ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи: 509/1188/17

Апеляційне провадження № 22-ц/813/4612/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Колеснікова Г.Я. (суддя-доповідач),

суддів Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря Кузьмук А.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні виділені матеріали за апеляційною скаргою адвоката Орлової Оксани Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 вересня 2021 року, постановлену під головуванням судді Кириченка П.Л.,

ВСТАНОВИВ:

Рух справи, короткий зміст позовних вимог та заяви про забезпечення позову

У квітні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гашова В.В. про визнання недійсними довіреність, договори купівлі-продажу з моменту їх підписання (виділені матеріали т.1 а.с.1-12).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 квітня 2017 року відкрито провадження у справі № 509/1188/17 (виділені матеріали т.1 а.с.14).

У лютому 2018 року ОСОБА_4 звернулась до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», товариство з обмеженою відповідальністю «Голден Валлет» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, дарування, стягнення збитків та моральної шкоди (виділені матеріали т.1 а.с. 20-29) справа №522/2065/18.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 09 лютого 2018 року цивільну справу №522/2065/18 передано за підсудністю до Овідіопольського районного суду Одеської області (виділені матеріали т.1 а.с.30).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 19 березня 2018 року справа № 522/2065/18 прийнята до провадження Овідіопольського районного суду Одеської області (виділені матеріали т.1 а.с.31-32).

Ухвалою суду від 19 грудня 2018 року справи № 522/2065/18 та № 509/1188/17 об`єднані в одне провадження під № 509/1188/17 (виділені матеріали т.2 а.с.160).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла (виділені матеріали т.2 а.с.3).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 14 липня 2121 року залучено ОСОБА_1 як правонаступника ОСОБА_4 (виділені матеріали т.2 а.с.161).

16 вересня 2021 року адвокат Орлова О.А. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про зміну предмету позову, в якій просила:

- визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_5 , який діяв від імені ОСОБА_8 , та ОСОБА_4 ;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 2 533 293 грн., сплачених за купівлю зазначеного житлового будинку, та 11 804 грн, сплачених судових витрат;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. (виділені матеріали а.с.162-168).

Разом із заявою про зміну предмету позову (16 вересня 2021 року) адвокат Орлова О.А. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову шляхом встановлення заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та встановлення заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій (у тому числі реєстрації відчуження) щодо об`єктів нерухомого майна:

- будинок житловий з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 640 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 37;

- земельна ділянка, площею 0,1085 га, кадастровий номер :02007:0020, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 37;

- нежитлове приміщення, загальною площею 279,4 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 1 (виділені матеріали т.2 а.с.23-27).

Короткий зміст судового рішення, що оскаржується

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 вересня 2021 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено (виділені матеріали т.2 а.с.37-38).

Суд першої інстанції з урахуванням предмету позову та наявності сторін по справі, які зазначила представник заявника на час розгляду справи, дійшов висновку про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову, так як представник заявника не зазначив ризики, які б перешкоджали в подальшому виконанню судового рішення.

Доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Орлова О.А. в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 вересня 2021 року скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову (виділені матеріали т.2 а.с.44-50).

В обґрунтування скарги адвокат послалась на те, що судом першої інстанції неповно встановлені обставини, які мають значення для справи, не досліджено заяву про забезпечення позову, не наведено мотивів, не застосовано норми матеріального права, не здійснено оцінку обґрунтованості доводів заявника. Зазначено, що суд не пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову з огляду на те, що ОСОБА_3 є власником нерухомого майна, відносно якого ставиться питання про забезпечення позову, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 10 вересня 2021 року. Не враховано існування спору щодо права ОСОБА_2 на спірне майно та відновлення його права на частку у спільній сумісній власності на спірне нерухоме майно, що може привести до відчуження нерухомого майна разом із відповідачем ОСОБА_3 , що, безумовно, утруднить виконання можливого рішення суду про стягнення коштів та суми за спричинення моральної шкоди. Крім того, спірне нерухоме майно перебуває під обтяженням (договір іпотеки) у третьої сторони: ТОВ «ФК «Поліс» (іпотекодержатель), яка у будь-який час може звернути стягнення на спірне майно. Посилаючись на відсутність у судовому рішенні мотивів відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, адвокат зазначила, що положення ст.ст.149,151 ЦПК України не містять такої підстави для застосування заходів забезпечення позову як наявність ризиків.

ТОВ «ФК «Поліс» у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, просило відмовити у її задоволенні та залишити без змін ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 вересня 2021 року. Зазначало, що оскільки позивач не заявляв позовну вимогу щодо застосування наслідків недійсності правочину у вигляді повернення нерухомого майна, забезпечення позову шляхом встановлення заборони вчиняти реєстраційні дії не є співмірним із заявленими позивачем вимогами. Обраний ОСОБА_1 захід забезпечення позову не пов`язаний із позовними вимогами та подальшим виконання рішення суду в разі задоволення, тому підстави для застосування заходів забезпечення позову відсутні. Доводи апелянта щодо можливого відчуження нерухомого майна не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_3 не є власником нерухомого майна, що підтверджується інформаційною довідкою від 10 листопада 2021 року (виділені матеріали т.2 а.с.106-112).

Інші учасники процесу не скористались правом подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Сторони належним чином повідомлені про слухання справи в апеляційній інстанції на 05 липня 2022 року о 16.00 год., в судовому засіданні участі не прийняли (виділені матеріали т.2 а.с.192-220). При цьому враховано, що повернення не врученої поштової кореспонденції суду з причин: «адресат відсутній за вказаною адресою» з огляду на положення п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України є належним повідомленням про слухання справи.

Представник ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд без участі ОСОБА_1 та його представника (виділені матеріали а.с.214-216).

Колегією суддів враховано, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи наведене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 05 липня 2022 року у відсутності сторін, належним чином повідомлених про розгляд справи, що в розумінні вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не є перешкодою розгляду справи.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову у спосіб заявлений позивачем.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

Предметом апеляційного розгляду є питання наявності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позовних вимог шляхом заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно проведення будь-яких реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єктів нерухомого майна.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пункті 4 частини 1 якої передбачено, що позов може забезпечуватись забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно із ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, у розумінні зазначених положень обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано позитивне вирішення питання про забезпечення позову. З урахуванням загальних вимог, передбачених ст.76 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору (аналогічні правові висновки викладена у постановах Верховного Суду у справах №914/2157/19 від 20.07.2020, №910/19256/16 від 10.04.2018, №910/20479/17 від 14.05.2018, №922/1605/18 від 11.09.2018, №909/526/19 від 14.01.2019, №925/288/17 від 25.01.2019, №904/1417/19 від 26.09.2019).

Предметом позову ОСОБА_1 є визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди.

Отже, обраний позивачем захід забезпечення позову не пов`язаний із позовними вимогами та не є неспівмірним із заявленими вимогами у цій справі.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, зазначив про відсутність обґрунтування наявності ризиків, які б перешкоджали в подальшому виконанню судового рішення.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі №914/1570/20 зазначено, що: «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.»

Досліджуючи заяву про забезпечення позову, слід виокремити підстави, зазначені адвокатом, для застосування заходів забезпечення позовом щодо об`єктів нерухомого майна, власником яких, як послався представник, є ОСОБА_3 :

- наявність спору та обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення. При цьому, не зазначено які саме обставини несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого судового рішення;

- сума, що заявлена до стягнення є значною- 2 583 293 грн, а тому відсутність заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Інші підстави, на які посилається представник в апеляційній скарзі, не зазначені (виділені матеріали т. 2 а.с.23-27).

Відтак, у заяві не зазначено об`єктивного існування ризиків невиконання можливого судового рішення, на що вірно акцентував увагу суд першої інстанції. Отже, заявником не зазначено обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду та не підтверджено такі обставини належними та допустимими доказами.

Крім того, заявником не обґрунтовано підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 18 жовтня 2021 року у справі № 910/7029/21.

Посилання на ту обставину, що ОСОБА_3 є власником нерухомого майна у вигляді: житлового будинку, земельної ділянки та нежитлового приміщення та значний розмір ціни позову не є достатнім обґрунтуванням для застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони іншим особам вчиняти дії.

За положеннями п.4 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 7 та нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 1, відносно яких, серед іншого, адвокат Орлова О.А. ставила питання застосувати заходи забезпечення позову, не є предметом спору, що виключає можливість забезпечити позов у спосіб, встановлений п.4 ч.1 ст.150 ЦПК України.

Відносно житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 37 слід зазначити, що з 20 серпня 2020 року вказаний будинок (як і земельна ділянка) належить ТОВ «Тех-Буд-Проектування» на підставі договору купівлі-продажу від 20 серпня 2020 року (виділені матеріали т.2 а.с.115-119).

ТОВ «Тех-Буд-Проектування» не є стороною у цій справі.

Заявником не надано суду жодного доказу, що підтверджує необхідність вжиття заходів забезпечення позову. При цьому враховано, що обов`язок доведення обставин, які б указували на необхідність вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача для забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, покладено на позивача відповідно до ст. 81 ЦПК України, а оцінка доказів, наданих позивачем, є компетенцією суду.

З урахуванням наведеного, колегія судді вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про залишення без задоволення заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, суд в порушення вимог процесуального законодавства в повній мірі не обґрунтував судове рішення, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала суду підлягає зміні шляхом доповнення її мотивувальної частини підставами відмови, що зазначені у цій постанові.

Апелянтом не надано до суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної інстанції частково знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, тому судове рішення підлягає зміні в мотивувальній частині та залишенню без змін в її резолютивній частині.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Орлової Оксани Анатоліївни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 20 вересня 2021 року змінити в мотивувальній частині, залишивши без змін в її резолютивній частині.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 липня 2022 року.

Головуючий:

Судді: