Справа № 932/9333/20
Провадження № 2-з/932/42/22
у х в а л а

10 лютого 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі - Скопа Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 ), треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Панченко Олена Валентинівна (м. Дніпро, вул. Гоголя, 6, приміщення 33), ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , АДРЕСА_5 ), про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив забезпечити його позов шляхом заборони ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та будь-яким третім особам вчиняти дії, направлені на відчуження земельної ділянки розміром 0,0707 га, кадастровий номер: :02:272:0027, розташованої за адресою АДРЕСА_6 , про що надав письмову заяву.

В обгрунтування заявленого клопотання ОСОБА_1 посилався на те, що предметом спору у даній справі є вказана земельна ділянка, яка була незаконно відчужена ОСОБА_5 відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В.; продаж земельної ділянки було вчинено за ціною 2428489,00 грн., які продавець ОСОБА_5 одержав в момент підписання цього договору. Як вбачається з фотокопії Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «ДМБТІ» № 14723405 від 30.05.2007 року, право власності на домоволодіння (земельну ділянку та житловий будинок з господарськими будівлями) у продавця ОСОБА_5 виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 04.10.2001 року за № 3-4419. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2014 року по справі № 200/14579/13ц були визнані недійсними заповіт, складений 13.02.1985 року від імені ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_5 , посвідчений Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром №4-292 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане зазначеною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6 04.10.2001 року за реєстровим номером 3-4419. Позивач зазначає, що визнання судом недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом скасовує первинні підстави виникнення права власності на спірну земельну ділянку у продавця ОСОБА_5 , відповідно, перехід права власності на земельну ділянку до відповідачів відбувся незаконно, а договір купівлі-продажу земельної ділянки від 31.05.2007 року є нікчемним. Відповідачі на підставі вказаного договору купівлі-продажу від 31.05.2007 року отримали Державні акти на право власності на земельну ділянку та є її співвласниками.

ОСОБА_1 зазначає, що як йому стало відомо, для купівлі домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_6 відповідачі 31.05.2007 року уклали з Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» договори кредиту: відповідно до договору кредиту №76/03-7 від 31.05.2007 року ОСОБА_2 отримала 141667 доларів США, відповідно до договору кредиту №77/03-7 від 31.05.2007 року ОСОБА_4 отримала 116667 доларів США, відповідно до договору кредиту №78/03-7 від 31.05.2007 року ОСОБА_3 отримала 141667 доларів США. В якості забезпечення позичальниками виконання своїх зобов`язань за договорами кредиту між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та відповідачами 31.05.2007 року було укладено Іпотечний договір №466, відповідно до якого відповідачі передали в іпотеку банку земельну ділянку площею 0,0707 га, розташовану по АДРЕСА_6 . Договори купівлі-продажу земельної ділянки, кредиту та іпотеки укладалися в один день 31.05.2007 року, відповідно, державна реєстрація права власності на земельну ділянку за відповідачами мала відбутися пізніше. За умовами кредитних договорів та іпотечного договору кінцевий термін повернення відповідачами заборгованості за кредитом 30.05.2015 року. У разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань відповідачами за Іпотечним договором цим договором передбачено право банку задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яким є спірна земельна ділянка (п.2.4.4). Одночасно із посвідченням Іпотечного договору нотаріусом посвідчено заборону відчуження земельної ділянки площею 0,0707 га, та домоволодіння, що розташовані за адресою АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до припинення іпотечного договору. Таким чином, з`ясувалося, що спірна земельна ділянка є предметом іпотеки, на який у будь-який час може бути звернено стягнення.

ОСОБА_1 також вказує на те, що під час розгляду справи № 200/14579/13ц судом було оглянуто цивільну справу № 2-992/08, та встановлено, що ухвалою суду від 11.10.2007 року було вжито заходи забезпечення позову та заборонено відповідачам проведення будь-яких демонтажних та ремонтно-будівельних робіт у домоволодінні АДРЕСА_6 та на земельній ділянці загальною площею 0,0707 га. Проте, не зважаючи на наявність судової заборони, знятої лише у вересні 2009 року, будинок та господарські будівлі були повністю знищені відповідачами у березні 2009 року, що унеможливило задоволення позовних вимог про визнання права власності на це майно через його відсутність в натурі. Позивач зазначає, що, враховуючи, що предметом даного спору є земельна ділянка, яку він просить витребувати із чужого незаконного володіння відповідачів, а також, зважаючи на той факт, що свого часу відповідачами вже було знищено спадкове майно будинок та господарські будівлі, розташовані на спірній земельній ділянці, та те, відповідачами приховано факт знаходження цієї земельної ділянки в іпотеці, у разі звернення стягнення на земельну ділянку, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тому виникла необхідність у забезпеченні позову.

В судовому засіданні представники відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заперечували проти задоволення клопотання про забезпечення позову, посилаючись на його безпідставність та на те, що відповідачі давно виконали свої кредитні зобов`язання по вказаним позивачем кредитним договорам і спірна земельна ділянка наразі не є предметом іпотеки, заборона відчуження вказаної ділянки відсутня.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 підтримав думку представників відповідача щодо безпідставності заявленого позивачем клопотання.

Розглянувши заяву та клопотання про забезпечення позову, вислухавши осіб, які з`явилися, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Забезпеченням позову по суті є обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У рішенні Дейвіда Горнсбі (David Hornsby) та Ади Енн Горнсбі (Ada Ann Hornsby) проти Грецької Республіки, № 18357/91, § 40 від 19 березня 1997 року, у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece), Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін».

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на норми ЦПК України, особа яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 151 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У пункті 4 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Верховним Судом України у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, у разі якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Як вбачається з позовної заяви, позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить витребувати із незаконного чужого володіння ОСОБА_2 1/3 частину земельної ділянки з кадастровим номером :02:272:0027 загальною площею 0,0707, розташовану на території АДРЕСА_6 , належну їй на підставі договору купівлі-продажу від 31.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 4094; витребувати із незаконного чужого володіння ОСОБА_4 1/3 частину земельної ділянки з кадастровим номером :02:272:0027 загальною площею 0,0707, розташовану на території АДРЕСА_6 , належну їй на підставі договору купівлі-продажу від 31.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 4094; витребувати із незаконного чужого володіння ОСОБА_3 1/3 частину земельної ділянки з кадастровим номером :02:272:0027 загальною площею 0,0707, розташовану на території АДРЕСА_6 , належну їй на підставі договору купівлі-продажу від 31.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 4094.

В обгрунтування позовних вимог позивач, зокрема, посилається на те, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:272:0027 загальною площею 0,0707, розташована на території АДРЕСА_6 , вибула з його володіння не з його волі, а вона була відчужена за відплатним договором, який було укладено між ОСОБА_5 та відповідачами 31.05.2007 року, тоді, як до укладення договору право власності у продавця за цим договором виникло на підставі заповіту, складеного 13.02.1985 року від імені ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_5 , посвідченого Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром №4-292 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого цією нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6 04.10.2001 року за реєстром № 3-4419, які судом визнані недійсними.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 28.10.2021 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні клопотання про забезпечення позову у даній справі з посиланням на його необгрунтованість.

В клопотанні про забезпечення позову, яке розглядається у даному судовому засіданні, в обгрунтування необхідності забезпечення позову у зазначений спосіб позивач посилається на те, що предметом спору у даній справі є вказана земельна ділянка, яка була незаконно відчужена ОСОБА_5 відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В., відповідачі на підставі вказаного договору отримали Державні акти на право власності на земельну ділянку. Право власності на домоволодіння (земельну ділянку та житловий будинок з господарськими будівлями) у продавця ОСОБА_5 виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 04.10.2001 року за № 3-4419. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2014 року по справі № 200/14579/13ц були визнані недійсними заповіт, складений 13.02.1985 року від імені ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_5 , посвідчений Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром №4-292 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане зазначеною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6 04.10.2001 року за реєстровим номером 3-4419, тому, за твердженням позивача, визнання судом недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом скасовує первинні підстави виникнення права власності на спірну земельну ділянку у продавця ОСОБА_5 і відповідно, перехід права власності на земельну ділянку до відповідачів відбувся незаконно, а договір купівлі-продажу земельної ділянки від 31.05.2007 року є нікчемним. Також позивач у своєму клопотанні посилається на те, що йому стало відомо, що для купівлі домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_6 відповідачі 31.05.2007 року уклали з Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» договори кредиту: відповідно до договору кредиту №76/03-7 від 31.05.2007 року ОСОБА_2 отримала 141667 доларів США, відповідно до договору кредиту №77/03-7 від 31.05.2007 року ОСОБА_4 отримала 116667 доларів США, відповідно до договору кредиту №78/03-7 від 31.05.2007 року ОСОБА_3 отримала 141667 доларів США. В якості забезпечення позичальниками виконання своїх зобов`язань за договорами кредиту між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та відповідачами 31.05.2007 року було укладено Іпотечний договір №466, відповідно до якого відповідачі передали в іпотеку банку земельну ділянку площею 0,0707 га, розташовану по АДРЕСА_6 . Договори купівлі-продажу земельної ділянки, кредиту та іпотеки укладалися в один день 31.05.2007 року, відповідно, державна реєстрація права власності на земельну ділянку за відповідачами мала відбутися пізніше. За умовами кредитних договорів та іпотечного договору кінцевий термін повернення відповідачами заборгованості за кредитом 30.05.2015 року. У разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань відповідачами за Іпотечним договором цим договором передбачено право банку задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яким є спірна земельна ділянка (п.2.4.4). Одночасно із посвідченням Іпотечного договору нотаріусом посвідчено заборону відчуження земельної ділянки площею 0,0707 га, та домоволодіння, що розташовані за адресою АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до припинення іпотечного договору, тому таким чином, з`ясувалося, що спірна земельна ділянка є предметом іпотеки, на який у будь-який час може бути звернено стягнення.

ОСОБА_1 також вказує в заяві на те, що під час розгляду справи № 200/14579/13ц судом було оглянуто цивільну справу № 2-992/08, та встановлено, що ухвалою суду від 11.10.2007 року було вжито заходи забезпечення позову та заборонено відповідачам проведення будь-яких демонтажних та ремонтно-будівельних робіт у домоволодінні АДРЕСА_6 та на земельній ділянці загальною площею 0,0707 га. Проте, не зважаючи на наявність судової заборони, знятої лише у вересні 2009 року, будинок та господарські будівлі були повністю знищені відповідачами у березні 2009 року, що унеможливило задоволення позовних вимог про визнання права власності на це майно через його відсутність в натурі. Позивач зазначає, що, враховуючи, що предметом даного спору є земельна ділянка, яку він просить витребувати із чужого незаконного володіння відповідачів, а також, зважаючи на той факт, що свого часу відповідачами вже було знищено спадкове майно будинок та господарські будівлі, розташовані на спірній земельній ділянці, та те, відповідачами приховано факт знаходження цієї земельної ділянки в іпотеці, у разі звернення стягнення на земельну ділянку, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, тому виникла необхідність у забезпеченні позову.

Як вбачається з наданих суду позивачем копій документів, 31.05.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту №76/03-7, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала в кредит 141667,00 доларів США зі сплатою 12,5 відсотків річних з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 30.05.2015 року. Відповідно до п.1.2. договору кредиту, кредит надається позичальнику на придбання нерухомого майна частини домоволодіння та земельної ділянки загальною площею 0,0707 га за адресою АДРЕСА_6 , згідно договору купівлі-продажу від 31.05.2007 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3

31.05.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_4 був укладений договір кредиту №77/03-7, відповідно до якого ОСОБА_4 отримала в кредит 16667,00 доларів США зі сплатою 12,5 відсотків річних з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 30.05.2015 року. Відповідно до п.1.2. договору кредиту, кредит надається позичальнику на придбання нерухомого майна частини домоволодіння та земельної ділянки загальною площею 0,0707 га за адресою АДРЕСА_6 , згідно договору купівлі-продажу від 31.05.2007 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3

31.05.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_3 був укладений договір кредиту №78/03-7, відповідно до якого ОСОБА_3 отримала в кредит 141667,00 доларів США зі сплатою 12,5 відсотків річних з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 30.05.2015 року. Відповідно до п.1.2. договору кредиту, кредит надається позичальнику на придбання нерухомого майна частини домоволодіння та земельної ділянки загальною площею 0,0707 га за адресою АДРЕСА_6 , згідно договору купівлі-продажу від 31.05.2007 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3

31.05.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 було укладено Іпотечний договір №466, відповідно до умов якого ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 передають в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання своїх зобов`язань за договором кредиту №76/03-7, договором кредиту №77/03-7, договором кредиту №78/03-7 в іпотеку банку земельну ділянку площею 0,0707 га, розташовану по АДРЕСА_6 . Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом дніпровського міського нотаріального округу Панченко О.В.

Як зазначено в п.2.4.4. іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань іпотекодавцями обов`язків, визначених цим договором, цим договором передбачено право банку задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яким є спірна земельна ділянка.

Як вбачається з Іпотечного договору, одночасно із посвідченням цього Іпотечного договору приватним нотаріусом посвідчено заборону відчуження земельної ділянки площею 0,0707 га, та домоволодіння, що розташовані за адресою АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до припинення іпотечного договору.

В судовому засіданні представники відповідачів не заперечували укладання відповідачами вищевказаних кредитних договорів та іпотечного договору, проте пояснили, що зобов`язання по цим кредитним договорам відповідачі виконали в повному обсязі і іпотечний договір є припиненим, вказували на те, що відповідачі не мають намірів відчужувати вказану земельну ділянку.

Разом з цим, будь-яких доказів на підтвердження зазначених тверджень про виконання відповідачами на час розгляду даного клопотання умов кредитних договорів та припинення іпотечного договору, предметом якого є вищевказана земельна ділянка, та зняття в зв`язку з цим у встановленому законом порядку заборони її відчуження, відповідачами суду не надано і з матеріалів справи це не вбачається.

Оскільки забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження вимог заяви про забезпечення позову, приймаючи до уваги той факт, що з цих доказів вбачається існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову, зважаючи на зміст позовних вимог позивача, який просить витребувати земельну ділянку у відповідачів, стверджуючи про незаконність набуття ними права власності на неї, та на те, що вказана земельна ділянка є предметом іпотечного договору, на який, за умовами цього іпотечного договору, у будь-який час може бути звернено стягнення у разі невиконання позичальниками умов кредитних договорів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи інтереси як позивача так і відповідачів, зважаючи на обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог та спроможності таких заходів забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; та з огляду на те, що невжиття заходів забезпечення позову може дійсно утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про можливе задоволення позову, з урахуванням заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову шляхом: заборони ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та будь-яким третім особам вчиняти дії, направлені на відчуження земельної ділянки розміром 0,0707 га, кадастровий номер: :02:272:0027, розташованої за адресою АДРЕСА_6 ; вищезазначені заходи забезпечення позову вжити до вирішення даного спору по суті.

Приймаючи рішення про задоволення заяви позивача про забезпечення позову, суд вважає вказані заходи забезпечення співмірними заявленим позовним вимогам у цій справі, оскільки невжиття заходу забезпечення позову може в подальшому ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення цього позову.

Відтак, забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій щодо вказаного вище майна до ухвалення рішення у справі та набрання ним законної сили не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння відповідачами спірним майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачу чи іншим заінтересованим особам.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 2 ст. 157 ЦПК України, примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 153, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Панченко Олена Валентинівна, ОСОБА_5 , про витребування майна із чужого незаконного володіння задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 ), та будь-яким третім особам вчиняти дії, направлені на відчуження земельної ділянки розміром 0,0707 га, кадастровий номер: :02:272:0027, розташованої за адресою АДРЕСА_6 .

Вищезазначені заходи забезпечення позову вжити до вирішення даного спору по суті.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її постановлення. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали направити для виконання учасникам справи, Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, Державній реєстраційній службі.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повного тексту ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років.

Суддя Т.О.Кудрявцева