ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/419/20Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.Б.
Провадження № 22-ц/817/98/22 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 310000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Парандюк Т. С., Шевчук Г. М.,

за участю секретаря - Мендрик І.В.

та сторін: представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сампари Н.М., відповідача ОСОБА_2 , його представника адвоката Сольського В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №604/419/20 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Сольського Віталія Володимировича на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 вересня 2021 року, ухваленого суддею Сташківим Н.Б., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору, поділ майна, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

у травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом, який був збільшений під час розгляду справи, до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору, укладеного у суб`єкта господарювання №3214 від 25 жовтня 2019 року ТОВ "Сервіс-Надзбруччя" та договору комісії №3214 від 25 жовтня 2019 року ТОВ "Сервіс-Надзбруччя"; визнання спільною сумісною власністю сторін: автомобіль "Skoda Superb", 2011 року випуску, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ; автомобіль "Mercedes-Benz", 1997 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 ; двоспальне ліжко "Скандинавія", кухонний гарнітур "Тюльпан"; стягнувши з відповідача на користь позивача 1/2 частину вартості автомобіля "Skoda Superb", 2011 року випуску, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 у розмірі 143 964 гривні; стягнувши з відповідача на користь позивача 1/2 частину вартості автомобіля "Mercedes-Benz", 1997 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 у розмірі 97 893 гривні; передати у власність ОСОБА_1 двоярусне дитяче ліжко "Скандинавія", що є спільною сумісною власністю подружжя; передати у власність ОСОБА_2 кухонний гарнітур "Юля Модерн" (бордова), що є спільною сумісною власністю подружжя; судові витрати покласти на відповідача (том 1, а.с. 1-3, 58-60).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області 03 квітня 2020 року, справа №604/867/19. За час перебування у шлюбі ними набуте майно, а саме: транспортний засіб "Skoda Superb", 2011 року випуску, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , транспортний засіб "Merсedes-Benz", 1997 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , сукупної вартості в розмірі 241 857 гривень, двоярусне дитяче ліжко "Скандинавія", вартість становить 13 700 гривень, кухонний гарнітур "Юлія Модерн" (бордова), вартість становить 15 000 гривень. Вказане майно перебуває у користуванні відповідача ОСОБА_2 . Вказала, що під час апеляційного розгляду заяви про забезпечення позову їй стало відомо про те, що відповідач відчужив транспортний засіб марки "Merсedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 , котра є його матір`ю і знала, що автомобіль є спільним майном її сина та позивача по справі. Відповідач, як користувався так і користується їхнім автомобілем. Договір купівлі-продажу носив лише формальний характер і вказаний автомобіль вибув до іншого володільця без її згоди та відому. Вважає, що вказаний правочин був фіктивний, оскільки зміна користувача не здійснювалась.

Крім того, згідно договору купівлі-продажу №6141/2020/2179180 від 01 вересня 2020 року, автомобіль марки "Skoda Superb", 2011 року випуску, також без її згоди та відому був проданий ОСОБА_4 . Таким чином вважає, що наявні усі підстави для скасування договорів купівлі-продажу та повернення їх у спільну сумісну власність подружжя.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 вересня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

В порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, стягнуто з ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 241 857,00 гривень, що становить 1/2 частку від сукупної середньої вартості відчужених відповідачем ОСОБА_2 без згоди та проти волі позивача ОСОБА_1 транспортних засобів "Merсedes-Benz", 1997 року випуску, білого кольору р.н.з. НОМЕР_3 та автомобіль марки "Skoda Superb", 2011 року випуску чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .

Двоярусне дитяче ліжечко "Скандинавія" передано у власність позивача ОСОБА_1 , стягнуто з неї в користь відповідача ОСОБА_2 половину його вартості, що становить 6 850 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з відповідача по справі ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір відповідно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2 418,58 гривень (том 1, а.с. 239-245).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Сольський Віталій Володимирович просить рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 вересня 2021 року у справі №604/419/20 в частині стягнення з нього в користь позивачки грошових коштів в розмірі 241 857 гривень, що становить 1/2 частку від сукупної середньої вартості відчужених відповідачем без згоди та проти волі позивача транспортних засобів "Merсedes-Benz", 1997 року випуску, білого кольору, р.н.з. НОМЕР_3 та автомобіль марки "Skoda Superb", 2011 року випуску, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 - скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення, яким стягнути з нього в користь позивача грошові кошти в розмірі 32 000 гривень, що становить 1/2 частку від сукупної вартості відчужених транспортних засобів "Merсedes-Benz", 1997 року випуску, білого кольору р.н.з. НОМЕР_3 та автомобіль марки "Skoda Superb", 2011 року випуску чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , посилаючись на те, що воно є незаконним, таким, що винесено внаслідок порушення норм процесуального та неправильного застосування норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_2 - адвокат Сольський В.В. зазначив, що в своєму рішенні суд першої інстанції визначив ринкову вартість спірних транспортних засобів на підставі інформації інтернет-ресурсу "Авто-Ріа", відповідно до якої станом на 12 травня 2020 року вартість автомобіля "Skoda Superb", 2011 року випуску, становить 10 800 доларів США (еквівалентно 287 928 гривень), вартість автомобіля "Merсedes-Benz", 1997 року випуску, становить 7 300 доларів США (еквівалентно 195 786 гривень. Однак, вважає такий підхід є несправедливим, таким що не відповідає чинному законодавству. Вказує, що згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №3214 від 25 жовтня 2019 року ТОВ "Сервіс-Надзбруччя" продав автомобіль марки "Merсedes-Benz", 1997 року випуску, білого кольору, за суму 34 000 гривень. Також, згідно договору купівлі-продажу №6141/2020/2179180 від 01 вересня 2020 року, автомобіль марки "Skoda Superb", 2011 року випуску, був проданий за ціною 30 000 гривень. Така вартість вказаного транспортного засобу зумовлена його фізичним станом після ДТП, що позивачкою не оспорювалось. Таким чином, визначення ринкової вартості за даними інтернет-ресурсу "Авто-Ріа" станом на 12 травня 2020 року не можна вважати достовірним, оскільки станом на вказану дату на даному сайті існували і інші пропозиції аналогічних автомобілів за значно нижчою ціною. Крім того, позивачкою не надано доказів того, що кошти від продажу транспортних засобів були використані відповідачем не на потреби сім`ї (том 2, а.с. 1-3).

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить у задоволенні апеляційної скарги - відмовити, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є обґрунтоване, законне, прийняте на підставі повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, що мають значення для справи, а також, на підставі правильного застосування норм матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга є безпідставною, а тому не підлягає до задоволення. Суд першої інстанції правильно виходив із дійсної ринкової вартості майна на час розгляду справи подібних за своїми якостями (технічними характеристиками) транспортних засобів, оскільки вартість транспортних засобів, що вказана на сайтах продажу автомобілів є гарантією справедливої сатисфакції, у зв`язку з припиненням її права на спільне нажите сторонами майно за час шлюбних відносин. Суд вірно встановив, що зазначена у договорах ціна є значно заниженою і не відповідає реальним ринковим цінам.

У судовому засіданні ОСОБА_2 , його представник адвокат Сольський В.В. апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на доводи викладені в ній.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Сампара Н.М. апеляційної скарги не визнала, вважаючи її безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 вересня 2021 року у справі №604/419/20 відповідачем оскаржується лише в частині стягнення з нього в користь позивачки грошових коштів в розмірі 241 857 гривень, що становить 1/2 частку від сукупної середньої вартості відчужених відповідачем транспортних засобів "Merсedes-Benz", 1997 року випуску, білого кольору, р.н.з. НОМЕР_3 та автомобіль марки "Skoda Superb", 2011 року випуску, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , тому колегія суддів переглядає рішення лише в цій частині.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що згідно рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03 квітня 2020 року шлюб між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Із вказаного судового рішення встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 18 травня 2013 року, актовий запис №521 (том 1, а.с. 5-7).

Із наданих сторонами доказів та не заперечувалось представником відповідача по справі, судом встановлено, що транспортні засоби марки "Skoda Superb", 2011 року випуску, та "Merсedes-Benz", 1997 року випуску придбані сторонами за час шлюбних відносин і є їх спільною сумісною власністю.

Згідно витягів Регіонального сервісного центру МВС в Тернопільській області: №31/19-С-37а.з від 25 травня 2020 року, №31/19-1264 від 15 вересня 2020 року, 31 липня 2020 року вбачається, що автомобіль марки "Skoda Superb", 2011 року випуску, зареєстрований 26 червня 2019 року за відповідачем ОСОБА_2 , автомобіль марки "Merсedes-Benz", 1997 року випуску перереєстрований за договором купівлі-продажу 25 жовтня 2019 року за матір`ю відповідача ОСОБА_3 . Первинна реєстрація вказаного транспортного засобу була за відповідачем по справі ОСОБА_2 - 18 квітня 2017 року (том 1, а.с. 19, 68).

З договору комісії №3214 від 25 жовтня 2019 року вбачається, що ТОВ "Сервіс-Надзбруччя" з одного боку та ОСОБА_2 з іншого уклали даний договір, відповідно до якого комісіонер зобов`язується за дорученням Комітента за комісійну плату вчинити за рахунок Комітента від свого імені правочин щодо продажу транспортного засобу автомобіля марки "Merсedes-Benz", 1997 року випуску, білого кольору р.н.з. НОМЕР_3 , зареєстрований за ОСОБА_2 , а саме: за 34 000 гривень (том 1, а.с. 70, 178).

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу №3214 від 25 жовтня 2019 року ТОВ "Сервіс-Надзбруччя" продав, а ОСОБА_3 придбала за суму в розмірі 34 000 гривень автомобіль марки "Merсedes-Benz, 1997 року випуску, білого кольору, р.н.з. НОМЕР_3 (том 1, а.с. 69).

Згідно договору купівлі-продажу №6141/2020/2179180 від 01 вересня 2020 року, автомобіль марки "Skoda Superb", 2011 року випуску, був проданий ОСОБА_4 за ціною 30 000 гривень (том 1, а.с. 179).

Із витягу інтернет-ресурсу "Авто-Ріа" станом на 12 травня 2020 року середня вартість автомобіля "Skoda Superb", 2011 року випуску, становить 10800 доларів США, що в гривневому еквіваленті є 287 928 гривень, вартість автомобіля "Merсedes-Benz", 1997 року випуску, становить 7 300 доларів США, що еквівалентно 195 786 гривень (том 1, а.с. 10-11).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем ОСОБА_2 не надано, а судом не здобуто належних та допустимих доказів того, що позивач ОСОБА_1 була обізнаною у тому, що відповідач відчужує належне їм на праві власності рухоме майно, а також те, що отримані кошти від відчуження автомобілів були використані в інтересах сім`ї чи розділені між ними, а відтак на думку суду вказане рухоме майно відчужене відповідачем ОСОБА_2 без згоди та проти волі позивача ОСОБА_1 , а виручені кошти використані в його особистих цілях. При визначенні вартості відчужених автомобілів, суд виходив саме із дійсної ринкової вартості майна на час розгляду справи подібних за своїми якостями (технічними характеристиками) транспортних засобів, оскільки вартість транспортних засобів що вказана на сайтах продажу транспортних засобів є гарантією справедливої сатисфакції у зв`язку з припиненням її права на спільне нажите сторонами майно за час шлюбних відносин. Судом не взято до уваги вартість відчужених автомобілів, що зазначені у договорах, оскільки вона є значно заниженою і не відповідає реальним ринковим цінам. Інших доказів, щодо вартості спірного рухомого майна в тому числі і після ДТП суду не надано, клопотань про проведення експертиз чи надання таких експертиз, як і клопотань щодо проведення огляду експертом, визначення вартості із врахуванням зносу транспортних засобів, зокрема і внаслідок ДТП відповідачем та його представником не заявлялось, а тому суд виходив виключно із наданих позивачем доказів та реальної вартості із подібними технічними характеристиками транспортних засобів, що підлягають поділу як спільна сумісна власність подружжя.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального права та висновки суду відповідають встановленим обставини справи.

У статті 60 СК України закріплено правило, за яким майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і частина третя статті 368 ЦК України.

Отже, конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільності набутого майна щодо певного об`єкта в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її заперечує.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року №6-843цс17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі №214/6174/15-ц (провадження №14-114цс20), у постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі №501/2211/18 (провадження №61-19084св20) та інших.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

За положеннями частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Відповідно до частин першої-третьої статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згаданою статтею визначено правила розпорядження подружжям майном, що є об`єктом права їх спільної сумісної власності. Таке розпорядження здійснюється шляхом укладення дружиною та/або чоловіком різноманітних правочинів з іншими особами. Якщо правочин щодо спільного майна укладає один з подружжя, то воля другого з подружжя, його згода на укладення правочину має бути з`ясована окремо.

Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно зі статтею 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України).

Відступаючи від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі №201/14044/16-ц, провадження №61-189ск17, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №127/7029/15-ц (провадження №61-9018сво18) дійшов висновку, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, що під час шлюбу ними було придбано: два транспортних засоби "Skoda Superb", 2011 року випуску, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , та "Merсedes-Benz", 1997 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу №3214 від 25 жовтня 2019 року ТОВ "Сервіс-Надзбруччя" продав, а ОСОБА_3 придбала за суму в розмірі 34 000 гривень автомобіль марки "Merсedes-Benz, 1997 року випуску, білого кольору, р.н.з. НОМЕР_3 (том 1, а.с. 69).

Відповідно до договору купівлі-продажу №6141/2020/2179180 від 01 вересня 2020 року, автомобіль марки "Skoda Superb", 2011 року випуску, був проданий ОСОБА_4 за ціною 30 000 гривень (том 1, а.с. 179).

Судом встановлено, що вказаний у договорах відчуження розмір вартості автомобілів є значно занижений від їх ринкової вартості і не відповідає реальним ринковим цінам. Інших доказів, щодо вартості спірного рухомого майна, в тому числі і після ДТП суду не надано, клопотань про проведення експертиз чи надання таких експертиз, як і клопотань щодо проведення огляду експертом, визначення вартості із врахуванням зносу транспортних засобів, зокрема і внаслідок ДТП відповідачем та його представником не заявлялось, а тому суд правильно виходив виключно із наданих позивачем доказів та реальної вартості із подібними технічними характеристиками транспортних засобів.

З огляду на це не заслуговують на увагу доводи заявника, що судом безпідставно не взято до уваги вартість відчужених автомобілів вказаних у договорах, що визначений судом підхід щодо вартості спірних автомобілів є несправедливим, таким що не відповідає чинному законодавству, оскільки у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Сольського Віталія Володимировича слід залишити без задоволення, а рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 вересня 2021 року - залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст.ст.35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Сольського Віталія Володимировича - залишити без задоволення.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 21 вересня 2021 року - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 16 лютого 2022 року.

Головуючий

Судді