Справа № 314/2405/21
Провадження № 2/314/160/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2022 м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі судді Мануйлової Н.Ю., секретар судового засідання Рясна А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №314/2405/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Михайлівська сільська рада Запорізького району Запорізької області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Михайлівська сільська рада Запорізького району Запорізької області про визнання права власності про визнання права власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування господарських будівель і споруд, а також на земельну ділянку площею для ведення особистого селянського господарства.

В обґрунтування позову зазначив, що згідно договору купівлі-продажу від 02.06.2000 року він придбав у ОСОБА_3 через її представника, сина ОСОБА_4 , який діяв за дорученням посвідченим Михайлівською сільською радою від 04.02.2000 року, житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Вільнянською державною нотаріальною конторою 15.01.2000 р. за №57.

Після укладення правочину,11.07.2000 р. позивач ОСОБА_1 прописався у домі який купив, про що свідчить штамп в його паспорті. Придбаний позивачем житловий будинок знаходився на земельній ділянці 0,3030 га з призначенням для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства. При купівлі будинку позивач також купив землю, проте договору купівлі не було оформлено, оскільки був відсутній документ на землю, а нотаріуси на час укладення угоди не потребували обов`язкової купівлі земельної ділянки з присвоєнням кадастрового номеру.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла продавець будинку ОСОБА_3 .

У квітні 2021 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області Відділу у Вільнянському районі із заявою про отримання копії державного акту на право приватної власності на землю видану ОСОБА_3 , за наслідками розгляду якої позивачу було відмовлено, оскільки позивач не має відношення до власника земельної ділянки та рекомендовано звернутись до суду або нотаріальної контори для отримання запиту.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що на даний час він отримав кадастровий план земельної ділянки з присвоєнням кадастрового номеру земельної ділянки :12:001, отримав звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки та оформив акт погодження меж землекористування зі своїми сусідами, зазначає, що відповідач ніколи не користувався та не користується земельною ділянкою, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, з позовними вимогами згодна та просить їх задовольнити.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 02.06.2000 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (представником якої був ОСОБА_4 , що діяв за дорученням посвідченим Михайлівською сільською радою від 04.02.2000 року), укладено договір купівлі-продажу, за змістом якого ОСОБА_6 продала ОСОБА_7 житловий будинок АДРЕСА_1 . Договір посвідчено державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори 02.06.2000 року за реєстровим №883.

Придбаний позивачем житловий будинок знаходився на земельній ділянці з призначенням для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства. При купівлі будинку позивач також купив землю, проте договору купівлі не було оформлено, оскільки був відсутній документ на землю, а нотаріуси на час укладення угоди не потребували обов`язкової купівлі земельної ділянки з присвоєнням кадастрового номеру.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , про що Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадського стану Запорізького обласного управління юстиції складено актовий запис №8056 від 11.09.2001 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно наданої суду копії спадкової справи №736а, заведеної після смерті ОСОБА_3 , її донька ОСОБА_2 , зверталася до Шостої запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до наданої суду копії державного акту на право власності на землю серії ЗП 00004-002430 від 05.12.1996, вбачається, ОСОБА_3 належала земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території АДРЕСА_2 .

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що після укладення правочину, ОСОБА_1 звертався до ФОП ОСОБА_8 з заявою про складання технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), та 04.06.2021 року отримав кадастровий план земельної ділянки з присвоєнням кадастрового номеру земельної ділянки :12:001.

Також, в матеріалах справи міститься акт погодження меж землекористування земельною ділянкою із користувачами суміжних земельних ділянок.

Відповідно до ст. 293 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України 1990 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67

цього Кодексу, і право власності або право користування земельною

ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не

передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

За нормами ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

З аналізу вказаних норм випливає існування принципу цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином оскільки позивач є власником житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу, то згідно вищевикладених правових норм набув право власності на земельну ділянку, на якій розташоване належне йому домоволодіння.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), третя особа: Михайлівська сільська рада Запорізького району Запорізької області (місцезнаходження: Запорізька область, Запорізький район, с.Михайлівка, вул.Слободчикова, 17, ЄДОРПОУ 04353238) про визнання права власності задовольнити.

Визнати за за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва і обслуговування господарських будівель і споруд, а також на земельну ділянку площею 0,053 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 18.01.2022.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

18.01.2022