Єдиний унікальний номер справи 2-462/12
Провадження № 6-678-6/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2022 року смт Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Лазаренко А. В.,

при секретарях судового засідання Козка Л. М., Непийвода Л. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Летичів справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання,

встановив:

18.02.2020 року на розгляд до Летичівського районного суду Хмельницької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», в якій просить прийняти до розгляду, вважати поважними сукупність причин (обставин) пропуску строків для подання виконавчого листа до виконання, та задовольнити у повному обсязі заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та поновити ТОВ «Кей-Колект» пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання, щодо примусового виконання Рішення Летичівського р-н суду Хмельницької обл., від 22.05.2013 р. (справа № 2-462/12), щодо стягнення суми заборгованості з ОСОБА_1 ..

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що ТОВ «Кей-Колект» було допущено пропуск строків для подання виконавчих листів до виконання, з поважних причин, що об`єктивно не залежали від ТОВ «Кей-Колект» та унеможливили звернення з відповідною заявою до суду раніше, а саме: фактичне проведення виконавчих дій, територіальними ВДВС / приватним виконавцем, протягом періоду: з 2014 р. по 2019 р. (включно); зберігання інтересу у ТОВ «Кей-Колект» до примусового стягнення заборгованості з Боржників, що підтверджує виконавче провадження, щодо ОСОБА_2 , протягом періоду: з 2014 р. по 2019 р. (включно); а також те що Відповідачем ( ОСОБА_2 ), ігноруються вимоги чинного законодавства та не виконується Рішення Летичівського районного суду Хмельницької обл., від 22.05.2013 р. (справа № 2-462/12) більше 6 років.

У судове засідання представник ТОВ «Кей-Колект», будучи належним чином повідомленим про місце та час розгляду справи, про що свідчить підписи на розписці, не прибув, причину неприбуття не повідомила, клопотання про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_3 подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в заявлених вимогах просить відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абз.2 ч.3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Згідно з п.17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Таким чином, підставою для видачі дубліката виконавчого листа є доведеність втрати оригіналу виконавчого листа.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час набрання рішенням законної сили), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом одного року.

Ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» передбачалось, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Крім того, ч.1 ст.12 Закону України № 1404-VІІІ від 02.06.2016 року, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років. В силу п.5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону № 1404-VІІІ, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

При цьому, доведеність причин пропуску цього строку, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, покладається на заявника, де визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі Устименко проти України заява № 32053/13 ).

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

При прийнятті вказаного рішення суд враховує правові висновки ВС від 15.11.2018 року № 474/783/17, 22.10.2018 року № 61-5388вс18, 23.09.2020 року № 61-10761св20, постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 року № 14-308цс19.

22 травня 2013 року, Летичівським районними судом Хмельницької області була розглянута справа № 2-462/12, та ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» заборгованість, за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 17 травня 2007 р., в розмірі: 60 241,43 доларів США, що еквівалентно: 481 509,75 грн.

21 жовтня 2013 року, Апеляційним судом Хмельницької області була розглянута апеляційна скарга ОСОБА_4 , апеляційну скаргу було відхилено, а рішення залишено без змін.

11 липня 2014 року, Летичівським районним судом Хмельницької області було видано Виконавчий лист, з відміткою про набрання чинності рішенням 21.10.2013 р., та строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, протягом року з дня набрання чинності рішення.

11 серпня 2014 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві була винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП № 44345678), щодо примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_2

18 квітня 2016 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві була винесена Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП № 44345678)

10 жовтня 2016 року, старшим державним виконавцем відділу ДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві була винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП № 52594669), щодо примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_2

04 квітня 2019 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було винесено Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу, без прийняття до виконання.

22 квітня 2019 року, Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Діною Петрівною, була винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП № 58962372), щодо примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_2

20 грудня 2019 року, Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мойсеєнко Діною Петрівною було винесено Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу, без прийняття до виконання.

02 листопада 2018 року, Летичівським районними судом Хмельницької області, було винесено ухвал, якою визнано неправомірними дії державного виконавця ВДВС Шевченківського р-н управління юстиції у м. Києві ГТУ юстиції у м. Києві, стосовно винесення Постанови про відкриття виконавчого провадження № 52594669 від 10.10.2016 р.; Постанови про арешт коштів боржника від 02.11. 2017 р. у виконавчому провадженні № 52594669; зобов`язано державного виконавця ВДВС Шевченківського р-н управління юстиції у м. Києві ГТУ юстиції у м. Києві скасувати Постанову про відкриття виконавчого провадження № 52594669 від 10.10.2016 р. та Постанову про арешт майна боржника від 28.03.2017 р. ВП № 52594669; Постанову про арешт коштів боржника від 02.11.2017 р. винесену у виконавчому провадженні № 52594669.

21 травня 2019 року Летичівським районними судом Хмельницької області було винесено ухвалу, якою визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діни Петрівни, щодо винесення Постанови про відкриття виконавчого провадження № 58962372 від 22.04.2019 р.; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. скасувати: Постанову про відкриття виконавчого провадження № 58962372 від 22.04.2019 р.; Постанову про арешт майна боржника від 22.04.2019 р. ВП № 58962372; Постанову про стягнення основної винагороди приватного виконавця від 22.04.2019 р. ВП № 58962372.

26 листопада 2019 року, Хмельницьким апеляційним судом була винесена Постанова, якою апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Діани Петрівни - залишено без задоволення; ухвалу Летичівського районного суду Хмельницької області від 21 травня 2019 р. залишено без змін. Постанова не оскаржувалася у касаційному порядку та набрала законної сили.

Відповідно до вказаної постанови, з відомостей автоматизованої системи виконавчих проваджень (а.с.74-76), копій матеріалів виконавчого провадження № 44345678, представлених Шевченківським відділом ДВС м. Києва, апеляційним судом було встановлено, що виконавчий лист №2-462/12, виданий 11.07.2014 року Летичівським районним судом, пред`явлено стягувачем до примусового виконання у відділ ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, 11.08.2014 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №44345678.

18.04.2016 року державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, на яке можна звернути стягнення (п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження).

Отже, за змістом наведених норм Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документу без виконання стягувач мав право в межах трирічного строку з дня його повернення повторно пред`явити такий документ до виконання тобто, до 19.04.2019 року.

Тобто виконавчий лист №2-462/12 від 11.07.2014 року пред`явлено повторно до примусового виконання поза межами встановленого трирічного строку з дня його повернення Шевченківським відділом ДВС м.Києва.

Тобто, Апеляційним судом Хмельницької області було встановлено, що причини прострочення терміну не є поважними, з чим і погоджується суд.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

При цьому суд також погоджується з доводами відповідача, що можливість необґрунтованого поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання призведе до того, що судове провадження буде тривати безкінечно, що є порушенням статті 6 Конвенції та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі викладеного, враховуючи недоведеність ТОВ "Кей-Колект" обставин щодо поважності причин пропуску його звернення до примусового виконання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява ТОВ "Кей-Колект" не підлягає задоволенню, так як не обґрунтована та не доведена.

Керуючись ст.ст. 81, 260-261, 433 Розділом ХІІІ ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду

Суддя: А. В. Лазаренко