Справа № 739/398/22
Номер провадження 2/739/222/22
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2022 року м.Новгород-Сіверський
Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Іващенка І.К.,
за участю секретаря Шкурат О.Г.
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Новгород-Сіверський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно, -
ОСОБА_1 звернувся до Новгород-Сіверського районного суду з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина яку позивач прийняв належним чином.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . За життя батько подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, але через те, що ОСОБА_3 була його мачухою, він не зміг оформити спадщину. До спадкової маси входять 4/6 частки в праві спільної часткової власності в житловому будинку який розташований по АДРЕСА_1 з яких 3/6 частки належали мачусі батька ОСОБА_3 , а 1/6 частки матері батька ОСОБА_4 , яка померла у 1968 році. На даний час правовстановлюючий документ втрачений.
Позивач своєчасно подав заяву до нотаріальної контори та отримав відповідне свідоцтво про право на спадщину після смерті батька. В свою чергу спадщину після смерті ОСОБА_3 батько прийняв в порядку передбаченому ч.1 ст.1264 ЦК України.
У серпні 2021 року позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Але нотаріус роз`яснила, що видати свідоцтво вона не може, оскільки згідно п.4.15 гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, а жоден з вищезазначених документів позивачем не був поданий, у зв`язку з його втратою про що було подано оголошення в ЗМІ.
Виходячи з викладеного позивач просить суд встановити факт проживання однією сім`єю та визнати за ним право власності на частку вказаного будинку.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити.
Відповідач Новгород-Сіверська міська рада Чернігівської області подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у відсутність представника міської ради, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти задоволення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть (повторно) серії НОМЕР_1 від 22.04.2021 року, про що зроблено актовий запис № 163)(а.с.7).
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 03.05.2004 року, про що зроблено актовий запис № 117)(а.с.6).
Власником будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , яка зі слів сусідів проживала в ньому до 02.05.2004 року, разом з нею проживав з 1996 року по 02.05.2004 року її пасинок ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом вели спільне господарство, пасинок здійснював постійний догляд за ОСОБА_3 1919 року народження.(а.с.16)
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 спадщину у виді 1/3 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться по АДРЕСА_1 , прийняв ОСОБА_1 (а.с.11).
Згідно свідоцтва про одруження ОСОБА_7 після укладення шлюбу присвоєно прізвище « ОСОБА_8 » (а.с.9)
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_9 (а.с.10)
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.10)
Згідно заповіту зареєстрованого в реєстрі під № 707 завіреного державним нотаріусом 08.05.1990 року в м. Новгород-Сіверський ОСОБА_5 заповів 3/6 частини житлового будинку з відповідною часткою надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 (а.с.12)
Згідно повідомлення нотаріуса щодо майна померлої ОСОБА_3 заведена спадкова справа за №67/2005 за заявою ОСОБА_6 .
У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України.
Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.
За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Статтями2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Таким чином, наявність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем фактичного проживання спадкодавця та проживання з ним є абсолютним підтвердженням обставин того, що вони проживали разом на час відкриття спадщини і ці обставини регулюються частиною третьою статті 1268ЦК України та підтверджені належними і допустимими доказами.
З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_3 у будинку по АДРЕСА_1 з 1996 року по 02.05.2004 рік.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно до ч.1 ст.1296 вказаного Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Згідно з п. 23 ч. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду.
Наявність реєстрації права власності на будинок, на який ніхто не претендує, крім позивача, а також відсутність у ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті спадкодавця не є перешкодою для реалізації права на прийняття спадщини після смерті батька, оскільки виникнення у позивача права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті батька, який за життя не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію цього права, але фактично прийняв спадщину, оскільки проживав зі спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю на час смерті останньої.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17, у постанові від 14 серпня 2019 року у справі № 523/3522/16-ц.
Тому суд вважає вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно такими, які підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1996 року по 20.05.2004 рік за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати право спільної часткової власності на 4/6 частки в праві спільної приватної власності, у порядку спадкування за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Новгород-Сіверська міська рада Чернігівської області, , місцезнаходження: вул. Губернська, б. 2, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська область.

Суддя І.К. Іващенко