гСправа № 358/1411/21 Провадження № 2/358/341/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

представника позивача Тихопія В.Я. ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі цивільну справу за позовом виконавчого комітету Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області в інтересах малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

15 грудня 2021 року виконавчий комітет Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області звернувся до суду з даним позовом, в якому просить позбавити відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав щодо її малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з ОСОБА_2 аліменти, які будуть власністю дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки від усіх видів її заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття на користь осіб або установ, яким буде передана дитина.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачка є одинокою матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка від народження до ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала у своєї баби ОСОБА_4 , яка фактично виконувала батьківські обов`язки щодо виховання, утримання та повноцінного розвитку онуки.

З жовтня місяця 2021 року ОСОБА_3 проживає у сім`ї близьких родичів в м. Макарів Київської області та навчається в КЗ «Макарівський багатопрофільний ліцей». ОСОБА_2 не цікавилася життям, станом здоров`я дочки, жодним чином не приймала участь у її вихованні та утриманні, тобто відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню своєї дочки. ОСОБА_2 тривалий час офіційно непрацевлаштована, зловживає алкогольними напоями, зверталась до лікаря-нарколога КНП БМР «Богуславська районна центральна лікарня» з приводу тривалої алкогольної залежності.

В судовому засіданні представник позивача Тихопій В.Я. позов підтримав, обгрунтувавши вимоги вищенаведеними фактами та доказами.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що вона не ухилялася від виховання своєї дочки. На даний час припинила вживати спиртні напої, має умови для належного утримання і виховання дитини, бажає дитину повернути до себе. Також вона зможе матеріально забезпечувати дитину.

Суд, заслухавши доводи та заперечення учасників розгляду справи, пояснення свідків та дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 є одинокою матір`ю малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, яке видане 05.12.2013 виконавчим комітетом Побережківської сільської ради Богуславського району Київської області, запис про батька дитини проведено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України.

Із показань свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 встановлено, що після народження дитина ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала у своєї баби ОСОБА_4 , яка фактично виконувала батьківські обов`язки щодо виховання, утримання та повноцінного розвитку онуки. Після смерті ОСОБА_4 з жовтня місяця 2021 року дитина ОСОБА_3 проживає у сім`ї близьких родичів.

Згідно характеристики виконкому Медвинської сільської ради від 29.11.2021 року № 02-42/778 ОСОБА_2 негативно характеризується за місцем свого проживання, тривалий час офіційно непрацевлаштована, зловживає алкогольними напоями, зверталась до лікаря-нарколога КНП БМР «Богуславська районна центральна лікарня» з приводу тривалої алкогольної залежності.

Із акту обстеження умов проживання від 19.11.2021 року, який складено за участю представників служби в справах дітей Медвинської сільської ради Тихопія В.Я. та Шостак К.П. , вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , умови проживання незадовільні, в будинку брудно, речі розкидані, відсутні необхідні меблі та інвентар для проживання дитини, температурний режим не відповідає нормі. Матір`ю не створено умов для проживання та повноцінного розвитку дитини.

ОСОБА_2 перебуває на обліку у лікаря-нарколога КНП БМР «Богуславська центральна лікарня» з приводу алкогольної залежності, що підтверджується довідкою № 472 від 21.12.2021 лікаря КНП БМР «Богуславська центральна лікарня» Кириченко Т.М. (а.с. 30).

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона на даний час виконує обов`язки лікаря-нарколога КНП БМР «Богуславська центральна районна лікарня», та підтверджує факт перебування на обліку у лікаря-нарколога відповідачки ОСОБА_2 , як особи, що звернулася за медичною допомогою з приводу алкогольної залежності.

Оцінюючи вищевказані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено в судовому засіданні той факт, що відповідачка ОСОБА_2 страждає на хронічний алкоголізм, що може бути підставою для позбавлення її батьківських прав згідно п. 4 ч. 1 ст. 164 СК України.

Мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, або являються хронічними алкоголіками (п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України).

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.07 № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Пунктом 18 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України також роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

За змістом п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, коли вони свою винною поведінкою, свідомо нехтуючи своїми обов`язками та інтересами дитини, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя.

Оцінюючи досліджені по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємності у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_2 самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме залишила дитину на бабу ОСОБА_4 , а потім на близьких родичів в м. Макарів Київської області і протягом тривалого часу не опікується дитиною та не займається її вихованням.

Однак, суд також дійшов до висновку, що самоусунення відповідачки ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків певною мірою було спровоковано відсутністю належного матеріального забезпечення, відсутністю належних умов для проживання, схильністю до зловживання спиртними напоями.

Натомість, на даний час в судовому засіданні встановлено та підтверджено дослідженими доказами ті факти, що відповідачка ОСОБА_2 бажає спілкуватися з дитиною, приймати участь у її вихованні та піклуватися про дочку.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили ( ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (в редакції із змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року» 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, суд з урахуванням обставин справи, керуючись найвищими інтересами дітей на право зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, знати своїх батьків, їх піклування, приходить висновку, що підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відсутні.

Натомість враховуючи інтереси дитини, суд вважає за необхідне прийняти рішення про відібрання дитини у ОСОБА_2 , оскільки потрібен необхідний час для перевірки дійсних намірів відповідачки щодо зміни її поведінки по відношенню до дитини, зміни відношення до праці, ведення підсобного господарства за місцем проживання, створення необхідних умов для проживання дитини. При цьому необхідно покласти на орган опіки та піклування здійснення необхідного контролю.

При прийняті такого рішення суд керується роз`ясненнями, викладеними в п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.07 № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», а саме ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування, якщо цього потребують інтереси дитини.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 79, 80, 81,142, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (в редакції із змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року» 789-ХІІ, ст.ст. 19, 150, 164, 170 СК України, ст.ст. 11, 14, 15 Закону України «Про охорону дитинства», п.п. 15, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.07 № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд -

ВИРІШИВ:

В позові органу опіки і піклування в особі виконавчого комітету Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області до ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав відносно її малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Відібрати у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та передати дитину органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області для подальшого влаштування згідно чинного законодавства.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність зміни ставлення до виховання дитини та створення нормальних умов для проживання дитини.

Покласти на орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_2 щодо дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на користь установи чи особи, яким буде передана дитина, на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду виготовлене 11 липня 2022 року.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов