Справа № 505/2793/19
Провадження № 2/505/460/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2022 Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Івінського О.О.

секретаря судового засідання Черчел Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратив право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 , звернулася 29 серпня 2019 року до суду із позовом до ОСОБА_2 , та просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідач ОСОБА_2 є колишнім чоловіком позивачки, який на протязі багатьох років не проживає в даному житловому будинку, не сплачує комунальні платежі, взагалі не цікавиться ним і не користується. Він добровільно визначив собі інше місце проживання після розлучення. Реєстрація відповідача створює перешкоди у належному їй праві володіння, користування та розпорядження житловим будинком, заважає отримати субсидію та пільги на сплату житлово-комунальних послуг.

Позивачка та її представник адвокат Кресюн В.А. в судове засідання не з`явилися. Надали заяву, згідно якої просили розглянути справу у їх відсутності, на позовних вимогах наполягали.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про судове засідання, відповідач був повідомлений належним чином про що свідчить підпис у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність не надавав.

Крім того, виклик відповідача було здійснено на підставі ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Котовського міськрайонного суду Одеської області, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.12.2015 та технічним паспортом на житловий будинок від 07.11.2013.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований в житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 з 19.07.2008.

Факт того, що відповідач у вказаному житловому будинку не проживає підтверджується довідками голови квартального комітету від 27.09.2018 за №84 та від 19.08.2019 за №20, відповідно до яких ОСОБА_2 , дійсно за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає з 2012 року.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Відповідно до цієї норми закону відповідачі зобов`язані були зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання.

Тому суд вважає, що реєстрація відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , є формальною, без наміру його фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно він втратив право на користування цим будинком, оскільки добровільно припинив користування вказаним будинком та переселився на інше місце свого проживання.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Так як судом встановлено, що відповідач в спірному жилому приміщенні відсутній більше року без поважних на те причин, спільним побутом з позивачем не пов`язаний, домовленості між ним та позивачем, як власником житла, щодо порядку використання жилого будинку відсутні, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратив право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , належним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя О.О. Івінський

Повне судове рішення складено 17 лютого 2022 року.