Справа № 453/1637/21 Головуючий у 1 інстанції: Курницька В.Я.
Провадження № 22-ц/811/149/22 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

секретарка: Назар Х.Б.,

за участі в судовому засіданні представниці заявника АТ «Державний ощадний банк України» Романової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на ухвалу Сколівського районного суду Львівської області в складі судді Курницької В.Я. від 09 грудня 2021 року у справі за скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» щодо неправомірних дій головного державного виконавця Сколівського районного відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шулопати Ірини Миколаївни при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.10.2021 року у виконавчому провадженні ВП № 62214855, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 09 грудня 2021 року скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» щодо неправомірних дій головного державного виконавця Сколівського районного відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шулопати Ірини Миколаївни при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.10.2021 року у виконавчому провадженні ВП № 62214855 задоволено.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Сколівського районного відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шулопати Ірини Миколаївни при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.10.2021 року у виконавчому провадженні ВП № 62214855.

Скасовано постанову головного державного виконавця Сколівського районного відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шулопати Ірини Миколаївни про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.10.2021 року у виконавчому провадженні ВП № 62214855.

Дану ухвалу оскаржив Сколівський відділ державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

В апеляційній скарзі просять скасувати ухвалу та винести нове рішення про відмову у задоволенні скарги.

Вважають, що ухвала є такою, що підлягає скасуванню, оскільки при її ухваленні були порушені норми права. Зазначають, що на виконанні у Сколівському відділі державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебував виконавчий лист №453/1089/16-ц виданий Сколівським районним судом про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №220-3220 від 19.02.2009 року у розмірі 240780,84 грн. та звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 19.02.2009 року, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 , за кредитним договором №2203-3220 від 19.02.2009 у розмірі 240780,84 грн., а саме: звернути стягнення на об`єкт нерухомого майна- цілого житлового будинку з десяти кімнат,розміром житлової площі 129,0 кв.м., та кухні,загальною площею 252,6 кв.м., зазначений в плані під літерою A-З, що знаходяться в АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,018га, кадастровий номер 0:01:001:0150, на якій розташований житловий будинок, наданої для обслуговування житлового будинку без зміни її цільового призначення, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Державним виконавцем, керуючись Законом України «Про виконавче провадження» 03.06.2020 року винесено постанову про арешт майна боржника. 06.10.2020 року державним виконавцем скеровано запит у Славську селищну раду щодо надання інформації про те, чи зареєстровані та проживають неповнолітні діти в описаному та арештованому житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно отриманої відповіді Славської селищної ради за вих.№02- 18/1224 від 12.10.2020 року встановлено, що в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають неповнолітні діти. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих в житловому приміщенні/будинку осіб виданої Відділом «центу надання адміністративних послуг» Славської селищної ради за вих.№1332 від 12.10.2021 року до складу сім`ї (уповноваженого власника) ОСОБА_1 входять: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 дочка, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 - дочка, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 - дочка, ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 -мати, ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 - внучка ІНФОРМАЦІЯ_6 . Зазначають, що враховуючи вимоги закону «Про виконавче провадження», закону «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», а також положення №512/5 порядку, державний або приватний виконавець зобов`язаний в разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, отримати попередню згоду органу опіки та піклування або відповідне рішення суду, про яке, зокрема, зазначає в заяві на реалізацію арештованого майна, постанова ВС справа №303/3043/19 від 30.09.2020 року. Вказують, що рішенням №11 виконавчого комітету засідання №4 від 25.05.2021 року відмовлено у наданні дозволу на реалізацію вищевказаного арештованого нерухомого майна, належного боржнику ОСОБА_1 . Стягувачем AT «Державний ощадний банк України» в особі філії- Львівського обласного управління AT «Ощадбанк» не оскаржувалися рішення виконавчого комітету Славської селищної ради та Органу опіки і піклування Сколівської районної державної адміністрації щодо відмови у наданні дозволу на реалізацію нерухомого майна, а також не визнавалося протиправною реєстрацію третіх осіб у предмет іпотеки, анулювання реєстрації та виселення таких осіб. У зв`язку з тим, що боржник ОСОБА_1 відсутній за адресою, вказаною у виконавчому документі, державний виконавець відповідно до пункту 1 статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» звернулась до Сколівського районного суду з поданням про розшук боржника ОСОБА_1 . Ухвалою по справі № 453/1085/16-ц від 25.05.2021 року Сколівського районного суду подання про оголошення розшуку задоволено. Згідно листа Відділення поліції №3 Стрийського РУГІ встановлено, що розшукуваний боржник ОСОБА_1 перебуває за межами України. 28 жовтня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві відповідно до п.9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

В судове засідання, окрім представниці заявника АТ «Державний ощадний банк України» Романової Н.В., решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представниці заявника в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів скарги, відзиву на скаргу, апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. ст. 447-451 ЦПК України та задовольняючи скаргу, виходив з того, що рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 26.10.2021 року у справі № 453/1086/16-ц (провадження 2/453/104/17) позов банку задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 2203-3220 від 19.02.2009 у розмірі 780,84 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: цілий житловий будинок з десяти кімнат, розміром житлової площі 129, 0 кв.м. та кухні, загальною площею 252,6 кв.м., зазначений в плані під літерою А-3, що знаходяться в АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0180 га. кадастровий номер :01:001:0150 на якій розташований житловий будинок, надана для обслуговування житлового будинку без зміни її цільового призначення, що знаходиться в АДРЕСА_1 і належать на праві власності ОСОБА_1 . Нерухоме майно та земельну ділянку, на яке звернуте стягнення, визначено реалізувати шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, визначеної Законом України «Про виконавче провадження», встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів. Початкову ціну продажу житлового будинку встановлено на підставі вартості визначеної суб`єктом оціночної діяльності у розмірі 1 902 000 гривень. Початкову ціну продажу земельної ділянки встановлено на підставі вартості визначеної суб`єктом оціночної діяльності у розмірі 36 187 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку судові витрати в розмірі 3 611,71 грн. Постановою головного державного виконавця Сколівського відділу державної виконавчої служби у Сколівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шулопата І.М. від 28 жовтня 2021 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Постанова мотивована неможливістю виконання рішення суду у спосіб, визначений рішенням, оскільки відсутній дозвіл органу опіки та піклування на реалізацію предмета іпотеки. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що враховуючи, що на виконанні у головного державного виконавця Сколівського відділу державної виконавчої служби у Сколівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шулопата І.М. перебував виконавчий лист, виданий на виконання рішення суду, яким вирішено спір та звернуто стягнення на предмет іпотеки, визначено спосіб реалізації предмета іпотеки, а тому наявність чи відсутність згоди органу опіки та піклування на примусову реалізацію предмета іпотеки не може перешкоджати виконанню судового рішення, отже дії головного державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу на підставах, викладених у постанові від 25 жовтня 2021 року, не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції немає, висновки суду відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону.

28.11.2021 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» в особі уповноваженого представника адвоката Романової Н.В. звернувся в суд із скаргою, заінтересовані особи: головний державний виконавця Сколівського районного відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шулопати І.М., Винник І.Ф. щодо неправомірних дій головного державного виконавця Сколівського районного відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шулопати І.М. при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.10.2021 року у виконавчому провадженні ВП № 62214855.

В скарзі просили:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Сколівського районного відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шулопати Ірини Миколаївни при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.10.2021 року у виконавчому провадженні ВП № 62214855.

- скасувати постанову головного державного виконавця Сколівського районного відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шулопати Ірини Миколаївни про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.10.2021 року у виконавчому провадженні ВП № 62214855.

Свої вимоги мотивували тим, що рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 26.10.2021 року у справі № 453/1086/16-ц позов банку задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 2203-3220 від 19.02.2009 у розмірі 780,84 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: цілий житловий будинок з десяти кімнат, розміром житлової площі 129, 0 кв.м. та кухні, загальною площею 252,6 кв.м., зазначений в плані під літерою А-3, що знаходяться в АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0180 га. кадастровий номер :01:001:0150 на якій розташований житловий будинок, надана для обслуговування житлового будинку без зміни її цільового призначення, що знаходиться в АДРЕСА_1 і належать на праві власності ОСОБА_1 . Нерухоме майно та земельну ділянку, на яке звернуте стягнення, визначено реалізувати шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, визначеної Законом України «Про виконавче провадження», встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів. Початкову ціну продажу житлового будинку встановлено на підставі вартості визначеної суб`єктом оціночної діяльності у розмірі 1 902 000 гривень. Початкову ціну продажу земельної ділянки встановлено на підставі вартості визначеної суб`єктом оціночної діяльності у розмірі 36 187 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку судові витрати в розмірі 3 611,71 грн. На виконання вищезгаданого рішення, 21.01.2018 року Сколівським районним судом Львівської області видано виконавчий лист для звернення судового рішення до виконання. За заявою Банку головним державним виконавцем Сколівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Шулопата І.М. 02.06.2020 року відкрито виконавче провадження з виконання рішення суду по звернення стягнення на предмет іпотеки. 08.10.2021 року головним державним виконавцем Сколівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області Шулопата І.М. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, яку банк отримав 08.11.2021 року. Скаржник зазначає, що постанова про повернення є незаконною, не відповідає ст. 19 Конституції України, ст. ст. 18, 19, 61 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 33, 39, 41 Закону України «Про іпотеку». Так, зазначає, що при укладенні договору іпокети, позичальником ОСОБА_1 була надана довідка Славської селищної ради від 29.01.2009 року № 203 про те, що у житловому будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , зареєстрованих осіб немає, а також лист Сколівської районної державної адміністрації від 13.02.2009 року № 02/14-284 про те, що оскільки у вищезгаданому будинку не зареєстровані і не мають власності малолітні діти, попередня згода органів опіки і піклування на укладення кредитного договору під заставу житлового будинку не потрібна і про такі документи Банком було повідомлено головного держвиконавця ОСОБА_8 у заяві від 25.11.2020 року із долученням довідки та листа до матеріалів виконавчого провадження. Така позиція банку відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року, у справі № 754/15589/14-ц, в якій встановлені аналогічні фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Відтак, враховуючи, що на виконанні Сколівського ВДВС перебував виконавчий лист, виданий на виконання рішення суду, яким вирішено спір та звернуто стягнення на предмет іпотеки, визначено спосіб та початкову ціну реалізації предмета іпотеки, наявність чи відсутність згоди органу опіки та піклування на примусову реалізацію предмета іпотеки не може перешкоджати виконанню судового рішення, тож дії головного державного виконавця Щулопата І.М. щодо повернення виконавчого документа стягувачу на підставах, викладених у постанові від 28.10.2021 року, не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 26.10.2021 року у справі № 453/1086/16-ц (провадження 2/453/104/17) позов банку задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 2203-3220 від 19.02.2009 у розмірі 780,84 грн. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: цілий житловий будинок з десяти кімнат, розміром житлової площі 129, 0 кв.м. та кухні, загальною площею 252,6 кв.м., зазначений в плані під літерою А-3, що знаходяться в АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0180 га. кадастровий номер :01:001:0150 на якій розташований житловий будинок, надана для обслуговування житлового будинку без зміни її цільового призначення, що знаходиться в АДРЕСА_1 і належать на праві власності ОСОБА_1 . Нерухоме майно та земельну ділянку, на яке звернуте стягнення, визначено реалізувати шляхом продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, визначеної Законом України «Про виконавче провадження», встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів. Початкову ціну продажу житлового будинку встановлено на підставі вартості визначеної суб`єктом оціночної діяльності у розмірі 1 902 000 гривень. Початкову ціну продажу земельної ділянки встановлено на підставі вартості визначеної суб`єктом оціночної діяльності у розмірі 36 187 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку судові витрати в розмірі 3 611,71 грн.

26 жовтня 2017 року на підставі вищевказаного рішення Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі: Філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» отримало виконавчий лист і звернулося до Сколівського районного відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) із заявою про відкриття виконавчого провадження, відповідно до якої 02 червня 2020 року відкрито виконавче провадження ВП № 62214855.

Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1332, виданою Відділом «Центр надання адміністративних послуг» Славської селищної ради 12 жовтня 2021 року, боржник є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 і за вказаною вище адресою зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , неповнолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Сколівським районним відділом державної виконавчої служби 20 жовтня 2020 року направлено до Органу опіки та піклування Сколівської районної державної адміністрації вимогу про надання інформації № 15.28/12032 щодо надання дозволу на реалізацію будинку, в якому зареєстровані неповнолітні діти.

Відповідно до листа від 02 грудня 2020 року № 01/13-1539 Сколівська районна державна адміністрація не надала дозвіл на реалізацію зазначеного будинку.

Рішенням Виконавчого комітету Славської селищної ради Стрийського району Львівської області № 111 від 25 травня 2021 року відмовлено Сколівському районному відділу державної виконавчої служби у наданні дозволу на реалізацію арештованого майна житлового будинку та земельної ділянки, яке належить ОСОБА_1 , у зв`язку із проживанням у цьому житлі неповнолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Постановою головного державного виконавця Сколівського відділу державної виконавчої служби у Сколівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шулопата І.М. від 28 жовтня 2021 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Постанова мотивована неможливістю виконання рішення суду у спосіб, визначений рішенням, оскільки відсутній дозвіл органу опіки та піклування на реалізацію предмета іпотеки.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Також, із практики Європейського суду з прав людини, вбачається, що «...право на суд, захищене статтею 6 [Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод], було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" ( 980_079 ) (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" ( 980_075 ) (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V)» (цитата п. 51 Рішення ЄСПЛ Юрій Миколайович Іванов проти України від 15.10.2009 року Заява N 40450/04.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Зважаючи на наведені норми закону виконання судового рішення є однією із ключових стадій ефективного доступу до суду без якої сам факт звернення до суду і вирішення на користь особи справи було б беззмістовними.

Враховуючи вказане на державну виконавчу службу, приватного виконавця покладено важливий обов`язок практичної реалізації судового рішення, що набрало законної сили, неналежне, неповне чи несумлінне виконання якого слід вважати порушує вимоги закону, а також нівелює право особи на доступ до суду як такий. Тому, державна виконавча служба чи приватний виконавець зобов`язані вживати всіх можливих заходів щодо швидкого та ефективного виконання судового рішення із дотримання прав та інтересів учасників виконавчого провадження насамперед в інтересах виконання судового рішення, що є пріоритетним.

Стаття 19 СК України регулює участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів. Частина шоста цієї статті СК України визначає співвідношення повноважень цього органу та суду, встановлюючи, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Виконавець у виконавчому провадженні відповідно до законодавства України подібними повноваженнями не наділений.

Відповідно до абзацу сьомого пункту 3 розділу ІІ Порядку реалізації майна у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із копією дозволу органів опіки та піклування або відповідним рішенням суду (в електронній або паперовий формі).

Згідно із абзацом першим пункту 2 розділу VII Порядку реалізації майна Реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом про іпотеку.

У разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону про виконавче провадження (пункт 28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень). Це кореспондує пункту 3 розділу ІІ цієї Інструкції.

ЄСПЛ неодноразово зауважував у своїх рішеннях, що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у державі, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін (наприклад, справа «Жовнер проти України» від 29 червня 2004 року, заява № 56848/00, § 33). Право на звернення до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби правова система держав-учасниць Конвенції допускала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, залишалося би невиконаним по відношенню до однієї зі сторін всупереч її інтересам. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок.

Вимога про отримання дозволу Держвиконавцем від органу опіки та піклування на реалізацію майна, право власності на яке або право користування яким належить неповнолітній дитині, встановлена задля додаткового забезпечення захисту прав цієї дитини, зокрема передбачених статтями 17 та 18 Закону про охорону дитини, статтею 12 Закону про основи созахисту, від можливого порушення.

Якщо суд приймає рішення про солідарне стягнення з боржника та його поручителя коштів у рахунок погашення їх зобов`язань перед кредитором, то суд не досліджує питання прав тих чи інших осіб, які пов`язані з можливими обєктами жилої нерухомості, які вже сам Держвиконавець відповідно до Закону про виконавче провадження визначає до реалізації, зокрема, на відкритих торгах для забезпечення виконання цього судового рішення. А відтак проведення такої реалізації майна, в тому числі спірної квартири, не контролюється судом допоки відповідні дії Держвиконавця не оскаржуються кимось з учасників виконавчого провадження чи іншими особами відповідно до закону.

Разом з тим повноваження Держвиконавця не мають того характеру та обсягів, які має суд, зокрема, в межах цивільного процесу. Обов`язки і права виконавців, закріплені у статті 18 Закону про виконавче провадження не відповідають широті повноважень та обов`язків суду, передбачених ЦПК України для вирішення судових спорів. Як приклад можна навести статтю 19 СК України, яка передбачає право суду не погодитись з висновками органу опіки та піклування. Тоді як законодавство України, зокрема Закон про виконавче провадження, такими повноваженнями Держвиконавця не наділяє. Також, наприклад, Держвиконавець позбавлений можливості встановлювати чи є у власності неповнолітніх дітей, місце проживання яких зареєстроване у квартирі, яка підлягає реалізації в рамках виконавчого провадження, інше житлове приміщення, чи мають вони право користування іншим житловим приміщенням. Для вирішення подібних питань Держвиконавець і має звертатись до органів опіки та піклування для отримання відповідного дозволу, який має враховувати найкращий захист прав неповнолітніх дітей.

Тому Держвиконавець не може самотужки забезпечити той самий рівень захисту відповідних прав неповнолітніх дітей, який може забезпечити суд реалізуючи, наприклад, статтю 39 Закону про іпотеку.

В зв`язку з цим, враховуючи вищезазначене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що на відміну від виконання судових рішень, які безпосередньо передбачають звернення стягнення на конкретно визначене житлове приміщення у конкретно визначений спосіб, для інших судових рішень, які передбачають загальне право стягнення боргу (в тому числі солідарного) з боржника (його поручителя) на визначену суму зобов`язань, отримання Держвиконавцем відповідного дозволу органу опіки та піклування є обов`язковим в силу самого факту існування права власності або права користування неповнолітньої дитини щодо нерухомого майна, яке реалізується в рамках виконавчого провадження. Захист відповідних прав неповнолітньої дитини забезпечує орган опіки та піклування в межах своїх повноважень, приймаючи рішення про надання зазначеного дозволу або відмову у наданні зазначеного дозволу Держвиконавцю, а також суд у випадку звернення до нього уповноваженої особи щодо дій Держвиконавця та/або органу опіки та піклування.

Вказане відповідає правовій позиції викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2021 року у справі №755/12052/19.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Стаття 39 Закону України «Про іпотеку» передбачає можливість реалізації предмета іпотеки за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду є кінцевою стадією виконання рішення суду, а тому попередній дозвіл органу опіки та піклування на відчуження будинку, право користування яким належить дітям, законом не вимагається. Така згода потрібна при укладенні договору іпотеки, якщо предметом іпотеки мають право користуватись чи володіти діти, а не при виконанні рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, коли дії по реєстрації місця проживання дітей вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки.

Щодо посилань апелянта на ряд правових позицій Верховного Суду, то слід вказати, що такі стосуються інших правовідносин, а саме частина з цих спорів стосується стягнення суми боргу за кредитними договорами, а не звернення стягнення на предмет іпотеки, одна із справ стосується оцінки нерухомого майна в рамках виконавчого провадження, інші ж висновки висловлені раніше аніж висновки Великої Палати Верховного суду, про які йшлося вище та повинні бути враховані у даній справі. Про це детально та слід вважати відповідно до даних правовідносин, які виникли між учасниками, надана відповідь у відзиві на апеляційну скаргу, мотивів якого апелянт не спростував та згадані висновки на які посилається апелянт, як правильно вказано у відзиві на апеляційну скаргу, не стосуються питань які виникли у даній справі, так як даний спір стосується звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зважаючи на вказане, судом першої інстанції вірно встановлено, що на виконанні у головного державного виконавця Сколівського відділу державної виконавчої служби у Сколівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Шулопата І.М. перебував виконавчий лист, виданий на виконання рішення суду, яким вирішено спір та звернуто стягнення на предмет іпотеки, визначено спосіб реалізації предмета іпотеки, а тому наявність чи відсутність згоди органу опіки та піклування на примусову реалізацію предмета іпотеки не може перешкоджати виконанню судового рішення, отже дії та рішення головного державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу на підставах, викладених у постанові від 25 жовтня 2021 року, не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

З врахуванням наведеного, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з дотриманням вимог процесуального закону, слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) залишити без задоволення.

Ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 09 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 07 липня 2022 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра