Справа № 682/298/22
Провадження № 2/682/236/2022
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 липня 2022 року м. Славута
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :
головуючої судді Зеленської В.І,
з участю секретарки судових засідань Козир О.П.,
представника позивача - адвоката Чернова В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Крупецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області про зняття арешту з майна та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, третя особа: Броварський відділ ДВС у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ),
Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав.
Представник відповідача - Крупецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області в судове засідання не з"явився, а в заяві до суду просить розглянути справу за його відсутності на підставі письмових доказів, долучених до позовної заяви; відзив на позов не подав.
Представник третьої особи Броварського відділу ДВС у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Київ) належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав.
Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.
У частині першій статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 606-XIV) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.
Частиною першою статті 57 Закону № 606-XIV передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на час пред`явлення позову) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Аналогічна за змістом норма містилась в статті 60 Закону № 606-XIV.
При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження".
Такий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19, від 16 червня 2021 року у справі № 473/4773/19.
У розділі Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень дослідженої Інформаційної Довідки міститься номер запису про обтяження 5805833 від 11.03.2010 р, вчинений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження 546/9 від 27.02.2010 року, винесеної державним виконавцем ВДВС Броварського міськрайонного управління юстиції Русецьким П.С.,вказаний вид обтяження - арешт нерухомого майна, відомості про особу, майно якої обтяжується: ОСОБА_2 , РНОКПП не вказаний, номер та серія паспорта громадянина України не вказані, але вказана адреса цієї особи - АДРЕСА_1 (а.с.15-16).
Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Позивачка ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується повторно виданим свідоцтвом про одруження НОМЕР_3 від 27.11.1996 р (а.с.12), проживала з ним та вела спільне господарство за адресою АДРЕСА_2 , що стверджується довідкою № 28 від 20 січня 2021 року, виданою Крупецькою сільською радою Шепетівського району Хмельницької області (а.с.13).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер в с. Колом`є Славутського району Хмельницької області, що стверджується повторно виданим свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 від 20 квітня 2021 року (а.с.11).
Відповідно дол ст. 1261 ЦК України ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_3 першої черги за законом.
Після смерті ОСОБА_3 за заявою позивачки заведена спадкова справа № 22/2021 (а.с.40-78). Інші спадкоємці відмовились від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , що стверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 49).
Позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями до нього, що знаходиться в АДРЕСА_2 (а.с.62 зворот).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Позивачка позбавлена можливості вирішити питання оформлення спадщини на земельну ділянку у позасудовому порядку у зв`язку з арештом цього спадкового майна.
Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті чоловіка ОСОБА_3 , суд беручи до уваги, що позивачка згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК України прийняла спадщину, вважає що її позовні вимоги щодо визнання за нею в порядку спадкування права на земельну ділянку ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 4-13, 17, 18, 263, 265, 273 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1223, 1268, 328, 392 ЦК України, ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", суд
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Головуючий суддя Зеленська В. І.