УХВАЛА

11 липня 2022 року м. Кропивницький

справа № 404/2034/21

провадження № 22-ц/4809/822/22

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді - Головань А. М., Карпенко О. Л.,

розглянувши апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 липня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 липня 2021 року позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; у задоволенні вимог про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2 відмовлено; стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Відповідно до постанови Кропивницького апеляційного суду від 30 травня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 липня 2021 року залишено без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

23 червня 2022 року до апеляційного суду надійшла апеляційна скарга за підписом ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 липня 2021 року, яка, як зазначено, подається особою, не залученою до участі у справі, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 30 червня 2022 року з підстав, що у ній зазначені, апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 липня 2021 року залишено без руху; запропоновано скаржниці у десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали надати до апеляційного суду обґрунтовану заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Копію ухвали апеляційного суду від 30 червня 2022 року скаржницею отримано у суді апеляційної інстанції 01 липня 2022 року, що підтверджується її розпискою на відповідній заяві (а.с.245).

04 липня 2022 року, тобто в межах встановленого апеляційним судом строку, скаржницею подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, відповідно до якої просить:

1) вважати виправленням недоліків апеляційної скарги ОСОБА_1 доведення того, що позивач ОСОБА_2 у своїй позовній заяві відстоювала забезпечення своїх можливостей для виконання своїх обов`язків щодо утримання дитини, обумовлених ст. 180 СК України. До подання апеляційної скарги особою, не залученою до участі у справі,в якій суд ухвалив рішення про її права, свободи інтереси ОСОБА_1 не набула статусу позивача відповідно до ч.5 ст. 56 ЦПК України. У СК України не зазначено обов`язків малолітніх дітей утримувати самих себе. ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу для захисту своєї власності згідно зі ст. 179 СК України і тому є особою, не залученою до участі у справі, в якій суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси;

2) поновити строк на апеляційне оскарження у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 358 ЦПК України з урахуванням того, що розглядаючи положення п.8 ч. 3ст.129 Конституції України,Конституційний Суду України дійшов висновку, що апеляційне оскарження судового рішення можливе у всіх випадках, крім тих, коли закон містить заборону на таке оскарження.

У поданій заяві скаржниця наполягає на своїй позиції, що малолітня ОСОБА_1 є особою, яка не залучена до участі у справі, в якій суд ухвалив рішення про її права, свободи та інтереси, оскільки не набувала статусу позивача відповідно до ч. 5 ст. 56 ЦПК України.

Вирішуючи питання поновлення строку на апеляційне оскарження на підставі поданої скаржницею заяви, апеляційний суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а відповідно до ст. 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначав, що право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (рішення ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року).

Отже, конституційна засада забезпечення апеляційного оскарження судового рішення гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

ЄСПЛ неодноразово вказував на те, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

У рішенні USTIMENKO v. UKRAINE, № 32053/13, § 46 - 53, від 29 жовтня 2015 року ЄСПЛ акцентував увагу на тому, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Відповідно до рішення ЄСПЛ KHRISTOV v. UKRAINE, № 24465/04, § 33-34, від 19 лютого 2009 року, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Також ЄСПЛ звертав увагу, що «у декількох попередніх справах, у яких порушувалися доволі схожі процесуальні питання, Суд встановив, що коли строк для оскарження поновлюється після спливу значного періоду часу без жодної потреби у виправленні серйозних судових помилок чи недоліків правосуддя, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Тоді як вирішення питання про будь-яке поновлення строку на оскарження відноситься саме до повноважень національних судів, такі повноваження не є необмеженими. У кожній справі національні суди мають перевірити, чи є підстави для поновлення строку на оскарження виправданими, а також обґрунтувати своє рішення про поновлення строку» (SABADASH v. UKRAINE № 28052/13, § 31-34, ЄСПЛ, від 23 липня 2019 року).

Як було з`ясовано апеляційним судом у даній справі, апеляційна скарга подана до суду особою, яка є учасником справи та приймала безпосередню участь у її розгляді судами першої та апеляційної інстанцій, а саме позивачем ОСОБА_2 як законним представником своєї малолітньої дитиниОСОБА_1 . За викладеного, ОСОБА_2 має право на оскарження рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 липня 2021 року як учасник даної справи та законний представник ОСОБА_1 .

За викладеного, виходячи із вимог процесуального закону та фактичних обставин справи, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції у даній справі мала бути подана позивачем до 18 серпня 2021 рокувключно, фактично ж подана до апеляційного суду 23 червня 2022 року, тобто з порушенням встановленого законом процесуального строку.

За змістом ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 44 ЦПК України на учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Наведеними нормами окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.

Однак, ОСОБА_2 наданими процесуальними правами добросовісно не скористалася та формально поставилася до виконання свого процесуального обов`язку щодо обґрунтування та надання відповідних доказів наявності поважних причин майже річного пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у даній справі.

Фактичні обставини свідчать про те, що недопущення пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 липня 2021 року цілковито залежало від волі та бажання скаржниці.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів дійшла висновку, що скаржницею не наведено обставин, які об`єктивно перешкоджали реалізації нею права на апеляційне оскарження у встановлений законом строк, доказів існування таких обставин не надано, що свідчить про неповажність причин пропускуОСОБА_2 строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та відсутність визначених законом підстав для його поновлення.

Частинами 3, 4 ст. 357 ЦПК України визначено, що протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 358 цього Кодексу.

За п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

ЄСПЛ неодноразово постановляв, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів (рішення у справах «Каньєте де Хоньї проти Іспанії»; «Гору проти Греції»; «Михолапа проти Латвії» та «Андрєєва проти Латвії»; «Дія 97» проти України» та ін.).

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 28 квітня 2021 року у справі №640/3393/19, процесуальні строки роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в судочинстві виникнуть порушення прав учасників процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Так, відсутність підстав для поновлення строку подання скарги виключає можливість відкриття апеляційного провадження за такою скаргою.

На підставі викладеного, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргоюОСОБА_2 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 354, 357, 358 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 липня 2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді А. М. Головань

О. Л. Карпенко