ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3989/22 Справа № 185/2577/21 Суддя у 1-й інстанції - Врона А. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Деркач Н.М., Свистунова О.В.

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в порядку ч.13 ст. 7, ч.2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та неустойки (пені) по виплаті аліментів, яке постановлене суддею Вороною А.О. в місті Павлоград Дніпропетровської області, відомості про дату складання повного тексту рішення відсутні,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та неустойки (пені) по виплаті аліментів.

В обґрунтування уточнених позовних вимог зазначила, що судовими рішенням з ОСОБА_1 стягуються аліменти: на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною трьох років, у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу щомісячно, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ним трьох років у розмірі 1/6 частки всіх видів доходу щомісячно; на утримання дружини аліменти до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років у розмірі 1/10 частки всіх видів доходу щомісячно та на утримання дружини під час вагітності у розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітку, щомісячно. Відповідач ОСОБА_1 з 28 лютого 2020 року не сплачує аліменти, у зв`язку з чим в нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів у загальному розмірі 30126,20 грн. У зв`язку з чим позивач просила стягнути пеню за прострочення сплати аліментів за період з 28.02.2020 року по 01.04.2021 року в сумі30126,20 грн..

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 31 серпня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та неустойки (пені) по виплаті аліментів задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 22519 (двадцять дві тисячі п`ятсот дев`ятнадцять) грн. 50 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі - 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду від 11 січня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення від 31 серпня 2021 року.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позовних вимогах позивачці ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на сьогоднішній день відносно відповідача в Павлоградському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південно-східного межрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває 7 виконавчих проваджень щодо стягнення аліментів.

Вказує, що на стягнення аліментів з його заробітної плати відраховується 105, 9%.

Вважає, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з вини відповідача, а внаслідок повідомлення державним виконавцем боржника про необхідну суму сплати аліментів, зважаючи на наявність декількох виконавчих проваджень по сплаті аліментів, у зв`язку з чим, зазначив, що на відповідача не може бути покладена така відповідальність, як стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_1 просила оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8,9).

Судовим наказом Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2020 року у справі № 185/1553/20, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 лютого 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.(а.с.64,65)

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2020 року з відповідача на користь та на утримання позивача стягнуто аліменти у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 28 лютого 2020 року під час вагітності. (а.с.66, 67)

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2020 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 липня 2020 року і до повноліття дитини, стягнуто з відповідача аліменти на утримання позивача, у розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13 липня 2020 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку, до 22 червня 2023 року. (а.с. 68, 69)

Постановою державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Панасенко А.Л., відкрито виконавче провадження №64650747 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання, у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 28 лютого 2020 року під час вагітності. (а.с.10)

Постановою державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Зайцева Д.В. відкрито виконавче провадження №62355283 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 лютого 2020 року. (а.с.12)

Постановою державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Панасенко А.Л відкрито виконавче провадження №63871764 про стягнення з відповідача на користь та на утримання позивача аліменти у розмірі 1/10 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13 липня 2020 року. (а.с. 13)

Постановою державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Панасенко А.Л відкрито виконавче провадження №63872097 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 липня 2020 року. (а.с.14)

Відповідно до розрахунку Павлоградського МР ВДВС ПСМУМЮ м. Дніпро, в період з 28.02.2020 року по 31.05.2021 року відповідач не сплачував аліменти в повному обсязі на утримання доньки ОСОБА_3 , внаслідок чого утворилась заборгованість по аліментах в період з 13.07.2020 року по 31.05.2021 року, відповідач не сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , внаслідок чого утворилась заборгованість по аліментах в період з 13.07.2020 року по 31.05.2021 року, відповідач не сплачував аліменти на утримання дружини ОСОБА_1 , внаслідок чого утворилась заборгованість по аліментах в період з 28.02.2020 року по 21.06.2020 року, відповідач не сплачував аліменти на утримання дружини ОСОБА_1 під час вагітності, внаслідок чого утворилась заборгованість по аліментах.(а.с. 45)

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалася на те, що з вини відповідача, який був обізнаний про наявність аліментних зобов`язань, виникла заборгованість по аліментам по кільком виконавчим провадженням.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції встановив вину відповідача у простроченні сплати аліментів, при цьому врахував, що розмір пені не може перевищувати 100 % розміру заборгованості зі сплати аліментів, відповідно до положень ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ст. 375 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина(частина третя статті 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Відповідно до положень ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі спору - судом.

За положеннями ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду із позовом), у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Зазначена норма діє в редакції Закону України №2037-VIII від 17 травня 2017 року, який набрав чинності з 08 липня 2017 року. Отже, обмеження загального розміру пені застосовуються до правовідносин, які виникли з 08 липня 2017 року.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різнитись.

Законодавець встановив розмір пені 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, в який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується шляхом помноження заборгованості зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж), на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості), та помноження та один відсоток. (за формулою: заборгованість за місяць помноженою на кількість днів прострочення та помноженою на 1 %.).

Аналогічно обчислюється пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обчисленої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року (справа № 14-616цс18).

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У Постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 року у справі № 661/905/19 встановлено, що Сімейним кодексом України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач був обізнаний про свій обов`язок сплачувати аліменти, не вжив заходів з погашення заборгованості та щодо звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів. Тобто своєю винною поведінкою сприяв виникненню заборгованості по аліментам, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність вини відповідача у виникненні заборгованості по аліментам по вказаним вище виконавчим провадженням.

З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги, що відносно відповідача в Павлоградському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває 7 виконавчих проваджень щодо стягнення аліментів, колегія суддів не бере до уваги з огляду на те, що предметом спору даної справи є не виконання відповідачем обов`язків по сплаті аліментів за виконавчими провадженнями №№ 64650747, 62355283, 63871764, 63872097 (а.с. 10, 12, 13, 14).

Доводи апеляційної скарги про те, що з відповідача відраховується 105, 9% заробітної плати, на думку колегії суддів, не позбавляє останнього можливості звернутися до суду з позовом щодо зменшення розміру аліментів, що з нього стягуються, щоб запобігти виникненню заборгованості по аліментам.

Доводи апеляційної скарги що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з вини відповідача, а внаслідок повідомлення державним виконавцем боржника про суми, які належать до сплати по виконавчим провадженням, колегія суддів вважає необґрунтованими, так як відповідно вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідачем не доведено відсутність його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів.

Визначаючи розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції правильно встановив розмір заборгованості по аліментам, період, за який вона виникла, розмір пені. При цьому, згідно вимог ст. 196 СК України, враховуючи, що розмір пені перевищує розмір заборгованості по аліментам, дійшов правильного висновку про визнання розміру пені у розмірі заборгованості по аліментам в сумі 22519,50 грн. При цьому колегією суддів перевірений розрахунок пені, виконаний судом першої інстанції, та колегія суддів вважає його правильним і погоджується з ним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки наведені в апеляційній скарзі обставини були враховані судом першої інстанції при зменшенні розміру пені, а саме, відповідно до положень ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України, суд першої інстанції, врахував, що розмір пені не може перевищувати 100 % розміру заборгованості зі сплати аліментів зменшивши розмір пені, яка підлягає стягненню.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України,суд,- П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 07 липня 2022 року.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Н.М. Деркач

О.В.Свистунова