КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/7960/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 362/5519/21

06 липня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В

суддів - Музичко С.Г.

- Болотова Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2021 року, постановлену під головуванням судді Лебідь-Гавенко Г.М., у цивільній справі за позовом керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Васильківської міської ради до ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію прав, витребування земельної ділянки,-

в с т а н о в и в:

Керівник Обухівської окружної прокуратури Київської області Гладій Є., в інтересах держави в особі Васильківської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №38359984 від 27.11.2017 року з одночасним припиненням права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 31,1291 га з кадастровим номером :04:007:0019 для ведення особистого селянського господарства.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2021 року позовну заяву керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області Гладія Є. в інтересах держави в особі Васильківської міської ради до ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію прав, витребування земельної ділянки, - повернуто позивачу з усіма доданими до неї документами.

Повертаючи позов прокуратури, суд виходив з того, що відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави, прокурор належним чином не обґрунтував наявність підстав для представництва ним інтересів держави в суді.

Не погодившись з такою ухвалою, керівник Обухівської окружної прокуратури звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що Васильківська міська рада в розумні строки з позовом в інтересах держави з часу отримання повідомлення прокуратури про порушення Закону не звернулась, що свідчить про неналежне виконання захисту інтересів держави уповноваженим органом, що свідчить про виконання вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та надає право прокурору звертатись з позовом до суду самостійно.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Савенко Руслан Васильович просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2021 року - без змін, посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права. Зазначив, що прокурор належним чином не обгрунтував наявність підстав для представництва інтересів держави в суді та не надав належні докази в підтвердження цього, відтак суд прийшов до вірних висновків щодо необхідності повернення позовної заяви органу прокуратури.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, в тому числі про повернення заяви позивачеві (заявникові), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд даної справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позов, поданий прокурором, суд першої інстанції виходив з того, що у останнього відсутні підстави для звернення з позовом в інтересах держави.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Вказаним приписам кореспондують відповідні приписи ЦПК України.

Так, згідно з частиною четвертою статті 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 185 ЦПК України передбачено, що крім цього, заява повертається у випадках, коли відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F. W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, пункт 27).

Водночас ЄСПЛ звертав увагу також на категорії справ, у яких підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): «Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, у разі захисту інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідне правопорушення зачіпає інтереси значного числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».

При цьому ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не стосуються сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечення обмеження повноважень і функцій прокурорів сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему здійснення кримінального правосуддя, водночас для виконання будь-яких інших функцій має бути засновано окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

Зважаючи на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19) зазначено, що: «відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме: подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва. Якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, зазначене не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Якщо суд після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду.

Звертаючись до суду з даним позовом, прокурор у повному обсязі виконав вимоги зазначених вище норм матеріального і процесуального права.

Так, у позовній заяві, прокурор вказав, що з 28.07 2021 року Васильківська міська рада, будучи обізнаною про лист прокуратури від 23.07.2021 року, в якому були викладені виявлені порушення, до кінця вересня 2021 року не звернулась з позовом до суду, що на думку прокуратури свідчить про усвідомлену пасивну поведінку уповноваженого суб`єкту владних повноважень, який всупереч інтересам держави не звертається з позовом за захистом її прав .

Листом Васильківської міської ради Київської області щодо представництва інтересів держави від 28.07.2021 року, міська рада повідомила Обухівську окружну прокуратуру, що вказане питання буде вивчено, визначено спосіб захисту права. Однак через відсутність необхідних документів не вбачається за можливе оперативно вжити заходи реагування.

З огляду на те, що з часу надання такої відповіді до моменту звернення прокурора з позовом 13 жовтня 2021 року минуло два з половиною місяці, а позови так і не були подані, колегія суддів вважає, що висновок суду про відсутність у прокурора підстав для звернення з позовом в інтересах держави є передчасним.

При цьому апеляційний суд, виходить з того, що два місяці достатньо для підготовки позовної заяви до суду, а відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», право на звернення до суду у прокурора виникає, окрім іншого і вразі неналежного здійснення компетентним органом захисту інтересів держави .

З огляду на те, що Васильківською міською радою Київської області в розумні строки не були вжиті заходи для захисту інтересів держави, у прокурора виникло право на подачу позову.

Посилання суду першої інстанції на те, що прокурором не долучено до позову доказів притягнення посадових осіб до дисциплінарної відповідальності за не належне виконання своїх посадових обов`язків, на думку колегії суду не свідчать про відсутність у прокурора підстав для звернення до суду в інтересах держави.

Відповідно до спеціального Закону України «Про прокуратуру», а також ЦПК України не передбачений обов`язок прокурора надавати такі докази до позовної заяви, а міститься лише обов`язок обґрунтування права на звернення до суду в інтересах держави. Подана позовна заява таке обґрунтування містила.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала про повернення позову ухвалена з порушенням норм процесуального права, є необґрунтованою, постановлена на не повно з`ясованих обставинах справи, а тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Васильківської міської ради задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2021 року про повернення заяви скасувати, справу направити до Васильківського міськрайонного суду Київської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: