КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/3515/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/32620/18

07 липня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Шпильовій Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Баховського Михайла Михайловича на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року, постановлене під головуванням судді Букіної О.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДБЕРРІ» про захист честі, гідності, ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію,-

в с т а н о в и в:

12 грудня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДБЕРРІ» про захист честі, гідності, ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_3 є його донькою. 02.10.2018 року в ефірі телевізійної програми " ОСОБА_4 ", яка транслюється на телеканалі "Еспресо ТV", відбулося інтерв`ю з ОСОБА_1 у якому останнім було поширено наступну інформацію про його доньку: " ОСОБА_5 у нас информационная, война у нас на фронте, война у нас внутри страны, но только научитесь отделять .... потому что в данном случае иногда вам будут пытаться втюхнуть вот этих всех, кто в принципе, давным давно переступил черту закона и действует в своих собственных интересах, как за чистую монету. Я знаю ОСОБА_6 , она является государственным служащим. Знаю, что ОСОБА_6 является государственным служащим, которая сидела на разворовывание городского бюджета, вот и все... Серьезни звынувачення, конечно же. Просто удобно так сейчас перевернуть всю ситуацию."

Зазначає, що вище згадане інтерв`ю з ОСОБА_1 відбулося через декілька днів після акції "Ніч на Банковій", яка відбулась 27 вересня 2018 року, коли близько тисячі людей зібралися під стінами Адміністрації Президента щоб вимагати ефективного розслідування систематичних нападів на громадян України з активною громадянською та проукраїнською позицією. ОСОБА_3 є однією із більше п`ятдесяти постраждалих протягом останнього року. Таким чином, на думку позивача, ОСОБА_1 ,умисно повідомляючи в ефірі телеканалу "Еспресо.ТV" недостовірну інформацію та,безпідставно звинувачуючи ОСОБА_3 у скоєнні злочину, мав на меті дискредитувати її ділову репутацію, честь та гідність та ввести в оману глядачів ефіру, ставлячи на меті підняття рейтингу поліції та збільшити свою популярність, як кандидата в президенти.

Вважає, що поширена ОСОБА_1 недостовірна інформація стосувалася його дочки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .ОСОБА_3 відома своєю громадською діяльністю, а саме: активними виступами та розслідуванням щодо корупційної діяльності правоохоронних органів.

Вказує, що в своєму інтерв`ю ОСОБА_1 надає оцінку ситуації, що склалась у країні, у зв`язку із численними нападами на громадських активістів та звертається до глядачів із проханням критично оцінювати таку ситуацію та наводить приклад ОСОБА_3 , зазначаючи при цьому, що вона є державним службовцем та причетна до розкрадання державних грошей.

Таким чином, ОСОБА_1 , розуміючи значення своїх слів, навмисно, в ефірі телеканалу здійснює безпідставне, незаконнне звинувачення ОСОБА_3 у корупційному злочині.

Вважає, що даними висловлюваннями ОСОБА_1 поширює у суспільстві хибні думки, що ОСОБА_3 є корупціонеркою, а це, в свою чергу, приносить моральні страждання йому, як батьку померлої ОСОБА_2 , порушуючи немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію.

З огляду на вище викладене, просив суд визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 інформацію, що була поширена ОСОБА_1 у випуску програми « ОСОБА_4 » в ефірі телеканалу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », наступного змісту: «Я знаю, что ОСОБА_6 является государственным служащим, которая сидела на разворовывании городского бюджета, вот и все»;зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ГОЛДБЕРРІ» у наступному після набрання судовим рішенням законної сили випуску програми «Коментар» в ефірі телеканалу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » повідомити про ухвалене у даній цивільній справі судове рішення та проголосити текст резолютивної частини рішення суду; зобов`язати ОСОБА_1 спростувати поширену ним інформацію щодо ОСОБА_3 в ефірі телеканалу «Еспресо.ТV».

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДБЕРРІ» про захист честі, гідності, ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_3 інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 увипуску програми « ОСОБА_4 » в ефірі телеканалу « ІНФОРМАЦІЯ_4 » наступного змісту: «Я знаю, что ОСОБА_6 сидела на разворовывании городского бюджета».

Зобов`язано ОСОБА_1 протягом 10 календарних днів з дня набрання судовим рішенням у даній справі законної сили спростувати недостовірну інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_3 у випуску програми «Коментар» в ефірі телеканалу « ІНФОРМАЦІЯ_4 » шляхом повідомлення в ефірі телеканалу «Еспресо. TV» про те, що інформація наступного змісту: «Я знаю, что ОСОБА_6 сидела на разворовывании городского бюджета» не відповідає дійсності».

В іншій частині позову, відмовлено.

09.09.2021 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м.Києва з заявою про перегляд заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 грудня 2021 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДБЕРРІ» про захист честі, гідності, ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду першої інстанції представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Баховський Михайло Михайлович 23 грудня 2022 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати заочне рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та постановити нове судове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що відповідач ОСОБА_1 не отримував копії ухвали про відкриття провадження у даній справі, копії позовної заяви, судових повісток та рішення суду першої інстанції. Вказує на те, що вся поштова кореспонденція направлялась судом першої інстанції на адресу за якою відповідач не був зареєстрований.

Вказує на те, що розгляд справи за відсутності учасника процесу щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації, проте у даній справі відсутні докази того, що ОСОБА_3 є членом сім`ї позивача.

Вважає, що інформація, яку позивач просив спростувати, за своїм змістом не стосується позивача та членів його сім`ї та є оціночним судженням.

Звертає увагу, що позивачем не надано доказів, що зазначені в публікації словосполучення є фактичними твердженнями, які характеризують саме позивача негативно. Окрім того, вказує на те, що в справі не було проведено лінгвістичну експертизу зазначених позивачем висловлювань відповідача ОСОБА_1 , а тому висновки суду щодо оцінки вказаних висловлювань не підтверджені належними доказами та є припущеннями, а рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях.

Посилається також на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом не було враховано положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 ( 1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя відповідно до яких межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати ( статті 3,4,6 Декларації).

26 травня 2022 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Мельник Юрій Олексійович поштою направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Баховського Михайла Михайловича, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду- без змін.

Зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, так як суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив обставини справи, дослідив надані докази, надав їм вірну правову оцінку та ухвалив рішення з дотриманням норм процесуального права та вірно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.

Доводи апелянта про те, що поширена відповідачем ОСОБА_1 інформація є оціночними судженнями мають бути відхилені судом апеляційної інстанції, так як вказана інформація є твердженням відповідача, яке містить фактичні дані щодо ОСОБА_3 , а саме: містить звинувачення у вчиненні нею злочину. Доказів на підтвердження достовірності вказаного твердження відповідачами суду не надано, а тому суд першої інстанції прийшов до вірного та обгрунтованого висновку про те, що поширена ОСОБА_1 інформація «Я знаю, что ОСОБА_6 сидела на разворовывании городского бюджета» є недостовірною, порушую честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 , а тому підлягає спростуванню .

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Баховський Михайло Михайлович повторно не з`явились, про день та час слухання справи судом повідомлені у встановленому порядку, причин своєї неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДБЕРРІ» в судове засідання також повторно не з`явився, про день та час слухання справи судом повідомлений, причин неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Мельник Юрій Олексійович в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував посилаючись на їх невідповідність встановленим фактичним обставинам справи, дослідженим доказам та вимогам закону та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2018 року в ефірі телевізійної програми "Коментар", яка транслюється на телеканалі "Еспресо ТV", відбулося інтерв`ю з ОСОБА_1 .

В даному інтерв`ю ОСОБА_1 було поширено наступну інформацію про ОСОБА_3 : " ОСОБА_5 у нас информационная, война у нас на фронте, война у нас внутри страны, но только научитесь отделять .... потому что в данном случае иногда вам будут пытаться втюхнуть вот этих всех, кто в принципе, давным давно переступил черту закона и действует в своих собственных интересах, как за чистую монету. Я знаю ОСОБА_6 , она является государственным служащим. Знаю, что ОСОБА_6 является государственным служащим, которая сидела на разворовывание городского бюджета, вот и все... Серьезны звинувачення, конечно же. Просто удобно так сейчас перевернуть всю ситуацию. "

Факт поширення вищезазначеної інформації в указаний спосіб підтверджується записом ефіру телеканалу "Еспресо ТV" від 02 жовтня 2018 року.

Виконавчим комітетом Херсонської міської ради на адвокатський запит від 25 жовтня 2018 року було надано відповідь № 8-11650-9/12 від 09 листопада 2018 року в якому зазначається, що відповідно до посадових обов`язків, радниця міського голови ОСОБА_3 забезпечує виконання повноважень відповідно до напрямків роботи окремих виконавчих органів міської ради у складі юридичних осіб- виконавчого комітету міської ради, - що організаційно забезпечують діяльність виконавчого комітету міської ради, підготовку його засідань та питань, що виносяться для розгляду, сприяє виконанню завдань щодо аналітичного, організаційного, інформаційного та іншого забезпечення діяльності цими виконавчими органами міської ради, готує міському голові інформаційно- аналітичні матеріали щодо належного висвітлення діяльності Херсонського міського голови, Херсонської міської ради та її виконавчих органів з актуальних питань життєдіяльності міста.

Зазначено, що згідно посадової інструкції, ОСОБА_3 не має доступу до державних коштів, відповідно, не може вчиняти дії щодо розпорядження чи використання державних коштів.

Також повідомлено, що службові розслідування стосовно ОСОБА_3 пов`язані з розкраданням державних коштів, нецільовим використанням державних коштів, зловживанням службовим становищем, не проводилися. (а.с. 32)

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві. (а.с. 11)

Позивач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 , серія НОМЕР_1 , виданого 18.07.1985 року Суворовським відділом ЗАГС м. Херсона, актовий запис № 584, відповідно до якого ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Херсоні, її батьком є ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_8 , та копією паспорта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - НОМЕР_2 , виданого 23.05.2005 року Суворовським РВ УМВС України в Херсонській області.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Баховський Михайло Михайлович просить скасувати заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, в іншій частині рішення суду просить залишити без змін.

Отже, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний суд переглядає справу лише в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , визнаючи недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_3 інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 у випуску програми « ОСОБА_4 » в ефірі телеканалу « ІНФОРМАЦІЯ_4 » наступного змісту: «Я знаю, что ОСОБА_6 сидела на разворовывании городского бюджета» та зобов`язуючи ОСОБА_1 протягом 10 календарних днів з дня набрання судовим рішенням у даній справі законної сили спростувати недостовірну інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_3 у випуску програми «Коментар» в ефірі телеканалу « ІНФОРМАЦІЯ_4 » шляхом повідомлення в ефірі телеканалу «Еспресо. TV» про те, що інформація наступного змісту: «Я знаю, что ОСОБА_6 сидела на разворовывании городского бюджета» не відповідає дійсності», суд першої інстанції посилався на те, що поширена відповідачем ОСОБА_1 інформація стосовно ОСОБА_3 наступного змісту: «Я знаю, что ОСОБА_6 сидела на разворовывании городского бюджета» є недостовірною, а тому відповідач не звільняється від відповідальності за її поширення. Позивач ОСОБА_2 , як батько померлої ОСОБА_3 , має право вимоги у даній справі щодо визнання недостовірної та спростування інформації відносно членів своєї сім`ї - доньки ОСОБА_3 , оскільки розповсюдження недостовірної інформації порушує немайнові блага, які у розумінні вимог ст.201 ЦК України становлять зміст особистого немайнового права фізичної особи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

У національному законодавстві право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань підлягає реалізації з урахуванням обов`язку не поширювати недостовірну і таку, що ганьбить гідність, честь чи ділову репутацію іншої особи, інформацію.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Конституція України визначає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та що кожен має право на повагу до його гідності (статті 3, 28).

Згідно зі статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Частиною першою статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria), § 46).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням.

Згідно з частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Пленум Верховного Суду України у пункті 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив судам, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до частини другої статті 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України 2004 року обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Під гідністю необхідно розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням (пункт 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

З досліджено відеозапису ефіру телеканалу "Еспресо ТV" від 02 жовтня 2018 року встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в ефірі телевізійної програми "Коментар", яка транслюється на телеканалі "Еспресо ТV", відбулося інтерв`ю з ОСОБА_1 . В даному інтерв`ю ОСОБА_1 було поширено наступну інформацію про ОСОБА_3 : " ОСОБА_5 у нас информационная, война у нас на фронте, война у нас внутри страны, но только научитесь отделять .... потому что в данном случае иногда вам будут пытаться втюхнуть вот этих всех, кто в принципе, давным давно переступил черту закона и действует в своих собственных интересах, как за чистую монету. Я знаю ОСОБА_6 , она является государственным служащим. Знаю, что ОСОБА_6 является государственным служащим, которая сидела на разворовывание городского бюджета, вот и все... Серьезны звинувачення, конечно же. Просто удобно так сейчас перевернуть всю ситуацию. "

Аналізуючи вказаний доказ, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що в інтерв`ю відповідач ОСОБА_1 в ствердній формі зазначає, що "Я знаю ОСОБА_6 , она является государственным служащим. Знаю, что ОСОБА_6 является государственным служащим, которая сидела на разворовывание городского бюджета, вот и все... Серьезны звинувачення", тобто, він стверджує, що він знає, що ОСОБА_6 є державним службовцем, яка сиділа на розкраданні міського бюджету.

Вірним є висновок суду про поширення вказаної інформації саме відповідачем ОСОБА_1 , так як 02 жовтня 2018 року в ефірі телевізійної програми "Коментар", яка транслюється на телеканалі "Еспресо ТV", інтерв`ю давав ОСОБА_1 , висловлювання стосовно ОСОБА_3 були сказані ним особисто та публічно.

Відповідно до принципу змагальності сторін, закріпленого у ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст.ст. 77,78 ЦПК України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем, відповідно до вимог ст.ст. 12 77,78, 81 ЦПК України не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження достовірності поширеної ним інформації про ОСОБА_3 .

Позивачем до суду першої інстанції було надано відповідь Виконавчого комітету Херсонської міської ради з якої вбачається, що згідно посадової інструкції радника міського голови, ОСОБА_3 не мала доступу до державних коштів, відповідно не могла вчиняти дії щодо розпорядження чи використання державними коштами. Також повідомлено, що службові розслідування стосовно ОСОБА_3 пов`язані з розкраданням державних коштів, нецільовим використанням державних коштів, зловживанням службовим становищем, не проводилися.

Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що поширена відповідачем ОСОБА_1 інформація про ОСОБА_3 в частині: «Я знаю, что ОСОБА_6 сидела на разворовывании городского бюджета» не відповідає дійсності та є недостовірною.

Відповідно до вимог ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка її поширила, у такий же спосіб у який вона була поширена.

У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію (пункт 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» ).

Вирішуючи питання про спосіб спростування інформації, яка підлягає визнанню недостовірною, суд першої інстанції до вірного висновку про те, що способом спростування поширеної відповідачем інформації, який би сприяв найбільш повному відновленню порушеного немайнового права ОСОБА_3 , є зобов`язання ОСОБА_1 протягом 10 календарних днів з дня набрання судовим рішенням у даній справі законної сили спростувати недостовірну інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_3 у випуску програми «Коментар» в ефірі телеканалу « ІНФОРМАЦІЯ_4 » шляхом повідомлення в ефірі телеканалу «Еспресо. TV» про те, що інформація наступного змісту: «Я знаю, что ОСОБА_6 сидела на разворовывании городского бюджета» не відповідає дійсності».

Доводи апеляційної скарги про те, що вказана інформація є оціночними судженнями і суд першої інстанції дав невірну правову оцінку вказаній інформації , колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій,сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 08.07.1986 по справі «Лінгенс проти Австрії» та від 25.06.1992 по справі «Торгейр Торгейрсон проти Ісландії» вказано, що слід чітко розрізняти факти та оцінні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню.

Більше того, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19 (Lingens, cited above, p. 28, п. 46).

Аналізуючи поширену відповідачем ОСОБА_1 інформацію стосовно ОСОБА_3 , суд першої інстанції вірно послався в рішенні на те, що у ній висловлено не оціночне суб`єктивне судження відносно ОСОБА_3 , не особисте відношення автора до неї, а стверджується щодо об`єктивних, чітко висловлених фактів, які можуть бути перевіреними.Спірна інформація сформульована відповідачем способом категоричного висловлювання у формі існування конкретних обставин (фактів), за формою вираження вищезазначеної інформації указане повідомлення не містить критики або оцінки дій, виражено без застосування та вживання гіпербол, алегорій, сатири (чи інших мовностилістичних способів).

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_1 не отримував по даній справі копію ухвали суду про відкриття провадження, копії позовної заяви, судових повісток та рішення суду першої інстанції, так як вся поштова кореспонденція направлялась судом першої інстанції на адресу за якою відповідач не був зареєстрований, з огляду на наступне.

При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_2 в позовній заяві зазначив адресу місця роботи відповідача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 і саме за вказаною адресою суд надсилав відповідачу копії процесуальних документів та повідомлень. Так, копія ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження у даній справі, без виклику сторін від 28 січня 2019 року та копія позовної заяви із додатками були направлені відповідачу ОСОБА_1 04 лютого 2019 року та відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, були вручені 14.03.2019 року уповноваженій особі Корж ( а.с. 46). Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 02 травня 2019 року дану справу було призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін на 26 червня 2019 року на 16 год.30 хв. Копія вказаної ухвали була направлена на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) 02 травня 2019 року та була вручена ОСОБА_1 18.06.2019 року ( а.с. 54) . 26 червня 2019 року було ухвалене оскаржуване рішення у даній справі. Копія даного рішення суду була направлена відповідачі ОСОБА_1 та отримана уповноваженою особою Заика 16.08.2019 року. Доводи представника відповідача ОСОБА_1 про те, що відповідач зареєстрований у м.Києві за іншою адресою не підтверджені жодним належним доказом ні підчас подання заяви про перегляд заочного рішення, ні під час подання апеляційної скарги.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги відносно того, що інформація яку позивач просив спростувати, за своїм змістом не стосується позивача та членів його сім`ї, оскільки відповідно до наданих до суду апеляційної інстанції копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , оригінал якого був оглянутий судом в судовому засіданні, та копії паспорта ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , а тому поширена відповідачем недостовірна інформація стосується члена сім`ї позивача - його доньки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5

Посилання в апеляційній скарзі на те, що з метою перевірки доводів позивача щодо поширеної відповідачем інформації судом першої інстанції не було призначено лінгвістичну експертизу, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідачем ОСОБА_1 ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не було заявлено клопотання про призначення такої експертизи, а суд за власною ініціативою не може збирати докази у справі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року постановлене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Баховського Михайла Михайловича.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Баховського Михайла Михайловича залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 липня 2022 року.

Головуючий: Судді: