Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №936/41/22
Провадження № 2/936/148/2021
18.02.2022 смт Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді Софілканич О. А., з участю секретаря судового засідання Балецького С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,-
В С Т А Н О В И В:
13.01.2022 року ПАТ «Страхова група «ТАС» звернулося до суду з вищезазначеним позовом.
Позов мотивовано тим, що 09.08.2018 року між ПАТ «Страхова група «ТАС» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів № АМ/7839572. Забезпеченим транспортним засобом за полісом є «Ford Fiesta» державний номерний знак НОМЕР_1 . 26 листопада 2018 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Ford Fiesta» державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок якої транспортний засіб марки «Mitsubishi Lancer», отримав механічні пошкодження. Відповідно до постанови Воловецького районного суду Закарпатської області від 07.12.2018 року по справі №300/1073/18 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Враховуючи наявність полісу, водій пошкодженого автомобіля звернувся до ПРАТ «СГ`ТАС» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Так, на підставі страхового акту №5058В/29/2019 від 13.02.2019 року ПАТ «Страхова група «ТАС» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 80 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8012 від 14.02.2019 року. Позивач наполягає, що вказана вище дорожньо-транспортна пригода сталася із вини відповідача ОСОБА_1 внаслідок невідповідності технічного стану автомобіля «Ford Fiesta» державний номерний знак НОМЕР_1 , а тому керуючись підпунктом «г» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати позивачу завдані збитки в порядку регресу в розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за вказаним полісом. На підставі наведеного, позивач просить стягнути із відповідача на свою користь 80 000,00 гривень матеріальної шкоди в порядку регресу та сплачений ним судовий збір у розмірі 2270, 00 гривень.
20.01.2022 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження.
Представник позивача Миц І.В., подала до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить задоволити їх в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 отримавши ухвалу про відкриття провадження від 20.01.2022 року, у відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України, подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого у задоволенні позовних вимог просив відмовити із підстав викладених у такому.
Всебічно проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").
Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речову право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використанням, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Судом встановлено, що 09.08.2018 року між ПАТ «Страхова група «ТАС» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів № АМ/7839572. Строк дії договору до 09.08.2019 року.
30 січня 2019 року представник власника пошкодженого транспортного засобу звернувся до ПАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування.
Так, на підставі страхового акту №5058В/29/2019 від 13.02.2019 року ПАТ «Страхова група «ТАС» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 80 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8012 від 14.02.2019 року.
Відповідно до статті 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Підпунктом «г» пункту 38.1.1 частини 38.1 статті 38 цього Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», роз`яснюється, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Позивач посилався на те, що оскільки мали місце обставини невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу під керуванням відповідача ОСОБА_1 , винність якого встановлена судовим рішенням (постанова Воловецького районного суду Закарпатської області від 07.12.2018 року по справі №300/1073/18) позивач, як страховик, який відшкодував потерпілій особі страхове відшкодування, об`єктивно набув права звернення з відповідним регресним позовом.
Однак із таким твердженням позивача суд не може погодитися, оскільки позивач суду не надав достатніх та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема, щодо знаходження автомобіля марки «Ford Fiesta» на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 26.11.2018 р. в технічно несправному стані.
Отже, преюдицію утворюють лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися, встановлювалися судом і знайшли своє відображення у мотивувальні частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.
Із постанови Воловецького районного суду Закарпатської області від 07.12.2018 року по справі №300/1073/18, вбачається, що технічний стан автомобіля відповідача ОСОБА_1 марки «Ford Fiesta» державний номерний знак НОМЕР_1 не був предметом дослідження при розгляді справи про адміністративне правопорушення та із даного питання жодних висновків судом не вирішувалось, також не встановлювалось чи є між діями відповідача та заподіяною шкодою безпосередній причинний зв`язок, а у постанові суду тільки зазначено про суть порушення викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.
Вимоги до технічного стану та обладнання транспортного засобу передбачені п. 31 ПДР «Технічний стан транспортних засобів та їх обладнання», про порушення яких в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності безпосередньо не зазначено.
Відповідно до п. 31.4.5.б),є) Правил дорожнього руху, забороняється експлуатація транспортного засобу якщо шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини; відсутній болт (гайка) кріплення колеса, або є тріщина диска і ободів коліс. Однак дані порушення в діях відповідача не встановлені та не доведені іншою стороною.
Також відповідач не притягувався до адміністративної відповідальності за експлуатацію транспортного засобу з технічними несправностями, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його заборонена (ч. 1ст. 121 КУпАП).
Суд притримується позиції, що за наявності постанови суду у якій встановлені усі обставини дорожньо-транспортної пригоди та визначено винну особу, то вона є обов`язковою для судів, що розглядають наслідки дорожньо-транспортної пригоди в частині чи мали місце події та ким вони вчинені.
Суд констатує, що для відшкодування шкоди в порядку регресу за правилами «г» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язково необхідно довести в сукупності такі факти, як спричинення страхувальником або водієм забезпеченого транспортного засобу дорожньо-транспортної пригоди та визначення в установленому порядку, що дорожньо-транспортна пригода була безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При пред`явленні позову з вказаних підстав позивачем не здійснено перевірку належності технічного стану автомобіля марки «Ford Fiesta» державний номерний знак НОМЕР_1 існуючим вимогам ПДР, не здійснено перевірку ділянки дороги де відбулася подія, асфальтного покриття дороги, не проведено жодних експертиз, та не встановлено причинно-наслідковий зв`язок події ДТП яка мала місце 26.11.2018 року, жодним доказом, який позивач надав суду для підтвердження своїх позовних вимог не підтверджено та не встановлено, що причиною дорожньо-транспортної пригоди, а саме того, що у автомобіля відповідача ОСОБА_1 відлетіло заднє колесо, була саме технічна несправність даного транспортного засобу.
Враховуючи, що позивачем відповідно до принципу змагальності та обов`язку доказування, передбачених ст. 12 та 81 ЦПК України, не надано суду достатніх доказів та не доведено факту існування в сукупності обставин визначених п. «г» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 вищезгаданого Закону, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з підстав недоведеності позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 141, 263-265, 268, 273, 274-279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу - відмовити.
Судові витрати покласти на позивача.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з часу його проголошення через Воловецький районний суд Закарпатської області або безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», місцезнаходження: 03062, м. Київ, пр.-т Перемоги, 65, ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення буде складено 22.02.2022 року.

Суддя Софілканич О.А.