Справа № 444/3386/20
Провадження № 2/444/69/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

08 листопада 2022 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.,

секретар судового засідання Проданова М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Львівська міська рада про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 18.12.2020 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Львівська міська рада про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

В обгрунтування позову покликається на наступне.

Вона, ОСОБА_1 , являється власником житлового будинку по АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 11.07.2020.

У належному їй будинку з 26.02.2014 зареєстрована ОСОБА_2 .

Згаданий вище будинок вона купила в ОСОБА_3 . Щодо реєстрації в будинку відповідача їй нічого не було відомо.

Незважаючи на те, що будинок введений в експлуатацію, ремонтні роботи всередині будинку ще не завершені, тому в даному будинку ще ніхто не проживав.

Щодо реєстрації відповідача у будинку їй стало відомо у Малехівській сільській раді, коли вона з`ясовувала питання підключення даного житлового будинку до комунікацій.

В договорі не було зазначено, про те, що в будинку є зареєстровані мешканці.

Відповідно до п. 16 договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 11.07.2020 продавець зобов`язується звільнити житловий будинок з членами сім`ї та провести всі розрахунки по оплаті комунальних послуг не пізніше «11» липня 2020 року.

Згодом їй вдалося з`ясувати, що ОСОБА_2 продала житловий будинок по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 . Тобто свого часу відповідач даний будинок відчужила.

Вказує, що 20.07.2020 вона отримала в Малехівській сільській раді акт перевірки проживання зареєстрованих осіб в житловому будинку АДРЕСА_1 . Зі змісту акту вбачається, що ОСОБА_2 , 1981 р.н., в даному будинку не проживає з 2015 року.

Зазначає, що місце фактичного проживання відповідача їй не відоме.

Стверджує, що вона, ОСОБА_1 , як новий власник, яка придбала спірний будинок в установленому законом порядку на підставі договору, не може користуватися своєю власністю, оскільки відповідач, яка втратила право на користування спірним житловим приміщенням у зв`язку з його відчуженням, відмовляється знятися з реєстрації місця проживання в такому.

Вважає, що такими діями відповідач порушує її права, як нового законного власника спірного житлового будинку. Просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 , який належить їй на праві власності і де відповідач зареєстрована без законних на те підстав.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 06 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 04 березня 2021 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 444/113/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Жовківська РДА, Малехівська сільська рада, приватний нотаріус Сиротяк Ю.Р. про визнання недійсними договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 27 червня 2022 року поновлено провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Малехівська сільська рада Жовківського району Львівської області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Протокольною ухвалою 25.07.2022 до участі у справі було залучено Львівську міську раду як правонаступника Малехівської сільської ради Жовківського району Львівської області.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 13 вересня 2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, однак її представник - адвокат Панюра Н.Ф. подала заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позов підтримує, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання. Про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подавала.

На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Встановлено, що ОСОБА_3 продав, а позивач ОСОБА_1 купила житловий будинок АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку площею 0,0900 гектарів, кадастровий номер - :01:005:0050, на якій розташований вищезгаданий житловий будинок, що стверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 11 липня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу.

Гасин Ірина Миронівна є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 233.5 кв. м., житловою площею 79.7 кв.м. та земельної ділянки площею 0.09 га кадастровий номер :01:005:0050 із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 11.07.2020, що стверджується копіями Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Із копії довідки (виписки з будинкової книги) виданої Малехівською сільською радою Жовківського району Львівської області від 20 липня 2020 року за № 659 вбачається, що ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області, які надійшли на запит суду 05.01.2021, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 була зареєстрована в м. Борислав та 26.02.2014 вибула в АДРЕСА_1 .

Довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданою Малехівською сільською радою Жовківського району Львівської області 11.01.2021, також стверджується, що відповідач із 26.02.2014 зареєстрована по АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 23.06.2021 у цивільній справі № 444/113/21 вирішено в задоволенні позову ОСОБА_4 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Львівська районна державна адміністрація, Львівська міська рада,орган опіки та піклування Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Сиротяк Юрій Романович, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу відмовити повністю.

Рішення набрало законної сили 30.07.2021.

У правових спорах щодо визнання особи такою, що втратила право користування житлом, саме на позивача покладено обов`язок доведення факту відсутності відповідача понад встановлені строки у жилому приміщенні без поважних причин.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із копії акту Малехівської сільської ради, складеного 20.07.2020 комісією Малехівської сільської ради в складі: сільського голови п. ОСОБА_7 , юриста Малехівської сілсьької ради п. ОСОБА_8 , військового обліковця сільської ради п. ОСОБА_9 , у присутності дільничого офіцера поліції секрету Превенції патрульної поліції Жовківського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована громадянка ОСОБА_2 , однак фактично на момент перевірки там не проживає. Із слів сусідів гр. ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає з 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

У постановах Верховного Суду України від 15.05.2017 у справі №6-2931цс16, від 29.11.2017 у справі № 753/481/15-ц, від 09.10.2019 у справі №695/2427/16-ц зазначено, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

У постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Згідно ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Статтею 72 Житлового кодексу України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Встановлено, що відповідач не є членом сім`ї власника спірного домоволодіння, договір про користування спірним будинковолодінням між сторонами не укладався.

Суд враховує, що позивачу не відоме фактичне місце проживання відповідача, адже вони не спілкуються.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та п. 26 Правил реєстрації місця проживання (Постанова КМ України № 207 від 02.03.2016 р.), зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 , яка не є членом сім`ї власника майна, а також не є наймачем такого домоволодіння, відсутня за зареєстрованим місцем проживання понад строки встановлені законодавством для визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуючи те, що позивач не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд через реєстрацію особи, яка тривалий час, а саме з 2015 року, не проживає у її будинку, а тому у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Позивач при поданні до суду позовної заяви немайнового характеру сплатила 840 грн. 80 коп. судового збору, що вбачається з квитанції від 19.10.2020.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, вказана сума підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

Керуючись статтями 23, 141, 258, 259, 264, 265, 280, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України документ № НОМЕР_1 , виданий 24.11.2020, РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Одночасно роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Текст повного рішення суду виготовлено 21.11.2022.

Суддя Ясиновський Р. Б.