ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/851/22 Справа № 695/2710/15-цГоловуючий по першій інстанції Степченко М.Ю.
Категорія: на ухвалу Доповідач в апеляційній інстанції Вініченко Б.Б.
УХВАЛА

07 липня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Нерушак Л.В., Новікова О.М.

за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргуАкціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2022 року про зупинення виконання за виконавчим документом у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконання, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що 30.08.2018 р. Золотоніським міськрайонним судом винесено рішення по справі №695/2710/15-ц, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» () заборгованість за кредитним договором в сумі 8383,31 дол. США. На виконання даного рішення суду Золотоніським міськрайонним судом було видано виконавчий лист. 04.02.2020 р. приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д.М. було завершено виконавче провадження №358773781, а 26.03.2021 р. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження. Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження боржником встановлено, що у виконавчому провадженні код ЄДРПОУ стягувача вказано 14305909, тобто інший, ніж вказаний в рішенні суду та виконавчому листі 23876031.

На дату початку здійснення діяльності та дату виключення з Державного реєстру банків Черкаська обласна дирекція АТ «Райффайзен Банк Аваль» мала та МФО 354411. Відомості в Державному реєстрі банків про Черкаську обласну дирекцію АТ «Райффайзен Банк Аваль» з кодом та МФО 328351 відсутні.

За кодом та МФО 328351 у Державному реєстрі банків міститься запис про Одеську обласну дирекцію АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Приватний виконавець Недоступ Д.М. змінює сам зміст судового рішення у виконавчих документах, а саме назву юридичної особи, код ЄДРПОУ.

У зв`язку з вище викладеним боржник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню та зупинити виконання за виконавчим листом.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2022 року зупинено виконання за виконавчим листом №695/2710/15-ц від 08.10.2018 р. про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (р/р НОМЕР_1 , МФО 328351, ідентифікаційний код суб`єкта господарської діяльності ЄДРПОУ 23876031) заборгованість з кредитним договором №354411/4669/0324-7 від 22.05.2007 р. у розмірі 8383,31 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 191921,03 грн до розгляду заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що зважаючи, що в приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М. перебуває на виконанні виконавчий документ, який боржник просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, враховуючи положення ч.3 ст.432 ЦПК України суд першої інстанції вважав за необхідне зупинити виконання за виконавчим документом до розгляду заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», вважаючи ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, поставлену судом з порушенням норм процесуального права та недотриманням норм матеріального права, просило її скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у забезпеченні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в заяві ОСОБА_1 відсутнє обґрунтування необхідності забезпечення позову, а описується лише проведені дії приватним виконавцем Недоступом Д.М. в рамках виконавчого провадження.

Зазначено, що в ухвалі суду про забезпечення позову у порушення вимог пункту 8 ст. 153 ЦПК України не зазначено про вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Зауважено, що ні в заяві ОСОБА_1 , ні в ухвалі суду немає жодних достатніх та допустимих доказів того, що виконавчий документ було видано помилково, або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою, або з інших причин.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказував, що заявник не звертався до суду із позовом та не подавав заяву про забезпечення позову, оскільки заява ОСОБА_1 подана у порядку статті 432 ЦПК України та на неї не розповсюджуються норми щодо забезпечення позову.

Крім того, зазначає, що зупинення виконавчого провадження входять до дискреційних повноважень суду.

Звернуто увагу, що доводи апелянта щодо відсутності доказів помилковості видачі виконавчого листа, та доказів припинення зобов`язання не можуть бути предметом апеляційного розгляду на даний час, оскільки судом першої інстанції не розглянуто заяву ОСОБА_1 по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про закриття провадження у справі, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Із матеріалів справи вбачається, що у лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суд із заявою про визнання виконавчого листа такими, що не підлягає виконанню, в якій просив зупинити виконання за виконавчим листом № 695/2710/15-ц від 08.10.2018 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 432 ЦПК України, суд розглядає заяву, зокрема про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню в десятиденний строк з дня її надходження. При цьому, суд до розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Таким чином, згідно ч. 3 ст. 432 ЦПК України таке зупинення є правом, а не обов`язком суду.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2022 року про задоволення заяви про зупинення виконання за виконавчим листом № 695/2710/15-ц від 08.10.2018 року до розгляду заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.

Відповідно до ч. 2 ст. 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених ст. 353 цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 353 ЦПК України передбачено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (ч. 2 ст. 353 ЦПК України ).

Можливість оскарження в апеляційному порядку ухвали про зупинення виконання за виконавчим документом частиною першою статті 353 ЦПК України не передбачена.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, вона не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції (п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України).

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у ч. 1 ст. 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України.

Аналогічні правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду по суті спору ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі №522/14750/16-ц (провадження №14-205цс18), від 13 червня 2018 року у справі №761/6099/15-ц (провадження №14-184цс18), від 04 липня 2018 року у справі №623/3792/15-ц (провадження №14-259цс18).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» зазначено: «право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями».

Так, предметом апеляційного оскарження є ухвала Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2022 року про зупинення виконання за виконавчим листом, постановлена до розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягають виконанню, яка до переліку ухвал, зазначених в ч. 1 ст. 353 ЦПК України, не входить.

Колегія суддів враховує, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою.

Таким чином, апеляційне провадження на ухвалу про задоволення заяви про зупинення виконання виконавчого листа, було відкрито помилково.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» викладена правова позиція відповідно до якої при поданні апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя доповідач постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Статтею 362 ЦПК України визначені підстави для закриття апеляційного провадження, серед яких відсутня така підстави для закриття провадження, як помилково відкрите.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2021 року по справі № 29/5005/6381/2011 викладено правову позицію, в якій зазначено: «статтею 264 ГПК України визначені підстави для закриття апеляційного провадження. Втім, хоча стаття 264 ГПК України не містить такої підстави для закриття провадження, як помилково відкрите, в даному випадку, процесуально вірними були дії суду апеляційної інстанції щодо закриття апеляційного провадження, оскільки апеляційне провадження у даній справі було відкрите з перегляду ухвали суду першої інстанції, яка не підлягає оскарженню, і в разі апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суд апеляційної інстанції буде діяти не як «суд встановлений законом» в розумінні статті 6 Конвенції та прецедентної практики Європейського суду з прав людини».

Аналогічний за змістом правовий висновок про закриття апеляційного провадження у випадку його відкриття за переглядом судового рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню, викладений у постановах Верховного Суду від 08 січня 2019 року у справі №922/1906/18, від 13 серпня 2019 року у справі №5002-17/2743-2009, 20 серпня 2019 року у справі №910/1702/15-г, від 29 квітня 2020 року у справі №917/1185/18.

Враховуючи, що апеляційним судом відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2022 року про зупинення виконання за виконавчим документом, постановленої в порядку ч. 3 ст. 432 ЦПК України, що не підлягає оскарженню в порядку апеляційного провадження окремо від рішення суду, з огляду на наявність обмежень, передбачених законом підстав оскарження ухвал суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2022 2022 року.

Керуючись ст. ст. 260, 268, 362 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2022 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: