Справа № 523/6344/21
Провадження №2-др/523/19/22
"07" липня 2022 р. м.Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Далеко К.О.,
за участю секретаря судового засідання Сирф Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 м. Одеси, заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Слободяника О.І. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу по цивільній справі №523/6344/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Слободяник О.І. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №523/6344/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, яким просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 гривень. В обґрунтування поданої заяви, адвокатом Слободяник О.І. надано: Договір про надання професійної правової допомоги від 15.11.2020 року за № 15/11/20; Додаткову угоду №1 від 01.04.2021 року до Договору №15/11/20 про надання професійної правничої допомоги; Акт здачі-приймання наданих послуг від 01.06.2022 року за Додатковою угодою №1 до Договору №15/11/20; Детальний опис робіт виконаних адвокатом Слободяником О.І. в рамках договору № 15/11/20 про надання правничої допомоги від 15.11.2020 року; квитанції в підтвердження оплати за Договором №15/11/20.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27.05.2022 року ухвалювалось судом у загальному позовному провадженні.

Тому, розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення здійснюється судом з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Слободяник О.І. до судового засідання не з`явились, були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Заявою від 07.07.2022 року адвокат Слободяник І.В. просив розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без його та довірителя участі.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 , під-час ознайомлення із матеріалами справи № 523/6344/22, отримав нарочно 10.06.2022 року, в приміщенні суду, заяву про ухвалення додаткового рішення по справі, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою. Також, про дату розгляду заяви судом повідомлений адвокат Хайнак В.Д., шляхом направлення смс-повідомлення на його номер телефону. Крім того, заява про ухвалення додаткового рішення суду направлялась адвокатом Слободяник О.І. відповідачу ОСОБА_2 01.06.2022 року, разом із направленням відповідної заяви до суду, що підтверджується повідомленням кур`єрської служби доставки. Причин не явки до суду ні відповідач ОСОБА_2 , ні його представник адвокат Хайнак В.Д., суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подали, як і заперечень на заяву.

Судом не здійснювалось фіксування судового засідання, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши подану заяву про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази, надані на підтвердження витрат за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку про задоволення поданої заяви, з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо: судом не вирішено питання про судові витрати;

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27.05.2022 року:

- задоволено позовну заяву ОСОБА_1 ;

- визнано за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) право власності, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на майно, перелік якого наведений у рішенні суду.

Судом встановлено, що докази витрат на правничу допомогу, подані представником позивача у встановлений ч.8 ст. 141 ЦПК України п`ятиденний строк, після ухвалення рішення суду, оскільки надіслані поштою до суду 01.06.2022 року. В свою чергу, заява про надання доказів сплати судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, була заявлена адвокатом Слободяник О.І. у судовому засіданні 27.05.2022 року до закінчення судових дебатів.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За правилами частини 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Конституційний Суд зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч.2 ст.3, ст.59 Конституції покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Проте не всі галузеві закони, зокрема процесуальні кодекси, містять приписи, спрямовані на реалізацію такого права, що може призвести до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18 (провадження №61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Верховний Суд у постанові від 06.03.2019р. по справі №922/1163/18 дійшов наступних висновків:

(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; (6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

З матеріалів даної справи вбачається, що на підтвердження витрат на правничу допомогу, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Слободяник О.І. надав: договір про надання професійної правової допомоги від 15.11.2020 року за № 15/11/20; додаткову угоду №1 від 01.04.2021 року до Договору №15/11/20 про надання професійної правничої допомоги; акт здачі-приймання наданих послуг від 01.06.2022 року за Додатковою угодою №1 до Договору №15/11/20; Детальний опис робіт виконаних адвокатом Слободяником О.І. в рамках договору № 15/11/20 про надання правничої допомоги від 15.11.2020 року; квитанції в підтвердження оплати за Договором №15/11/20.

Згідно даних Єдиного Реєстру Адвокатів України, доступ до якого загальнодоступний, ОСОБА_5 являється адвокатом, згідно свідоцтва від 03.10.2006 за № 1487.

Судом встановлено, що відповідно до Додаткової угоди №1 від 01.04.2021 року до Договору №15/11/20 про надання професійної правничої допомоги від 15.11.2020 року, сторони за взаємною згодою вирішили доповнити обсяг та зміст професійної правничої допомоги за Основним договором наступною правничою допомогою: представництво інтересів клієнта в Суворовському районному суді м. Одеса по справі за позовом клієнта до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування. Розмір гонорару Адвоката за професійну правничу допомогу, передбачену п.1 даної Додаткової угоди, складає 15 000 гривень. Гонорар повністю сплачується Клієнтом не пізніше 20 днів після ухвалення районним судом рішення або постановлення ухвали, якими завершується розгляду справи в суді першої інстанції. При розрахунку вартості правничої допомоги враховується час, витрачений Адвокатом на виконання доручення, складність справи та інші обставини. Доручення за цією додатковою угодою вважається виконаним в день ухвалення районним судом рішення або постановлення ухвали, якими завершується розгляд справи в суді першої інстанції, або ж в день оформлення врегулювання спору в інший спосіб, що влаштовує Клієнта.

Відповідно до Акту здачі-приймання наданих послуг від 01.06.2022 року за Додатковою угодою №1 до Договору № 15/11/20 про надання професійної правничої допомоги від 15.11.2020 року, сторони підтверджують, що відповідно до умов Договору професійна правнича допомога, передбачена п.1 Додаткової угоди №1, надана Адвокатом якісно та в повному обсязі, в установлений термін та з дотриманням інших умов договору. Гонорар адвоката за надану клієнту професійну правничу допомогу за договором склав 15 000 гривень.

Із Детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Слободяником О.І. в рамках договору №15/11/20 про надання правничої допомоги від 15.11.2020 року вбачається, що адвокат Слободяник О.І. надав клієнту наступні правові послуги: 1) Консультування клієнта, аналіз документації клієнта, законодавства і судової практики Верховного Суду. Розробка правової позиції. Складання та подача до Суворовського районного суду м. Одеси позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування. Час, витрачений адвокатом: 2 год. Вартість: 5000 грн. 2) Складання заяв та клопотань з процесуальних питань: заява про забезпечення позову, клопотання про витребування доказів, заява про забезпечення доказів, заперечення. Час, витрачений адвокатом: 1 год. Вартість: 2 500 грн. 3) Складання відповіді на відзив ОСОБА_2 по справі № 523/6344/21. Час, витрачений адвокатом: 1 год. Вартість: 2 500 грн. 4) участь адвоката Слободяника О.І. у судових засіданнях Суворовського районного суду м. Одеси по справі №523/6344/21. Вартість: 5 000 грн. Загальна вартість наданих послуг: 15 000 грн.

Квитанціями від 10.06.2021 року та від 03.02.2022 року підтверджується здійснення ОСОБА_1 оплати на користь адвоката Слободяник О.І. в сумі 12 300 грн., в якості гонорару адвоката згідно договору № 15/11/20 від 15.11.2020 року.

Проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновків щодо наявності правових підстав для задоволення заяви про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 15 000 гривень.

З приводу відсутності доказів оплати адвокатських витрат в розмірі заявлених до стягнення 15 000 грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Зі змісту п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України вбачається, що підлягають розподілу судові витрати, що сплачені або підлягають сплаті відповідною особою.

Судом встановлено, що відповідно до п.2 Додаткової угоди №1 від 01.04.2021 року до Договору №15/11/20 від 15.11.2020 року, гонорар повністю сплачується клієнтом не пізніше 20 днів після ухвалення районним судом рішення, яким завершується розгляд справи в суді першої інстанції.

Тобто, умовами договору момент оплати прив`язаний до дня прийняття рішення судом, яким завершується розгляд справи в суді першої інстанції.

Суд виходить із того, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складу суддів Касаційного господарського суду викладеної у постанові від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, правовим позиціям Верховного Суду викладеним у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 813/481/18, від 2 жовтня 2019 року у справі № 815/1479/18, від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19).

Таким чином, відсутність доказів повної оплати ОСОБА_1 на користь адвоката Слободяника О.І. гонорару в розмірі 15 000 грн., не є підставою для відмови у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу з ОСОБА_2 .

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, а також постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року в справі № 904/4507/18).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК Українирозмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Здійснивши аналіз Детального опису робіт (наданих послуг) до Договору про надання професійної правничої допомоги від 15.11.2020 року за № 15/11/20, суд дійшов висновків, що відображена інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом Слободяник О.І. роботи, відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт.

Суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.06.2022 у справі №910/12876/19, а також у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 року: «Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони». Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року по справі № 607/14338/19-ц (провадження № 61-19073 св20).

У даному випадку, відповідач ОСОБА_2 не заявив до суду клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги, а тому підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат, у суда відсутні.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, беручи до уваги складність справи, ціну позову, строк розгляду справи, суд вважає що справедливим і співмірним є стягнення з відповідача ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 гривень на користь позивача ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 49, 81, 259, 263-265, 268,270, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Слободяника О.І. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу по цивільній справі №523/6344/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму витрат на правову допомогу по цивільній справі № 523/6344/21 у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення суду складений 08.07.2022.

Суддя К.О. Далеко