Номер провадження: 22-ц/813/4840/22
Справа № 496/5155/20
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Пендюри Л.О. 16 вересня 2021 року у м. Біляївка Одеської області, -

встановила:

У грудні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 03.09.2014 року у розмірі 21 985 грн. 86 коп., та судових витрат по справі.

Свої вимоги Банк мотивував тим, що 03.09.2014 року до АТ КБ «Приватбанк» звернувся відповідач з метою отримання банківських послуг у зв`язку із чим відповідачем було підписано анкету-заяву № б/н. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті, та складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому дія ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме: «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті, згідно яких обслуговується відповідач. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карт рахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 13000 грн. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі та належним чином, надавши відповідачу кредит. Проте, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим станом на 14.10.2020 року у нього виникла заборгованість перед Банком у розмірі 21985 грн. 86 коп., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 14602 грн. 22 коп., заборгованість за простроченими відсотками - 5315 грн. 44 коп., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 525, - 2068 грн. 20 коп. Оскільки відповідач відмовився добровільно сплатити заборгованість за кредитним договором, то позивач просив стягнути її у судовому порядку.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 16 вересня 2021 року позов АТ КБ «Приватбанк» було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (місце знаходження - 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 «Д», код ЄДРПОУ - 14360570, МФО №305299, р/р № НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитним договором б/н від 03.09.2014 року у розмірі 13652 грн. 50 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13000 грн., та 3 % річних відповідно до положень ст. 625 ЦК України у розмірі 652 грн. 50 коп., а також судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом не було враховано факт визнання відповідачем отримання кредиту, судом невмотивовано відхилено надані позивачем докази, на підставі чого ухвалене необґрунтоване рішення, яким звільнено відповідача від відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.09.2014 року до АТ КБ «ПриватБанк» звернувся ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був підписаний кредитний договір № б/н, за яким останньому було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_3 (відкрита 07.10.2017 року, термін дії до 10/21); № НОМЕР_4 (відкрита 02.05.2019 року, термін дії до 12/22) (а.с.8).

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , 07.10.2017 року відбувся старт карткового рахунку та цього ж дня встановлено кредитний ліміт в розмірі 0,00 грн.; 24.12.2018 року кредитний ліміт було збільшено до 10000 грн.; 02.05.2019 року кредитний ліміт було збільшено до 13000 грн., а 06.08.2019 року кредитний ліміт було зменшено до 0 грн. 00 коп.(а.с,7).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а ч. 1 ст. 1049 вказаного Кодексу встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору кредит у строк та в порядку, встановлених договором.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором б/н від 03.09.2014 року виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується випискою по картковим рахункам, відкритим на ім`я відповідача.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальний розмір кредиту - сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит.

Позивачем надано розрахунок, відповідно до якого заборгованість відповідача перед Банком за кредитним договором б/н від 03.09.2014 року, станом на 14.10.2020 року становить 21 985,86 грн., яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14602 грн. 22 коп., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, у розмірі 2068 грн. 20 коп., та заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 5315 грн. 44 коп. (а.с. 6).

Суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості в частині визначення заборгованості за тілом кредиту у сумі 14602 грн. 22 коп., оскільки сума тіла кредиту не може бути більшою, ніж фактично отримана відповідачем - у розмірі 13 000 грн. відповідно до кредитного ліміту, а тому суд обґрунтовано вважав за можливе стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі саме 13 000 грн., тобто фактичну суму, яку ОСОБА_1 отримав у користування.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Однак, у заяві позичальника від 03.09.2014 року відсутні відомості щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором б/н від 27.08.2015 року, посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна Контракт» «Універсальна Голд» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщених на сайті, як невід`ємних частин спірного договору.

При цьому, колегія суддів зазначає, що доданий до позовної заяви Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку містить дату його підписання відповідачем - 21.03.2018 р., тоді як кредитний договір був укладений між сторонами 03.09.2014 року, у зв`язку із чим вказаний витяг не може бути належним та допустимим доказом у справі.

Таким чином, вірним є висновок суду про те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема щодо сплати заборгованості за простроченими відсотками, тощо.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, про що зазначено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період 6 років - з часу виникнення спірних правовідносин (03.09.2014 року) і до моменту звернення до суду із вказаним позовом (09.12.2020 року), тобто, кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для: задоволення позову.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно положень ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Оскільки анкета-заява не місить відомостей щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 5315 грн, 44 коп., у зв`язку із чим відмовив у задоволені позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог про стягнення відсотків відповідно до ст. 625 ЦК України, то суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за відсотками, нарахованими за прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, у розмірі 2068 грн. 20 коп.

Відповідач отримав кредит 03.09.2014 року, проте позивачем не надано доказів, у якому саме розмірі, в анкеті заяві вказані відомості відсутні. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування, відповідачу 24.12.2018 року кредитний ліміт було збільшено до 10000 грн., а 02.05.2019 року кредитний ліміт було збільшено до 13000 грн., а тому 3 відсотки річних складають:

(10000 грн. : 100 % х 3 % : 12 місяців х 4 місяці) =100 грн.

(13000 грн. : 100 % х 3 % : 12 місяців х 17 місяців) = 552 грн. 50 коп.

Тобто, 3 % річних складають за період з 24.12.2018 року до 14.10.2020 року суму у розмірі 652 грн. 50 коп., а тому позовні вимоги в цій частині підлягали задоволенню саме на суму 652 грн. 50 коп.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги Банку підлягали задоволенню частково на суму 13 652 грн. 50 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту відповідно до кредитного ліміту у розмірі 13 000 грн. та 3% річних, відповідно до положень ст. 625 ЦК України, у розмірі 652 грн. 50 коп.

Докази та обставини, на які посилається АТ КБ «ПриватБанк» у апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16 вересня 2021 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 06 липня 2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе