Справа № 296/7580/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2022 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

за участю секретаря судового засідання Рабчинської Я.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 у вересні 2020р. звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_6 об`єкта самочинного будівництва ганку розмірами 1,8м. х3,17м., що добудований до стіни квартири АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову зазначено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2 . Без жодного погодження зі співвласниками будинку, зокрема ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , власники квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у серпні 2020 здійснили самочинну добудову до власної квартири зі сторони проїзду до внутрішнього двору будинку у вигляді ганку. Згідно висновку експерта №1006/09-2020 за результатами проведення земельно-технічного дослідження від 01.09.2020 ганок, що добудований до стіни квартири АДРЕСА_1 із габаритними розмірами 1,8м. х 3,17м. повністю розташований в межах земельної ділянки під № НОМЕР_1 площею 205кв.м., яка надана у спільне користування співвласників будинку з метою забезпечення проїзду до внутрішнього двору будинку. Згідно додатку №1 до вказаного висновку експерта через здійснену відповідачами добудову у вигляді ганку ширина проїзду до внутрішнього двору складає 1,96 -2,06м., що є прямим порушенням Закону України «Про планування та забудову території», ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.2 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 №466, де зазначено, що ширина проїзду має бути щонайменше шириною 3,5м.

Через здійснену відповідачами добудову та, відповідно, звуження ширини проїзду до 1,96- 2.06м. автомобільний транспорт з метою в`їзду до внутрішнього двору будинку змушений виїжджати сусідньою земельною ділянкою АДРЕСА_3 , що перебуває в одноособовому користуванні ОСОБА_8 .

За вказаних обставин ОСОБА_3 просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позов просив задовольнити з викладених в ньому підстав.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає, що права позивача не порушені.

Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення сторін суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстава.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с. 6,7).

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 (а.с. 18, 19).

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 03.04.2017 по справі №296/3827/15 встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 0,1454 га, що знаходиться по АДРЕСА_4 , згідно з другим варіантом висновку судової земельно-технічної експертизи від 11 листопада 2015 року №288/15. Зокрема, виділено в користування спільний двір на 4 квартири ( ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 ) - земельну ділянку площею - 0,0205 га - діл.№ 21 (жовтий колір) - (по 0,0046га).

Згідно висновку експерта №1006/09-2020 за результатами проведення земельно технічного дослідження від 01.09.2020 ганок, що добудований до стіни квартири АДРЕСА_4 із габаритними розмірами (по фундаменту)1,8м х3,17м повністю розташований в межах земельної ділянки під №21 площею 205,0кв.м., яка надана у спільне користування у відповідності до схеми в додатку №3 (варіант №2) встановлення порядку користування земельною ділянкою у висновку експерта від 11.11.2015 №288/15.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих приписах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 4 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-180цс14, а також неодноразово була підтримана Верховним Судом, зокрема у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 127/27333/16-ц (провадження № 61-663св18), від 24 липня 2019 року у справі № 369/8107/15-ц (провадження № 61-30914св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 685/1537/17-ц (провадження № 61-13076св19), від 10 червня 2020 року у справі № 127/11492/16-ц (провадження №61-40353св18).

Збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою статті 376 ЦК України, а саме: якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; якщо така забудова порушує права інших осіб; якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Отже, позивач зобов`язаний довести факт самочинності будівництва, порушення його права користування земельною ділянкою площею 205,0кв.м., та обґрунтованості захисту його прав лише у такий спосіб як знесення.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Всупереч вищевказаних норм чинного законодавства позивачем не надано належних та достатніх доказів того, що ганок є самочинним будівництвом, тобто таким, що побудований за відсутності належного дозволу на будівництво; відсутності належним чином затвердженого проекту; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил. Також не надано доказів щодо періоду здійснення будівництва. Позивач стверджує, що будівництво здійснено у 2020, а відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні 12.07.2021 вказав, що будівництво розпочато ще в 2008 з дотриманням вимог діючого законодавства. Клопотань про витребування таких доказів від компетентних органів перед судом не заявлено.

Досліджуючи зміст висновку експерта №1006/09-2020 за результатами проведення земельно - технічного дослідження від 01.09.2020, суд враховує, що в представлених на дослідження експерту матеріалах технічної інвентаризації (технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 , складений КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» ЖОР станом на 21.06.2010) відсутні відомості які містять інформацію щодо досліджуваного ганку. Разом з тим, до матеріалів цивільної справи долучено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 , складений ФОП ОСОБА_14 станом на 11.01.2019р. (а.с.139 143), який до уваги експертом прийнято не було.

В свою чергу, висновок експерта №1006/09-2020 не містить висновку про наявність факту здійснення відповідачами самочинного будівництва. Зокрема, відсутні дані щодо періоду здійснення будівництва, класу наслідків (відповідальності) споруди, істотних порушень будівельних норм і правил.

На переконання суду висновок експерта №1006/09-2020, яким встановлено, що ганок повністю розташований в межах земельної ділянки площею 205,0кв.м., яка надана у спільне користування співвласників будинковолодіння по АДРЕСА_4 , ще не свідчить про безумовне порушення прав позивача та неможливість усунення порушень шляхом здійснення перебудови об`єкта.

За вказаних обставин у задоволенні позову слід відмовити за необгрунтованістю..

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76 - 91, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя В. П. Маслак