Житомирський апеляційний суд
Категорія 45 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кузьменко А.О.

з участю представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 06 липня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Полонця С.М.

у цивільній справі №295/10179/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», треті особи ОСОБА_2 , фізична особа підприємець ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом. Просила стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування в сумі 100 000 грн., пеню за період з 03.02.2021 року по дату прийняття судом рішення у справі відповідно до п. 36.5. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка відповідно до розрахунку від 13.06.2022 року станом на 15.06.2022 року становить 24291,63грн., витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 3000 грн. та вирішити питання судових витрат. В обґрунтування поданого позову зазначала, що 03.06.2019 року з вини водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом, застрахованим відповідачем, сталася ДТП, внаслідок якої пошкоджено транспортний засіб позивача. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 закрито у зв`язку з примиренням із потерпілим. Цивільний позов, поданий в межах кримінальної справи залишено без розгляду. А тому позивач вважає, що має право на страхове відшкодування в межах страхової суми 100 000 грн. та пеню. Вказує, що підставою відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування позивачеві стала відсутність у ОСОБА_4 права вимоги страхового відшкодування, оскільки він не є власником пошкодженого транспортного засобу, а також неподання позивачем страховій компанії заяви про страхове відшкодування у встановленому законом порядку.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 06 липня 2022 року позов залишено без задоволення.

У поданій через представника ОСОБА_5 апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема апелянт зазначає, що одразу після ДТП учасники вчасно повідомили СК «Княжа» про факт ДТП. Пошкоджений автомобіль позивача був оглянутий на замовлення СК «Княжа» аварійним комісаром для надання висновку щодо вартості ремонту транспортного засобу. Про суму страхової виплати офіційно не повідомляли, а лише в телефонному режимі. Будь-яких документів СК «Княжа» ні позивачу, ні водію ОСОБА_4 не надавали, листи-повідомлення не надсилали. Вказує, що заяву про страхове відшкодування разом із поясненнями та необхідними документами в один день 12.08.2019 подавали всі учасники ДТП ( ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) в приміщенні Житомирської дирекції СК «Княжа» відповідальному працівнику відповідача ОСОБА_8 . Згодом з`ясувалось, що вказаний працівник відповідача з невідомих причин не зареєстрував заяви про страхове відшкодування та не долучив їх до матеріалів страхової справи, про що стало відомо в судовому засіданні в суді першої інстанції. Про дану обставину ОСОБА_4 та позивач дізнались лише в червні 2020 після отримання відповіді СК «Княжа» на позов в межах кримінальної справи і намагались вирішити питання відновлення заяв на страхове відшкодування, втрачених з вини відповідального працівника СК «Княжа». Остаточно про відсутність в матеріалах страхової справи заяв про страхове відшкодування позивач довідалась із відповіді СК «Княжа» від 30.10.2020 за вих.№8868, та згодом звернулась до суду із цим позовом.

Крім того, на думку апелянта, суд невірно зазначив покази свідків, наданих у судовому засіданні, оскільки всі свідки чітко зазначили, що вони в один день подавали до СК «Княжа» заяви про страхове відшкодування одному працівнику страхової компанії. Точної дати подання таких заяв деякі свідки вказати не змогли, але зазначили, що це відбувалось в день написання пояснення водіями-учасниками ДТП. В даному випадку суд не об`єктивно сприймав покази свідків, не відобразив належним чином їх у судовому рішенні, що фактично призвело до відхилення наданих позивачем доказів у справі. Так, суд не надав оцінки письмовому доказу, долученому до позовної заяви, а саме: розписки ОСОБА_1 від 18.01.2021 про отримання від обвинуваченого ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 20 000 грн. в якості відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої належному їй транспортному засобу в результаті ДТП від 03.06.2019. За домовленістю сторін дана сума грошових коштів є різницею між страховою виплатою за Договором страхування (полісом ОСЦПВ) AM 8734297 ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та фактично завданою шкодою, яку добровільно сплачує винна особа ( ОСОБА_2 ) на відшкодування завданих збитків. Відтак, шкода в даній справі погашена повністю, за виключенням тієї частини, яку має сплатити СК «Княжа», що була учасником судового процесу в справі № 295/14390/19.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 03.06.2019 року близько 16 години 00 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Nissan Rogue», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи виїзд з прилеглої території на проїзну частину вул. Покровської в напрямку вул. Т. Бульби-Боровця, поблизу буд. 135, що у м.Житомирі, допустив порушення вимог п.п.10.1, 10.2 Правил дорожнього руху, не надав дорогу транспортним засобам, що рухаються по ній, виїхавши в напрямку смуги руху автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та допустив з ним зіткнення. В результаті пасажир автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Вищевказані обставини встановлені постановою Богунського районного суду м. Житомира від 26.01.2021 року по справі №295/14390/19, що набрала законної сили. Вказаною постановою суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 за ст.286 ч.1 КК України закрито у зв`язку з примиренням з потерпілим. Цивільний позов потерпілого залишено без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, на час зазначеної ДТП цивільно правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ-8734297 від 27.12.2018 року, за яким забезпеченим транспортним засобом є «Nissan Rogue», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно вказаного полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 100 000 грн.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 02.11.2018 року власником автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 .

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №64, складеного 23.08.2019 року судовим експертом Кудинським В.С. по кримінальному провадженню №0002277, розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 під час ДТП, становить 248 461 грн.

07.07.2020 року потерпілий ОСОБА_6 та водій пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_4 засобом поштового зв`язку звернулися до відповідача із заявою про проведення службового розслідування щодо відсутності в матеріалах страхової справи заяв про страхове відшкодування.

Листом від 07.08.2020 року № 5966 відповідач повідомив ОСОБА_4 , що факт подання 12.08.2019 року заяви про страхове відшкодування не підтвердився.

16.10.2020 року ОСОБА_4 засобом поштового зв`язку звернувся до відповідача з листом про надання дубліката заяви про страхове відшкодування від 12.08.2020 року.

Листом відповідача від 30.10.2020 року ОСОБА_4 відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущений річний строк для подання заяви про виплату страхового відшкодування, а тому страховиком прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо відмови у виплаті страхового відшкодування позивачу.

Крім того, як зазначив суд, позивач не надала розрахунок вартості залишків транспортного засобу, а тому стягнення страхового відшкодування з відповідача неможливо, оскільки позивач не виконала вимоги ст.30 Закону. Також позивачем не усунуто розбіжності щодо визначення вартості пошкодженого транспортного засобу за наявності у справі двох різних оцінок вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, клопотань від позивача про призначення по справі експертизи не надходило.

Проте, погодитися з висновками суду неможливо, оскільки вони зроблені передчасно, без належного з`ясування всіх обставин справи.

Так, правовідносини, що склалися між сторонами регулюються нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту Закон).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (ст. 2 Закону).

Згідно п.22.1. ст.22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.33.1.4. ст.33 Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Згідно ст.35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися:

а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ;

б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження;

в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують;

г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих;

ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

До заяви додаються:

а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа;

б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником;

в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;

г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну;

ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого;

д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого;

е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника;

є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування.

Згідно пункту 37.1.4. статті 37 Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, зазначений у п.37.1.4. статті 37 Закону строк є присічним і поновленню не підлягає.

В даному випадку з матеріалів справи вбачається, що серед документів, наданих страховиком на запит суду, а саме в матеріалах страхової справи, відсутня заява ОСОБА_4 про виплату страхового відшкодування від 12.08.2019 року, оформлена відповідно до ст.35 Закону та отримана страховиком.

Проте, із врахуванням обставин справи це не може бути достатньою підставою для відмови у позові та визнання правомірною відмови страховика у виплаті страхового відшкодування.

Так, в матеріалах справи наявний звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №10/09/19 від 16 вересня 2019 року (а.с.104).

Із змісту вказаного звіту вбачається, що 03.06.2019 року оцінювачем проводилась оцінка збитків, заподіяних ОСОБА_1 , пошкодженням автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 . При цьому замовником оцінки була саме страхова компанія ПРАТ «УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Вказана обставина свідчить про те, що страховику вже в той же день було достеменно відомо про ДТП.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

В даному випадку судом достеменно встановлено, що цивільно правова відповідальність водія ОСОБА_2 , винного у ДТП, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ-8734297 від 27.12.2018 року, за яким забезпеченим транспортним засобом є «Nissan Rogue», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 100 000,00 грн., розмір франшизи - 0 грн.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Вказані вище висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року № 14-176цс18.

Крім того, обов`язок повідомлення страховика покладений саме на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Цей обов`язок установлено законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП і запобігти необґрунтованим виплатам.

Потерпілий, в силу норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має право на отримання страхового відшкодування і не зобов`язаний повідомляти про страховий випадок страхову компанію, яка за законом повинна здійснювати страхове відшкодування, так як цей обов`язок покладено саме на водія транспортного засобу, причетного до такої пригоди, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

Зважаючи на наведені вище обставини, безпідставними є висновки суду першої інстанції про правомірність відмови страхової компанії у виплаті позивачці страхового відшкодування, оскільки страховику було відомо про страховий випадок. Крім того, на замовлення страхової компанії було проведено оцінку пошкодженого транспортного засобу, про що зазначалося вище.

Саме ця оцінка приймається апеляційним судом при вирішенні даного спору.

Згідно зі ст.30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

За звітом оцінювача встановлено, що ринкова вартість пошкодженого автомобіля становить 238169,93 грн. Вартість відновлювального ремонту 283845,5 грн. Розмір збитків визначений оцінювачем у сумі 238169,93 грн.(т.1 а.с.104).

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що залишки пошкодженого транспортного засобу продані позивачкою за оціночною вартістю 48000 грн. Вказані обставини підтверджуються повідомленням Територіального сервісного центру за вих. №1964 від 22.11.2022 року.

Розмір відшкодування, обрахований відповідно до ч.2 ст.30 Закону, становить 190169,93 грн. (238169,93-48000).

Із врахуванням ліміту, передбаченого страховим полісом, відшкодуванню позивачці за рахунок страхової компанії буде підлягати шкода у розмірі 100000 грн.

Крім того, згідно з ч.5 ст.36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Розрахунок пені, проведений позивачем, відповідачем не спростований та становить 24291 грн.63 коп.(а.с.214).

Крім того, відповідно до положень ст.141 ЦПК відшкодуванню за рахунок відповідача підлягають витрати позивачки на правничу допомогу у суді першої інстанції. Розмір цих витрат обгрунтований та підтверджений належними доказами і становить 11000 грн.(а.с.214а-215).

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір за подання позову та апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідача.

За наведених обставин та відповідно до положень п.4 ч.1 ст.376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 06 липня 2022 року скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (м.Київ, вул.Глибочицька,44, код ЄДРПОУ 24175269) на користь ОСОБА_1 (код платника податків НОМЕР_4 ) 100000 грн.(сто тисяч гривень) страхового відшкодування, 24291,63 грн. пені, 11000 грн. витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (м.Київ, вул.Глибочицька,44, ) в дохід держави 2270 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: