Справа №486/1917/21 Головуючий суду першої інстанції Далматова Г. А.
Провадження №22-ц/812/628/22 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2022 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О. С.,

за участі представника позивача Семенової С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 березня 2022 року, ухвалене о 14 год 59 хв під головуванням судді Далматової Г. А. у приміщенні суду у м.Южноукраїнську Миколаївської області, повний текст якого складено 01 квітня 2022 року, за позовом ОСОБА_1 до Центру дитячої та юнацької творчості Управління освіти Южноукраїнської міської ради Миколаївської області імені Бориса Грінченка, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління освіти Южноукраїнської міської ради Миколаївської області імені Бориса Грінченка про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 подала до суду вищезазначений позов, який обґрунтовувала наступним.

Позивач зазначала, що працює на посаді керівника гуртка «Чарівна намистинка» Центру дитячої та юнацької творчості Управління освіти Южноукраїнської міської ради Миколаївської області імені Бориса Грінченка (далі Центр дитячої та юнацької творчості).

29 жовтня 2021 року керівництво Центру дитячої та юнацької творчості вручило їй повідомлення про обов`язкове щеплення з 08 листопада від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

08 листопада 2021 року наказом директора №75-к/тр позивача відсторонено від роботи у зв`язку з відсутністю інформації про її щеплення від вищезазначеної хвороби.

Посилаючись на те, що вищезазначені дії керівництва не відповідають нормам трудового законодавства, ОСОБА_1 просила визнати незаконним та скасувати наказ директора Центру дитячої та юнацької творчості від 08 листопада 2021 року №75-к/тр та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь період відсторонення від роботи.

Відповідач та третя особа проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що відсторонення позивача від роботи було здійснено відповідно до норм законодавства, яке діяло на час здійснення відсторонення.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 березня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що норми українського законодавства передбачають необхідність обов`язкового щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, працівників освітніх закладів з метою забезпечення безпеки здоров`я суспільства, а тому дії відповідача були законними, здійсненими на користь суспільства та не порушували прав позивача.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Обґрунтовуючи свою скаргу, позивач вказувала, що відсторонення відбулося без дотримання норм трудового законодавства.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.46 КЗпП відсторонення працівників від роботи роботодавцем допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно зі ст.12 Закону «Про захист населення від інфекційних хвороб» та ст.27 Закону «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» в Україні обов`язковими є профілактичні щеплення проти туберкульозу, поліомієліту, дифтерії, кашлюка, правця та кору.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб.

У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт.

Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється Міністерством охорони здоров`я України.

Наказом Міністерством охорони здоров`я України від 04.10.2021р. №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» на період дії карантину обов`язковій вакцинації проти COVID-19 підлягають працівники: центральних органів виконавчої влади та їхніх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій та їхніх структурних підрозділів; закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

Цим наказом передбачається, що щеплення є обов`язковим в разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011р. №595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.10.2011р. за №1161/19899 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11.10.2019р. № 2070).

Відповідно до п.1, 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020р. №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби «COVID-19», спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 серпня 2022 р. на території України встановлено карантин.

Саме керівники державних органів (державної служби), керівники підприємств, установ та організацій мають забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153;

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я;

3) взяття до відома, що:

на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»;

відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються;

Строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

З матеріалів справи вбачається, що станом на жовтень 2021 року ОСОБА_1 обіймала посаду керівника гуртка «Чарівна намистинка» Центру дитячої та юнацької творчості Управління освіти Южноукраїнської міської ради Миколаївської області.

29.10.2021 її було ознайомлено з інформацією про можливе відсторонення від роботи без збереження заробітної плати з 08 листопада 2021 року у разі не надання відомостей про проходження обов`язкового профілактичного щеплення від COVID-19 або про наявність абсолютних протипоказань до такого щеплення.

До вказаної у повідомленні дати позивач документу про щеплення від COVID-19 або довідку про абсолютні протипоказання керівництву дитячого закладу не надала, що позивачем не заперечувалося.

У зв`язку з цим директором було прийнято наказ від 08.11.2021 про відсторонення ОСОБА_1 від роботи з 08 листопада 2021 року без збереження заробітної плати на термін до здійснення щеплення, але не більше ніж до закінчення дії карантину.

Як слідує із вказаного наказу роботодавець при його прийнятті керувався положеннями ст.46 КЗпП, ч.2 ст.12 Закону «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказом Міністерства охорони здоров`я №2153 від 04.10.2021р. «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020р. №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби «COVID-19», спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що процедура відсторонення позивачки від роботи порушена не була, тому що дії роботодавця з цього питання узгоджуються з положеннями п.41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020р. №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби «COVID-19», спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а факт відмови від проведення профілактичного щеплення не заперечувала і сама позивачка.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 за посадою віднесена до переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням і будучи обізнаною про необхідність такого щеплення не вакцинувалася проти «COVID-19» та не надала медичний документ про наявність у неї абсолютних протипоказань до проведення профілактичного щеплення, то висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову є правильним.

Суд обґрунтовано констатував, що обов`язкове щеплення від вищевказаної хвороби є виправданим з огляду на потребу охорони громадського здоров`я. ОСОБА_1 , знаючи про вимоги законодавства про обов`язкове щеплення, які розповсюджуються на неї, свідомо проігнорувала їх, що є її особистим вибором.

Доводи позивача не спростовують висновків суду про відсутність підстав для задоволення її позову.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, бо воно є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 березня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді С. Ю. Колосовський

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 07 липня 2022 року.