Справа № 444/1847/21 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З.Л.
Провадження № 22-ц/811/107/22 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м.Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1 , його представника

ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа Служба у справах дітей Жовківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні,

в с т а н о в и в:

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 10 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши наступний спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні дитини за місцем проживання батька по АДРЕСА_1 : перша і третя неділя місяця з 10:00 до 18:00 год.; два тижні влітку (липень) та один тиждень взимку (січень) в період шкільних канікул.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_4 , просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким встановити наступний графік спілкування батька з дитиною, яка проживає з матір`ю в с. Глинськ Львівського району Львівської області: у першу і третю суботу та другу і четверту неділю кожного місяця з 13:00 до 18:00 год. в с. Глинськ або у місці, визначеному за домовленістю батьків, в присутності матері дитини ОСОБА_4 , а також в інший час за згодою матері та батька дитини.

Апелянт посилається на недотримання судом при вирішенні даного спору вимог закону про обов`язковість письмового висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання даного спору, оскільки в матеріалах справи містяться лише копії протоколу №13 комісії з питань захисту прав дітей Жовківської міської ради Львівського району Львівської області від 05.11.2021 року та рішення виконавчого комітету Жовківської міської ради Львівського району Львівської області №10 від 11.11.2021 року про визначення часу спілкування батька з малолітньою донькою.

Апелянт також вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами фактів створення йому перешкод у спілкуванні з дитиною, оскільки участі у вихованні дитини, зокрема, в закладі дошкільної освіти він не брав.

Звертає увагу на відсутність доказів про склад сім`ї позивача, умови його проживання та чи придатні вони для проживання малолітньої дочки.

Наголошує, що в силу малолітнього віку дитини та з урахуванням поведінки позивача, побачення необхідно проводити обов`язково в присутності матері дитини, щоб забезпечити збереження її спокійного психоемоційного стану та поступового відновлення довіри дитини до батька, тому для апелянта є прийнятним визначений рішенням виконавчого комітету Жовківської міської ради Львівського району Львівської області від 11.11.2021 року графік побачень батька з дитиною.

Апелянт вважає, що суд не дав належної правової оцінки доказам у справі і допустив порушення вимог процесуального закону під час їх дослідження, зокрема, електронних доказів, та не врахував судову практику Верховного Суду в даній категорії справ.

В судове засідання апеляційного суду представник третьої особи Служби у справах дітей Жовківської міської ради не зявився, про дату, час і місце розгляду справи третя особа була належним чином повідомлена і клопотань про відкладення розгляду справи не заявляла, тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у її відсутності.

Заслухавши пояснення сторони відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю відповідачем ОСОБА_4 .

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 05 травня 2017 року шлюб між сторонами розірвано.

Розпорядженням голови Жовківської районної державної адміністрації №710 від 27.06.2018 року позивачеві за його заявою було визначено дні та години побачень з донькою, а саме: у першу і третю суботу та другу і четверту неділю кожного місяця з 13.00 год. до 18.00 год. в с. Глинськ (за місцем проживання дитини), або у місці, визначеному за домовленістю батьків, а також в інший час за згодою матері та батька дитини.

У зв`язку з невиконанням вказаного розпорядження, позивач звертався у червні 2019 року в місцеві органи поліції.

Статтею 150 Сімейного кодексу (далі СК) України визначено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватись про здоров`я та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, при цьому, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК).

Відповідно до статті 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

У відповідності до ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У відповідності до ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст.157 СК).

У відповідності до ст.158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

У відповідності до ч.1 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд в такому випадку має право визначити способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування (ч.2 ст.159 СК).

З урахуванням наведених вище вимог закону та встановленого судом факту чинення відповідачкою перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доцільність встановлення днів побачень батька з донькою для їхнього спілкування та для забезпечення позивачу виконання свого батьківського обов`язку щодо участі у вихованні дитини, згідно з визначеним судом графіком таких побачень.

Доводи відповідачки про те, що поведінка позивача негативно вплинула на психоемоційний стан дитини, не є підставою для обмеження права позивача у особистому спілкуванні з дитиною, оскільки немає висновку, який би підтверджував, що таке спілкування перешкоджає нормальному розвитку дитини, окрім того, спілкування дитини з батьком буде сприяти налагодженню психоемоційного контакту між ними, без участі матері, з якою у батька існують конфліктні відносини.

Також необхідно зазначити, що за місцем праці позивач характеризується позитивно і доказів про те, що він зловживає спиртними напоями, немає.

Позивач має нову сім`ю, дітей у другому шлюбі, однак, це не є перешкодою для побачень дитини з батьком за його місцем проживання.

Безпідставними є доводи апелянта про невиконання судом вимог закону щодо обов`язковості письмового висновку органу опіки та піклування в даній справі, оскільки на виконання ухвали суду, 05.11.2021 року проведено засідання комісії з питань захисту дітей Жовківської міської ради, на підставі висновку якої виконавчим комітетом Жовківської міської ради прийнято рішення №10 від 11.11.2021 року «Про визначення часу спілкування батька ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », якому суд першої інстанції дав належну оцінку в сукупності з іншими доказами при вирішенні даного спору.

З урахуванням наведеного, у колегії суддів немає правових підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача, та немає підстав для висновку про допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 10 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 24 червня 2022 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич