Справа № 183/2297/21
№ 2/183/902/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2022 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря Кодаченко А.Г.,
розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро», Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» про розірвання договору оренди земельної ділянки,-
01 грудня 2010 року між спадкодавцем позивача ? ОСОБА_2 (Орендодавцем) та ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро» (Орендарем) (Відповідач-1) було укладено Договір оренди земельної ділянки (Договір), без номеру, який було зареєстровано Новомосковським районним відділом ДП ДРФ ДЗК 17 грудня 2010 року.
У відповідності до п. 1, 2.1, 2.3 Договору, ОСОБА_2 надала Відповідачеві-1 в строкове, платне користування належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,0700 га терміном до 31 грудня 2021 року з моменту державної реєстрації договору.
Відповідно до п. 2.2. Договору Відповідач-1 зобов`язався сплачувати Позивачеві щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 2 (двох) відсотків від грошової оцінки землі, що становить 674,00 грн. за один рік,
Згідно абзацу 3 п. 2.2. Договору Орендар гарантував продаж Орендодавцеві сільськогосподарської продукції.
Відповідно до абз. 3 п. 3 розділу «Відповідальність сторін» Договору Позивач та Відповідач погодили, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, Орендар несе відповідальність у вигляді пені у розмірі 0,01 відсотка від суми недоїмки за кожен день прострочення.
Пунктом 1 Договору сторонами було погоджено нормативно грошову оцінку земельної ділянки яка на день підписання Договору становила 33 696,00 грн.
Ураховуючи те, що Позивач успадкував Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 7,0700 га та набув прав та обов`язків за Договором оренди землі, який за життя був укладений між (Спадкодавцем) ОСОБА_1 та Відповідачем-1, у тому числі він набув право отримати орендну плату, обумовлену в Договорі, за частину земельної ділянки яка перебуває в оренді. Позивач, успадкувавши після смерті ОСОБА_2 Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 7,0700 га, автоматично набуває прав та обов`язків попереднього власника земельної ділянки, який за життя уклав договір оренди земельної ділянки з Відповідачем-1, тобто стає новим Орендодавцем.
Та того ж дня, а саме 11 липня 2017 року між Позивачем та Відповідачем-1 було укладено Додаткову угоду без номеру до Договору оренди земельної ділянки.
За змістом Додаткової угоди, Сторонами було вирішено внести зміни до Договору оренди земельної ділянки в цілому, виклавши останній у новій редакції:
У відповідності до п. 2.1, 3.1 Договору, позивач надав Відповідачеві в строкове, платне користування належну йому Ѕ частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,535 га терміном до 31 грудня 2028 року з моменту державної реєстрації договору.
Строк видачі орендної плати: до 31 грудня поточного року
Відповідно до п.4.1 Договору відповідач-1 зобов`язався сплачувати Позивачеві щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 6,5% від нормативної грошової оцінки землі, що становить 7033,96 грн., а також визначено, що на підставі попередньої заяви Орендодавця, Орендар проводить доставку 1 тони соломи до садиби Орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га в територіальних межах Орендаря, сплачує за Орендодавця податок з доходів фізичних осіб, нарахований на суму орендної плати за цим Договором у розмірі та в порядку, встановленому законодавством.
Пунктом 2.5 Додаткової угоди від 11 липня 2017 року, погоджено нормативно грошову оцінку земельної ділянки у розмірі 108 214,80 грн.;
29 березня 2018 року між ОСОБА_1 , з однієї сторони, та ТОВ «АФ «Олімпекс-Агро», ТОВ «АП «Придніпровське» було укладено додаткову угоду про зміну сторони і внесення змін до договору оренди
Відповідно до умов цієї додаткової угоди ТОВ АП «Придніпровське» прийняло на себе права та обов`язки орендаря, нормативно грошова оцінка земельної ділянки визначена у розмірі 108214,8 грн.
Відповідно до п.4.1 Договору орендар зобов`язався сплачувати Позивачеві щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 7,5% від нормативної грошової оцінки землі, що становить 8116,11 грн., а також визначено, що на підставі попередньої письмової заяви Орендодавця, Орендар проводить доставку 1 тони соломи до садиби Орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га в територіальних межах Орендаря, сплачує за Орендодавця податок з доходів фізичних осіб, нарахований на суму орендної плати за цим Договором у розмірі та в порядку, встановленому законодавством.
Позивач підтверджує підписання ним даної Додаткової угоди від 29 березня 2018 року, оскільки був вимушений її підписати, тому, що Відповідач-1 відмовився сплачувати заборгованість по орендній платі за договором оренди земельної ділянки площею 3,535 га, а також надавати послуги з безкоштовного обробітку присадибної ділянки та поставки соломи та наполягав на переукладенні договору з новим орендарем ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» (яке є порідненим з Відповідачем-1 підприємством), яке в свою чергу обіцяло погасити всю наявну заборгованість по договору та в подальшому належним чином виконувати договірні зобов`язання в частині повноти та своєчасності сплати орендної плати, як у грошовій формі та і здійснювати оранку та культивацію присадибної земельної ділянки та здійснювати завезення соломи.
Крім того, Відповідачами 1,2 було повідомлено Позивача про, те що у разі відмови останнього від передачі прав Орендаря за Договором оренди земельної ділянки площею 3,535 га (1/2 частина від загальної площі 7,0700 га) до ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» то орендну плату Відповідач-1 за попередні роки так і за наступні роки йому виплачувати не буде.
Проте, як з`ясувалося пізніше, Відповідач-1 заборгованість з орендної плати не збирався виплачувати, ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» також не бажає виплачувати кошти, які були заборговані Позивачеві до цього Відповідачем-1.
-орендна плата у грошовій формі 2% від грошової оцінки землі;
-безкоштовна поставка 1 тони соломи до садиби Орендодавця;
-оранка та культивація присадибної ділянки Орендодавця до 0,40га.
Додатково за настання відповідних обставин до складу орендної плати входить матеріальна допомога на поховання члена сім`ї Орендодавця у розмірах та у порядку, установлених самим Орендодавцем.
В подальшому, згідно з додатковою угодою, розмір орендної плати за договором було збільшено, а саме до 6,5 % від грошової оцінки землі, яка діяла (п.4.1 Договору).
З 2018 року відповідно до Додаткової угоди від 29 березня 2018 року орендна плата була встановлена в розмірі 7,5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 8 116,11 грн. (п.4.3 Додаткової угоди)
На момент звернення Позивача до суду Відповідачітак і не провели в повній мірі розрахунок за оренду земельних ділянок у грошовій формі з урахуванням індексації вартості земельної ділянки за період з 2017 року по 2020 рік, у останніх існує заборгованість із виплати орендної плати.
Позивачем неодноразово в період з 2017 року по 2020 рік подавалися Відповідачеві заяви про виплату орендної плати як у грошовій так і в натуральній та відробітковій формі, але Відповідач жодного разу відповіді та послуг не надав.
Позивач вважає, що систематичне невиконання відповідачами своїх обов`язків за договором оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є грубим порушенням його прав, оскільки він не отримав ті блага, на які розраховував, а також вважає, що є всі достатні підстави для розірвання договору оренди, так як систематичне невиконання відповідачами своїх обов`язків порушує принцип добросовісного виконання договірних зобов`язань.
Ухвалою суду від 12 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. (а.с. 28)
Ухвалою суду від 02 серпня 2021 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. (а.с. 51-53)
Ухвалою суду від 14 грудня 2021 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті. (а.с. 78)
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Ямковий В. Ф. у судове засідання не з`явились, представником позивача суду подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги останній підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.
У судове засідання представники відповідачів ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» та ТОВ «АП «Придніпровське» не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відзив на позов не подали, неодноразово надавали клопотання про відкладення розгляду справи, без наявності підтверджень про поважність причин неявки.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши подані докази з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
У позові позивач посилається на те, що 01 грудня 2010 року між спадкодавцем позивача ? ОСОБА_2 (Орендодавцем) та ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро» (Орендарем) (Відповідач-1) було укладено Договір оренди земельної ділянки (Договір), без номеру, який було зареєстровано Новомосковським районним відділом ДП ДРФ ДЗК 17 грудня 2010 року.
Означену ухвалу відповідачем не виконано, обставини, викладені у позові щодо наявності такого договору відповідачем не спростовано, як і не спростовано, що укладений між спадкодавцем та ТОВ «АФ «Олімпекс-Агро» договір мав типову форму, внаслідок чого, суд, з урахуванням вимог ч.4 ст. 81 ЦПК України вважає встановленою подію укладення 01 грудня 2010 року між спадкодавцем позивача ? ОСОБА_2 (Орендодавцем) та ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро» (Орендарем) (Відповідач-1) Договору оренди земельної ділянки (Договір), без номеру, який було зареєстровано Новомосковським районним відділом ДП ДРФ ДЗК 17 грудня 2010 року.
Також суд вважає встановленими, не спростованими відповідачами обставинами наступні умови договору оренди від 01 грудня 2010 року, а саме 01 грудня 2010 року ОСОБА_3 надала Відповідачеві в строкове, платне користування належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 7,0700 га терміном до 31 грудня 2021 року з моменту державної реєстрації договору.
Далі, 11.07.2017 року мжі ОСОБА_4 та ТОВ «АФ «Олімпекс-Агро» було укладено додаткову угоду до договору Оренди, у відповідності до якої ОСОБА_4 прийняв на себе права та обов`язки орендодавця (а.с. 22)
Відповідно до п.1 даної Додаткової угоди від 29 березня 2018 року зі згоди Позивача, яка виражається шляхом підписання даної Угоди, Відповідач-1 передає, а Відповідач-2 приймає на себе права та обов`язки сторони (Орендаря), передбачені в Договорі оренди.
З 2018 року відповідно до Додаткової угоди від 29 березня 2018 року орендна плата була встановлена в розмірі 7,5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 8 116,11 грн. (п.4.3 Додаткової угоди)
Суду не надано доказів виплати орендної плати у матеріальній (грошовій у вказаному розмірі) формі, натуральній формі (поставки 1 тони соломи до садиби позивача) та відробітковій формі (оранка і культивація присадибної земельної ділянки) жодним з відповідачів взагалі, розмір цієї орендної плати, визначений позивачем у позові, відповідачами не спростований.
До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.
Таким чином, при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом д) частини першої статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі № 355/385/17.
Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Вирішуючи позов в частині виплати орендної плати у вигляді поставки соломи до садиби позивача, а також оранки і культивації присадибної земельної ділянки суд, крім зазначених вище норм законів, керується наступними нормами.
Відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України, судне бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до вимог ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Відповідно до умов спірного Договору, зміненого та доповненого додатковою угодою № б/н від 29.03.2018 року, орендна плата вноситься у грошовій формі в розмірі 7,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 8116,11грн. за рік оренди. Орендар проводить безкоштовну поставку 1 тони соломи до садиби орендодавця, оранку та культивацію присадибної ділянки орендодавця до 0,40 га в територіальних межах орендаря, на підставі попередньої заяви орендодавця.
В силу ст. 82 ЦПК України, позивачем доведено, відповідачами не спростовано, що в період з 2017 по 2020 рік солома не поставлялася до садиби позивача, грошова компенсація також не виплачувалася.
Вирішуючи питання щодо умов договору про поставку соломи, а також оранку і культивацію присадибної земельної ділянки, суд керується наступними нормами закону.
За ст. 21, 22 Закону України «Про оренду землі», в редакції, чинній на момент укладання Договору, Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.
Як зазначалося вище, Договір оренди землі визначає три основні складові орендної плати, якими є: орендна плата у грошовій формі; безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця, оранка та культивація присадибної ділянки Орендодавця до 0,40 га на рік.
Таким чином сторони укладаючи договір оренди визначили усі три форми орендної плати: грошову, натуральну та відробіткову, які є самостійними формами та підлягають виплаті.
П. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України визначає однією з загальних засад цивільного законодавства - свободу договору.
Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч.ч. 1-3 ст. 6 ЦК України).
Ч. 1 ст. 14 ЦК України визначає, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Системний аналіз наведених вище норм закону, дає суду підстави для розірвання договору оренди, в тому числі, в зв`язку з систематичною несплатою відповідачем орендної плати, визначеної договором у формі безкоштовної поставки соломи до садиби позивача, проведення оранки і культивації присадибної земельної ділянки за 2018-2020 роки.
Суду, в силу ст. 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів виконання відповідачем таких істотних умов договору, як виплата орендної плати у формі оранки та культивації земельної ділянки позивача, поставки соломи.
Між тим, умови додаткової угоди від 11.07.2017 року, як і умови додаткової угоди від 29 березня 2018 року не передбачають чітко прописаної процедури подачі письмової заяви Орендодавцем, навпаки мітять обов`язок орендаря внести орендну плату, в тому числі у виді оранки та культивації земельної ділянки Орендодавця, поставку 1 тони соломи до садиби, що не може бути тотожним обов`язку Орендодавця.
Таким чином, суд приходить до висновку про систематичну несплату визначеної Договором орендної плати в частині поставки соломи, оранки і культивації присадибної земельної ділянки позивача, що являється підставою для задоволення позову та розірвання договору оренди, укладеного між сторонами.
Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд керується наступними нормами процесуального закону.
Так, статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
У відповідності до приписів ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Згідно до положень ч.ч.1-4 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно ч.ч.1,2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Разом з тим склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані наступні документи: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимог.
В матеріалах справи міститься попередній розрахунок надання послуг адвокатом, акт надання юридичних послуг за договором (а.с. 13), а також містяться докази понесених позивачем витрат по оплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. (а.с. 1).
Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське», з кожного окремо, на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору у розмірі 454,00 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000грн.
Керуючись ст.ст. 12,76-82,89,141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Олімпекс-Агро», Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрне підприємство «Придніпровське» про розірвання договору оренди землі, задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність Агрофірма «Олімпекс-Агро» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 гривень (чотириста п`ятдесят чотири гривні), витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень (п`ять тисяч гривень).
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальність Аграрне підприємство «Придніпровське» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 гривень (чотириста п`ятдесят чотири гривні), витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень (п`ять тисяч гривень).
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з моменту отримання ним копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В.Сорока.