ЦК України, суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ст. 328 ЦК України).
Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності (ст. 386 ЦК України).
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).
Із матеріалів справи вбачається, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 і відповідно володіє всіма правомочностями, які належать власнику, тобто має право володіння, користування та розпорядження належним йому нерухомим майном.
Натомість, на належну позивачу квартиру в межах двох виконавчих проваджень накладений арешт з метою виконання рішень суду про стягнення грошових коштів, у яких позивач боржником не є і відповідно за рахунок реалізації квартири рішення судів про стягнення грошових коштів не можуть бути виконані, оскільки квартира належить не боржнику у цих виконавчих провадженнях - ОСОБА_1 , а позивачу.
У ситуації, що склалась, наявність обтяження квартири у вигляді арешту порушує права власника нерухомого майна, зокрема у питанні можливості розпорядитися нею, і за таких обставин квартира має бути звільнена з-під арешту для поновлення прав її теперішнього власника.
Поряд із цим, суд дійшов висновку про необхідність зазначення в рішенні суду про часткове задоволення позову, оскільки із матеріалів справи вбачається, що арешт на нерухоме майно накладався за виконавчими провадженнями, у яких боржником є ОСОБА_1 , тож відсутні підстави вважати, що ОСОБА_2 у даному випадку є належним відповідачем поряд із ОСОБА_1 .
У зв`язку із наведеним суд також здійснює відповідне пропорційне зменшення розміру сплаченого позивачем судового збору для його відшкодування належним відповідачем ОСОБА_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 76-81, 89, 141, 258-260, 263-265, 273, 275, 279, 280, 281, 354, 355 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316-319, 321, 325, 328, 386, 391 ЦК України, Законами України «Про іпотеку», «Про виконавче провадження», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд, -
Позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Бандола Олександр Олексійович, Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про звільнення майна з-під арешту - задовольнити частково.
Звільнити з-під арешту належну Акціонерному товариству «Альфа-Банк» квартиру АДРЕСА_1 , що накладений постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Бандолою О.О. від 08.04.2020 року про арешт майна боржника у виконавчому провадженні №61485605 та постановою ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва від 10.03.2010 року у виконавчому провадженні №14480214/8.
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн. 00 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 06.07.2022 року.
Учасники справи:
Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );
Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Бандола Олександр Олексійович (м. Київ, вул. Коперника, 3, оф. 255);
Суддя -