Справа № 536/1710/21
Провадження № 2/536/123/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Колотієвського О.О.,

за участю секретаря судового засідання Коваль В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «РІАЛЬТО», треті особи: Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, Кременчуцький районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Суми) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги обґрунтовані зокрема тим, що на виконанні у Кременчуцькому районному відділі державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) знаходиться виконавче провадження ВП № 66417693, відкрите на підставі виконавчого напису № 22747 від 16.06.2021 року складеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною про стягнення з нього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ РІАЛЬТО невиплачених в строк відповідно до умов Кредитного договору № 0-1 від 08.01.2021 р. грошових коштів у загальній сумі 9645,50 грн.

Вказаний виконавчий напис вважає таким, що не підлягає виконанню, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа №826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Матеріали, надані Відповідачем нотаріусу та виконавчого провадження не містять даних про те, що Кредитний договір укладений між мною та Відповідачем, був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Окрім того, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем, а тому просив суд:

-визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 22747 від 16.06.2021 року складений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» 9645,50 грн;

-стягнути з відповідача судові витрати: 908 гривень сплаченого судового збору та 15 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

07.12.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначив наступне.

Відповідно до укладеного Договору № 0-1 від 08.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінале Інновація» та ОСОБА_1 , позивач отримав кредит у розмірі 1 500 грн, строком на 30 днів, шляхом переказу на платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ КБ «ПРИВАТБАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту.

14.06.2021р. між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» укладено договір відступлення права вимоги № 14/06/2021-Р/М-2, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 0-1 від 08.01.2021 року перейшло до ТОВ «ФК«РІАЛЬТО».

Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим Ідентифікатором є прямою і безумовною згодою позивача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту.

Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Станом на 02.12.2021р. заборгованість за Договором № 0-1 від 08.01.2021 року становить 9 645 грн. 50 коп.

Відповідачем вказано, що відповідно до правового висновку у постанові Верховного Суду України у справі за № 569/8884/17 від 14.08.2019 року суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватись лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, а й повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі.

Тому вважав за необхідне встановити на підставі первинних підтверджуючих документів (Кредитного договору, розрахунку заборгованості, чеків) суму заборгованості позивача.

Водночас вказав, що пунктом 1.2. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Як передбачено пунктами 3.1., 3.2. Глави 16, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Відповідно до пункту 2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашений заборгованості. На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної Дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави Для відкладення і зупинення нотаріального провадження.

Оскільки позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, на момент вчинення виконавчого напису спір про право був відсутній, тому просили суд:

-відмовити в повному обсязі ОСОБА_1 в задоволенні позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позивач в судове засідання не з`явився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, згідно відзиву на позовну заяву, просив суд проводити розгляд справи без участі представника.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату розгляду справи повідомлялися належним чином.

Від представника Кременчуцького РВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив, що у Кременчуцькому районному відділі ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження ВП № 66417693, відкрите на підставі виконавчого напису № 22747 від 16.06.2021 року складеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною.

Судом встановлено, що виконавчим написом передбачено стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за Договором № 0-1 від 08.01.2021 року укладеним з ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», правонастнупнтком всіх прав та обов`язків за Договором відступлення права вимоги № 11/06/2021-Р/М-2 від 14.06.2021 року є ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованості за Договором № 0-1 від 08.01.2021 року в сумі 9645,50 грн.

Стаття 50 Закону України "Про нотаріат" передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

З виконавчого напису № 22747 від 16.06.2021 року судом встановлено, що нотаріус посилається на п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, яким встановлено, що до для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості на підставі кредитного договору додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Тобто з зазначеного суд вбачає, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та внесено зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами», та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» відповідно до яких нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.

Проте, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувала про непогашення заборгованості».

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 16.06.2021 року у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич Оксани Федорівни були відсутні правові підстави для його вчинення, оскільки кредитний договір не посвідчений нотаріально, а отже оскаржуваний виконавчий напис вчинений з порушенням вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат».

Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Колегія суддів Великої Палати Верховного Суду в постанові від 21.09.2021 року, справа № 910/10374/17 дійшла висновку, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

З урахуванням викладеного та оскільки предметом позову є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд вважає за недоцільне встановлювати суму заборгованості позивача.

Отже, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить висновку, про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису № 22747, вчиненого 16.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими й підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, а саме частиною першою встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини другої вказаної статті: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ст.133 ЦПК України визначено види судових витрат. Відповідно до ч.1 цієї статті - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Ч.3. ст.133 ЦПК України передбачає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, відповідач заявляв про відшкодування судових витрат в розмірі 908 гривень сплаченого судового збору та визначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат за послуги адвоката в розмірі 15000 грн.

Станом на день ухвалення рішення, позивачем не надано ні опису здійснених робіт адвокатом, ні договору про надання правничої допомоги яким встановлюються умови оплати адвоката.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку що на користь позивача підлягає стягненню з відповідача лише сплачений судовий збір в розмірі 908 грн.

Керуючись ст.ст. 76, 258-259, 263-265, 273, 352 ЦПК України, ст.ст. 49, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «РІАЛЬТО», треті особи: Приватний нотаріус Київського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, Кременчуцький районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Суми) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 22747 від 16.06.2021 року складений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «РІАЛЬТО» 9645,50 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «РІАЛЬТО» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 908 гривень.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський