ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/603/22 Доповідач - Хома М.В.
Категорія - 310020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справу за апеляційними скаргами адвоката Братівника Ігоря Васильовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2022 року, повний текст якого складено 4 травня 2022 року, ухвалене суддею Сливкою Л.М. у цивільній справі №607/19504/21 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на повнолітнього сина, який продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2021 року адвокат Братівник І.В. звернувся до суду із вказаним позовом в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 7000,00 грн щомісячно і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення ОСОБА_2 двадцятитрьохрічного віку, а також стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 половину вартості понесених додаткових витрат на утримання сина в розмірі 27820,58 грн, а також судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, у якому у них народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами розірвано. ОСОБА_2 досяг повноліття та навчається у Технічному коледжі Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя на денній формі навчання, у зв`язку із чим потребує фінансового утримання від батька, оскільки не має змоги працювати та забезпечувати себе самостійно. Відповідач у фінансовому забезпеченні сина участі не приймає, хоча є працездатною особою та за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем може виконувати обов`язки по утриманню повнолітнього сина. Крім цього, ОСОБА_1 понесла додаткові витрати, пов`язані з оплатою навчання сина у сумі 35 400 грн., придбанням необхідної для навчання сина комп`ютерної техніки у сумі 12 873 грн. та монітора вартістю 5 298, 16 грн., а також придбала для сина окуляри вартістю 2 070 грн., оскільки останній має проблеми із зором. Тому просила стягнути з відповідача 1/2 понесених нею додаткових витрат на утримання сина, що складає 27 820, 58 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2022 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Братівник І.В. в інтересах ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 7 тис. грн. щомісячно до закінчення навчання. Вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки позивачем доведено наявність у відповідача матеріальної можливості для утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Наявність у власності відповідача автомобіля Skoda Octavia, 2010 року випуску, середня вартість якого згідно відкритих джерел в мережі Інтернет складає 270 000 грн., а також отриманих від ОСОБА_1 коштів у сумі 6 000 доларів США свідчить про наявність у відповідача майнових активів на суму щонайменше 442 467 грн. Крім цього, відповідач визнав у судовому засіданні наявність у нього нерегулярного доходу.

В апеляційній скарзі адвокат Братівник І.В. в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 53571,16 грн додаткових витрат, понесених на утримання сина. Вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки суд безпідставно поклав фінансове утримання ОСОБА_2 лише на ОСОБА_1 .

У відзиві представник ОСОБА_3 - адвокат Сампара Н.М. просить апеляційній скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Вказує, що у відповідача відсутня фінансова можливість надавати допомогу повнолітньому сину. Навчання сина не триває цілий день і у нього є можливість здійснювати підробіток. Факт державної реєстрації права власності на нерухоме майно, за відсутності інших доказів про майнове становище відповідача, не є достатнім доказом наявності у останнього можливості надавати матеріальне утримання повнолітньому сину. Щодо відшкодування додаткових витрат зазначає, що правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину, передбачені ст. 185 СК України, не можуть бути розповсюджені на відносини між повнолітньою дитиною та її батьками.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційних скарги в їх межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Братівника І.В. в інтересах ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, апеляційну скаргу адвоката Братівника І.В. в інтересах ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 лютого 2001 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 січня 2016 року у справі №607/18898/15-ц.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 31 січня 2019 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №02, складений 3 січня 2002 року Зборівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Тернопільській області.

З 1.09.2020 року по 30.06.2022 року ОСОБА_2 навчався на денній формі навчання у відділенні транспорту та інженерної механіки Відокремленого структурного підрозділу «Тернопільський фаховий коледж Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя» за спеціальністю 274 «Автомобільний транспорт», за кошти фізичної особи, що підтверджується довідкою №01/23-419 від 21 жовтня 2021 року, виданою Відокремленим структурним підрозділом «Тернопільський фаховий коледж Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя».

Згідно Договору про надання платної освітньої послуги №435 від 12 серпня 2020 року, укладеного між Технічним коледжем Тернопільського національного технічного університету імені Івана Пулюя в особі директора коледжу Калушки Володимира Павловича та замовником ОСОБА_1 для здобувача фахової перед вищої освіти ОСОБА_2 , загальна вартість навчання складає 35 400 грн.

Згідно квитанції №1180 від 12.08.2020 року, ОСОБА_1 оплатила навчання у сумі 35 400 грн.

У звязку з навчанням ОСОБА_2 не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги.

ОСОБА_1 регулярно щомісячно надає сину кошти, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, квитанціями про переказ коштів.

Відповідач ОСОБА_3 не приймає участі в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання та у звязку з цим потребує матеріальної допомоги.

ОСОБА_3 є власником автомобіля Skoda Octavia, 2010 року випуску, який зареєстрований за ним з 03.04.2019 року, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів.

Крім цього, як вбачається з наявної у матеріалах справи нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_4 (прізвище якого на даний час ОСОБА_5 ) від 6.02.2017 року, останній отримав від ОСОБА_6 кошти у сумі 163 200 грн., що еквівалентно 6 000 доларів США.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на період навчання, суд першої інстанції прийшов до висновку про недоведеність можливості відповідача сплачувати аліменти повнолітньому сину, який продовжує навчання.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення половини понесених позивачкою ОСОБА_1 додаткових витрат на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, суд зазначив, що у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 СК України (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 понесених нею додаткових витрат у звязку із продовженням навчання повнолітнього сина, враховуючи наступне.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (глава 15, стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Крім цього, ст.201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином, щодо надання їм утримання застосовуються норми ст.ст. 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу.

Таким чином, у випадках, коли повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Зважаючи на вищенаведені норми закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 половини вартості понесених додаткових витрат на утримання сина в розмірі 27820,58 грн.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення з батька аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, враховуючи наступні мотиви.

Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина,які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів на повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання, необхідно враховувати також вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачами доведено наявність у власності відповідача придбаного ним у 2019 році автомобіля Skoda Octavia, 2010 року випуску, а також коштів у сумі 163 200 грн., що еквівалентно 6 000 доларів США, що свідчить про можливість батька надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання та потребує такої допомоги.

Відповідач ОСОБА_3 , маючи обов`язок у змагальному процесі доводити свої твердження, не надав доказів, що він не працює, не отримує доходів та будь-яких інших доказів, які б свідчили про його скрутне матеріальне становище, що унеможливлює утримання ним свого повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що позивачами не надано доказів того, що відповідач має можливість утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, не відповідає обставинам справи, що відповідно до п.3 ст 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення в цій частині нового.

Колегія суддів з врахуванням встановлених обставин та наявних у справі доказів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_8 , який продовжує навчання.

При визначенні розміру аліментів колегія суддів, окрім обставин, визначених ст. 182 СК України, також враховує вартість навчання, проживання ОСОБА_8 за місцем знаходження навчального закладу у м.Тернополі, а тому вважає що з відповідача слід стягнути на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з 27 жовтня 2021 року і до закінчення навчання 30.06.2022 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 376, 378, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Братівника І.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу адвоката Братівника І.В. в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 квітня 2022 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти у розмірі 3000,00 грн (три тисячі гривень) щомісячно, починаючи з 27 жовтня 2021 року і до закінчення навчання 30 червня 2022 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 3 серпня 2022 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Бершадська Г.В.

Гірський Б.О.