КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/197/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Концерна «Військторгсервіс» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 24 травня 2021 року, постановлене суддею Калініченко О.Б. по цивільній справі за позовом Концерна «Військторгсервіс» до Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Міністерство оборони України, про визнання недійсними та скасування розпорядження, свідоцтва про право власності на квартиру,

У С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2020 року позивач Концерн «Військторгсервіс» звернувся до суду з позовом до відповідачів Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Міністерство оборони України, про визнання недійсними та скасування розпорядження, свідоцтва про право власності на квартиру, просив визнати недійсним та скасувати розпорядження відділу приватизації державного житла Управління житлово-комунального господарства Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.07.2012 року №45259 про передачу в приватну спільну власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; а також визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності, видане відділом приватизації державного житла Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.07.2012 року, за яким право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , належить в рівних частках ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; стягнути з Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації сплачений судовий збір у розмірі 4 204, 00 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 08.10.2009 року Концерном «Військторгсервіс» в особі колишньої генерального директора ОСОБА_4 було укладено з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу двокімнатної квартири, загальною площею 44,7 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 , ринкова вартість якої станом на 22.09.2009 року за висновком ТОВ «Агентство нерухомості «Благовіст» становила 883 230,00 грн. Вказана квартира була придбана за кошти Концерну «Військторгсервіс» з метою покращення житлових умов працівників Концерну, які цього потребують. Відповідно до протоколів проведення зборів профспілкового комітету колегіально було вирішено надати вказану квартиру для проживання сім`ї ОСОБА_1 як співробітнику Концерну, який перебував на посаді першого заступника генерального директора Концерну, та як учаснику бойових дій, який користується відповідними пільгами, будучи звільненим в запас за вислугою 25 років та включеним до списку осіб, що мають першочергове право на отримання квартири.

У 2009 році ОСОБА_1 звернувся до генерального директора ОСОБА_4 Концерну «Військторгсервіс» з проханням про надання йому службової квартири для проживання. Згідно копії протоколу від 09.10.2009 року № 1 в Концерні було проведено засідання комісії з питань надання житлових приміщень працівникам Концерну, за результатами якого було надано статус службового житла квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Зазначена службова квартира за рішенням комісії була надана першому заступнику генерального директора Концерну «Військторгсервіс» Костів М.О. з родиною у складі 2-х осіб та видано ордер від 16.10.2009 року на право заселення в цю квартиру. В позові заявник звертає увагу, що Концерн «Військторгсервіс» є державним господарським об`єднанням, що засноване на державній власності та входить до складу Міністерства оборони України. Відповідно до п. 7.3. Статуту Концерну, затвердженого наказом Міністра оборони України від 25.05.2005 року № 358 (в редакції, що діяла на той час), визначено, що майно Концерну є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Здійснюючи право господарського відання, Концерн володіє, користується і розпоряджається зазначеним майном з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою Органу управління майном у випадках, передбачених чинним законодавством України. Відповідно п. 7.5 Статуту визначено, що відчуження основних фондів Концерну здійснюється ним лише за попередньою згодою Органу управління майном і, як правило, на конкурентних засадах, відповідно до чинного законодавства України. Пунктом 7.6 Статуту визначено, що Концерн не має права безоплатно передавати закріплене за ним майно іншим юридичним чи фізичним особам, крім випадків та в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Крім того, передбачена плата за користування житлом. Однак документи, які б свідчили про укладання з ОСОБА_1 договору найму жилого приміщення та виставлення йому відповідних рахунків за комунальні послуги і проживання, відсутні, що, на думку позивача, в свою чергу свідчить про порушення колишнім керівництвом Концерну «Військторгсервіс» законодавства України.

У 2010 році ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з вимогами про передачу квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , у постійне безстрокове користування, мотивуючи це тим, що ними були зроблені поліпшення (ремонт) вказаної квартири. При цьому ОСОБА_1 не заперечував той факт, що зазначена квартира є державною власністю та перебуває на балансі Концерну «Військторгсервіс» на праві господарського відання.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08.11.2010 року були задоволені вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Концерну «Військторгсервіс» про визнання права постійного користування на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , та передання її у безстрокове користування. Проте, як вбачається з матеріалів даної справи № 2-4272/2010, рішення про надання згоди на передачу спірного нерухомого майна Міністерством оборони України, як Органом управління майном, не приймалось, як це визначено Порядком відчуження об`єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 803 від 06.06.2007 року та Фондом державного майна, така передача зазначеного майна не погоджувалась.

Зокрема, п. 6 зазначеного Порядку визначено, що відчуження майна здійснюється безпосередньо суб`єктом господарювання, на балансі якого перебуває таке майно, лише після надання на це згоди або дозволу відповідного суб`єкта управління майном, який є представником власника і виконує його функції у межах, визначених законодавчими актами.

Враховуючи порушення прав та інтересів Міністерства оборони України при передачі зазначеної квартири громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Міністерством оборони України було подано апеляційну скаргу про скасування рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08.11.2010 року по справі № 2-4272/2010.

Постановою Київського апеляційного суду від 18.02.2020 року по справі № 2-4272/2010 було задоволено апеляційну скаргу Міністерства оборони України, вирішено скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08.11.2010 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права на квартиру та про передання її у безстрокове користування - відмовлено. Вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Зазначає, що таким чином нерухоме державне майно (квартира) вибуло з володіння власника поза його волею в розумінні вимог ч.3 ст. 215 та ч. 3 ст. 388 ЦК України. Посилається, що на даний час правомірно користуватися зазначеною квартирою Концерн не може у зв`язку з тим, що 13.07.2012 року громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було приватизовано зазначену квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності. Так, розпорядженням відділу приватизації державного житла Управління житлово-комунального господарства Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.07.2012 року № 45259 на підставі заяви на приватизацію квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , було прийнято рішення про передачу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у приватну спільну власність зазначену квартиру та видано свідоцтво про право власності на житло.

Однак Концерн вважає, що на підставі того, що рішення суду, яким було передано у безстрокове користування спірну квартиру було скасовано, рішення про передачу у приватну власність та свідоцтво про право власності підлягають скасуванню. Зазначена квартира, є державною власністю та перебуває на балансі Концерну «Військторгсервіс», однак Концерн, як власник зазначеного майна, незаконно позбавлений права на сьогоднішній день вільно користуватися своїм майном. Таким чином, оскільки рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08.11.2010 року по справі № 2-4272/2010, на підставі якого відділ державного житла управління житлово-комунального господарства Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації здійснили реєстрацію права власності громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , було скасовано, вважає, що підстави для оформлення права власності за вказаними громадянами відсутні.

Рішенням Солом`янського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, 21.09.2021 року представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, мотивуючи тим, що судом першої інстанції не було в повному обсязі досліджені усі докази та обставини по справі та при винесенні рішення судом були порушені процесуальні норми права, які як результат призвели до винесення необ`єктивного та незаконного рішення. Посилається на ч.3 ст.388 ЦК України, відповідно до якої якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Вказана квартира є власністю держави та була придбана за кошти Концерну «Військторсервіс» виключно для поліпшення житлових умов працівників Концерну, враховуючи той факт, що ОСОБА_1 вже давно не є працівником Концерну і повинен був повернути вказану квартиру Концерну, позов підлягає задоволенню.

Представник позивача та представник Міністерства оборони України підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав, що викладені в ній.

ОСОБА_1 та його представник просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Соломянської районної в м.Києві державної адміністрації та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

ОСОБА_2 подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з`явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено вибуття майна поза волею власника, порушення його прав, порушення чинного законодавства під час проведення приватизації спірної квартири не встановлено.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що у 1999 році ОСОБА_1 отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 . Крім того, ОСОБА_1 є ветераном військової служби, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 .

Починаючи з 08.09.1999 року, ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку у гарнізоні міста Києва та з 23.07.2004 року як військовослужбовець, звільнений у запас, включений до списку осіб, що мають право на позачергове отримання житла.

На підставі листа заселення від 30.05.2001 року ОСОБА_1 та його сім`ї було надано дозвіл на заселення в кімнату АДРЕСА_2 .

З 29.12.2006 року до 22.03.2012 року ОСОБА_1 перебував на посаді першого заступника генерального директора Концерну «Військторгсервіс».

У 2009 році ОСОБА_1 звернувся до генерального директора Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_4 з проханням про надання йому квартири для проживання.

Згідно з випискою із протоколу засідання Правління Концерну «Військторгсервіс» від 16.04.2009 року, було запропоновано та одноголосно прийнято пропозицію здійснити придбання житлового приміщення у м. Києві та надати для проживання першому заступнику генерального директора Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_1 як єдиному із військовослужбовців, звільнених в запас або у відставку управління Концерну «Військторгсервіс», що не забезпечений власним житлом.

Відповідно до Витягу з Протоколу № 6 зборів трудового колективу Концерну «Військторгсервіс» від 25.05.2009 року було прийнято рішення про погодження надання житла першому заступнику генерального директора Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_1 з видачею йому ордеру.

08.10.2009 року між ОСОБА_3 та Концерном «Військторгсервіс» в особі генерального директора Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 44,70 кв. м., який зареєстрований у реєстрі за № 2425, за яким Концерн «Військторгсервіс» набув у власність вищезазначену квартиру.

Відповідно до Протоколу №1 засідання комісії з питань надання житлових приміщень працівникам Концерну «Військторгсервіс» від 09.10.2009 року було прийнято рішення про надання житла за адресою: АДРЕСА_3 , першому заступнику генерального директора Концерну «Військторгсервіс» Костів М.О. з родиною у складі 2-х осіб.

19.10.2009 року ОСОБА_1 з сім`єю 2-х чоловік ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ) було видано ордер від 16.10.2009 року на право заселення у 2 (двох) кімнатну квартиру, що є власністю Концерну «Військторгсервіс», загальною площею 44,70 кв. м., жилою площею 29,10 кв. м., за адресою: АДРЕСА_3 . Вказаний ордер виданий на підставі рішення засідання Правління Концерну «Військоторгсервіс», викладеного у протоколі від 16.04.2009 року, та спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету, трудового колективу Концерну «Військторгсервіс», викладеного у протоколі № 6 від 25.05.2009 року.

29.10.2009 року ОСОБА_1 було подано доповідну записку про необхідність проведення часткового ремонту у квартирі з клопотанням про надання дозволу на проведення ремонтних робіт. На засіданні комісії з питань надання житлових приміщень працівникам Концерну «Військторгсервіс» від 30.10.2009 року було розглянуто питання про надання дозволу на проведення ремонтних робіт та дозволено їх проведення в квартирі як невід`ємного поліпшення житла за рахунок власних коштів ОСОБА_1 .

Ремонтні роботи згідно з актом приймання виконаних підрядних робіт були прийняті ОСОБА_1 11.12.2009 року.

На підставі вищевикладеного, 27.07.2010 року ОСОБА_1 звернувся до генерального директора Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_4 із заявою, в якій просив прийняти рішення щодо передачі квартири йому та його дружині ОСОБА_2 у приватну власність.

Також у 2010 році ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Солом`янського районного суду міста Києва з позовною заявою, у якій просили визнати право на квартиру та зобов`язати Концерн «Військторгсервіс» передати їм спірну квартиру у безстрокове користування.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 08.11.2010 у справі №2-4272/10 позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено повністю.

Із матеріалів справи вбачається, що 17.02.2012 Розпорядженням за № 93 Соломянською районною в м.Києві державною адміністрацією за клопотанням Концерну «Військторгсервіс» від 16.02.2012 року за № 303/25/6-234 переведено до державного житлового фонду житлове приміщення: двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 ( а.с.66 том 1)

Концерн «Військторгсервіс» звернувся до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації із листом №749/10 від 19.05.2010 року, в якому просив розглянути можливість використання ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_2 права на приватизацію спірної квартири та зазначав, що ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку з 08.09.1999 року і право на приватизацію не використав.

У листі також зазначалось, що згідно з протоколом №1 від 09.10.2009 року засідання комісії з питань надання працівникам Концерну «Військторгсервіс», яка утворена у Концерні «Військторгсервіс», та протоколу № 6 від 25.05.2009 року зборів трудового колективу Концерну «Військторгсервіс» було прийнято рішення щодо надання ОСОБА_1 на умовах найму у користування квартиру і вказана квартира є державною власністю та перебуває на балансі Концерну «Військторгсервіс» на праві господарського відання.

31.05.2010 року начальником Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України генерал-майором Онофрійчуком П.В. був направлений лист до Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації з проханням щодо видачі ОСОБА_1 та його дружині ОСОБА_2 ордеру на квартиру.

16.06.2011 року Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна Київської міської державної адміністрації листом №29294 (И-2011) від 16.06.2011 року у відповідь на заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 щодо державної реєстрації права власності на квартиру повідомило, що рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 08.11.2010 року у справі №2-4272/10, яким визнано право ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користування квартирою, не є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно відповідно до Додатку 2 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року 7/5. Таким чином, у Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна Київської міської державної адміністрації відсутні правові підстави для проведення державної реєстрації права власності.

Генеральним директором Концерну «Військторгсервіс» ОСОБА_4 до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України на ім`я начальника генерал майора Онофрійчука П.В. був направлений лист №1353/10 від 07.09.2011 року, у якому з метою реалізації ОСОБА_1 права власності на житло просив розглянути можливість винесення на розгляд житлової комісії гарнізону м. Києва питання щодо цільової передачі ОСОБА_1 квартири у власність. В цьому листі також зазначено було, що ні протокол від 25.05.2009 року №6, ні рішення Солом`янського районного суд м. Києві від 08.11.2010 року у справі 2-4272/10 не закріплюють за ОСОБА_1 право власності на квартиру.

Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України у відповідь на звернення ОСОБА_1 стосовно оформлення ордеру на займану квартиру листом №303/25/6-1818 від 04.02.2011 року повідомило, що Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України надає документи у квартирний відділ Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації на оформлення ордерів тільки на квартири, які належать до Міністерства оборони України та передані до обліку згідно вимог чинного законодавства.

У відповідь на звернення ОСОБА_1 щодо оформлення ордеру на квартиру Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України листом №303/26/6-472 від 25.03.2011 року повідомило, що відповідно до рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 08.11.2010 року у справі №2-4272/10 Концерн «Військторгсервіс» передав квартиру у безстрокове користування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Водночас Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України на підставі ст. 58 Житлового кодексу України не має законних підстав для оформлення ордеру на займане житлове приміщення, оскільки такий ордер може бути виданий лише на вільне жиле приміщення, прийняте Київським квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оборони України на баланс.

16.02.2012 року Концерн «Військторгсервіс» звернувся до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації із клопотанням № 303/25/6-234 про переведення квартири до державного житлового фонду.

Розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №93 від 17.02.2012 року квартиру переведено до державного житлового фонду.

Листом Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна (КМДА) №8290 (И-2012) від 29.02.2012 року повідомлено, що згідно з розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 93 від 17.02.2012 року у книзі реєстрації БТІ зроблено відповідний запис про переведення квартири до державного житлового фонду.

Солом`янська районна в місті Києві державна адміністрація, розглянувши поданий Київським квартирно-експлуатаційним управлінням Міністерства оборони України список розподілу жилої площі для постійного проживання у гарнізоні м. Київ від 18.04.2012 року, який затверджений начальником гарнізону м. Київ генерал-полковником Г.П. Воробйовим 25.04.2012 року, розпорядженням № 250 від 28.04.2012 року затвердила список надання житлової площі, в тому числі ОСОБА_1 , а саме - квартири на підставі рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 08.11.2010 року у справі № 2-4272/10 із зняттям з квартирного обліку.

Крім того, згідно з розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 250 від 28.04.2012 року відділу обліку та розподілу житлової площі Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації доручено видати ОСОБА_1 та його дружині ордер на квартиру.

На підставі розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №250 від 28.04.2012 року ОСОБА_1 04.05.2012 року був виданий ордер №018707 серії Б на жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_3 .

04.07.2012 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про приватизацію квартири. Розпорядженням Відділу приватизації державного житла Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №45259 від 13.07.2012 року передано квартиру у спільну часткову власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

На підставі вказаного розпорядження відділом приватизації державного житла Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації видано свідоцтво про право власності від 13.07.2012 року та Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» видано витяг про державну реєстрацію прав №34983785 від 27.07.2012 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 18.02.2020 року по справі № 2-4272/2010 рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08.11.2010 року скасовано та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права на квартиру та про передання її у безстрокове користування - відмовлено.

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання недійсним та скасування розпорядження відділу приватизації державного житла Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.07.2012 року № 45259 та про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності , видане відділом приватизації державного житла Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації , посилаючись на те, що рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08.11.2010 року скасоване.

Разом із тим, із матеріалів справи вбачається, що розпорядження відділу приватизації державного житла Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.07.2012 року за № 45259 та Свідоцтво про право власності , видане відділом приватизації державного житла Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації були видані на підставі Розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 93 від 17.02.2012 року, яким квартиру переведено до державного житлового фонду та на підставі якого було прийнято рішення про видачу ОСОБА_1 спірної квартири та ордеру на зазначену квартиру.

Позивач просив у своїх позовних вимогах визнати розпорядження відділу приватизації державного житла Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.07.2012 року за № 45259 та Свідоцтво про право власності на ім`я подружжя ОСОБА_6 з тих підстав, що скасовано рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 08.11.2010 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання права на квартиру та про передання її у безстрокове користування - відмовлено.

Однак, як вбачається із матеріалів справи квартира була переведена до державного житлового фонду на підставі Розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 93 від 17.02.2012 року та звернення 16.02.2012 року Концерну «Військторгсервіс» до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації із клопотанням № 303/25/6-234 про переведення квартири до державного житлового фонду, а не на підставі рішення суду, а тому скасування рішення суду не впливає на законність розпорядження про приватизацію квартири АДРЕСА_3 та на видачу ордеру на зазначену квартиру.

Посилаючись на те, що спірна квартира була придбана за кошти Концерну «Військторгсервіс» , перебувала у його власності і концерн не мав права розпоряджатися зазначеною квартирою без погодження із Міністерством Оборони України, позивач разом із тим не звертався до суду із вимогами про визнання незаконним чи скасування розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 93 від 17.02.2012 року, яким квартиру переведено до державного житлового фонду та на підставі якого було прийнято рішення про видачу ОСОБА_1 спірної квартири та ордеру на зазначену квартиру.

Оскільки квартира на підставі розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 93 від 17.02.2012 року була переведена до державного житлового фонду, то Соломянська райдержадміністрація вм.Києві набула право розпорядження зазначеною квартирою, що вона і здійснила, видавши ордер на квартиру відповідачу ОСОБА_1 та прийнявши рішення про приватизацію цієї квартири.

За таких обставин колегія суддів вважає, що підстав для визнання розпорядження відділу приватизації державного житла Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.07.2012 року за № 45259 та Свідоцтво про право власності недійсними немає.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки мотивувальна частина рішення суду першої інстанції повинна бути викладена в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Концерна «Військторгсервіс» задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду Київської області від 24 травня 2021 року викласти в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2022 року.

Суддя - доповідач:

Судді: