Справа № 521/6329/22
Провадження № 2/521/2941/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2022 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Кусяк О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та просить суд визнати дійсним договір № 1144 купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 25 травня 2000 року на Товарній біржі Одеська Універсальна біржа товарів та послуг, за яким ОСОБА_4 купила у ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 1985 р.н., квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 його матір ОСОБА_4 купила у ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 1985 р.н., який діяв зі згоди матері на підставі розпорядження опікунської ради № 387/01-04 Малиновської райадміністрації від 22.05.2000р., квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . В договорі записано, що угода не підлягає нотаріальному посвідченню. Після підписання договору, його матір зареєструвала в органі технічної інвентаризації своє право власності, користувалася квартирою, підтримувала її у житловому стані, несла витрати з утримання житла, була зареєстрована проживанням у цій квартирі з 21.07.2008р. ІНФОРМАЦІЯ_2 його матір - ОСОБА_4 померла. 27.04.2022р. Малиновською державною нотаріальною конторою у місті Одеса було заведено спадкову справу №283/2022. Його батько ОСОБА_5 не є спадкоємцем майна ОСОБА_4 , оскільки батьки розірвали шлюб 22.04.1998р. Ознайомившись з Договором №1144 купівлі-продажу нерухомого майна, нотаріус усно роз`яснив позивачу про необхідність звернення до суду з позовом про визнання Договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. Неможливість оформлення спадкових прав без звернення до суду нотаріус пояснив тим, що договір купівлі-продажу спадкової квартири було вчинено за участю неповнолітньої дитини, однак угоду не було посвідчено нотаріусом. На момент укладення вищезазначеного договору в нотаріальному порядку його не було зареєстровано, оскільки на той час така умова була необов`язкова. За даних обставин позивач змушений звернутися до суду за даним позовом, оскільки даний договір підлягає нотаріальному посвідченню, а тому у нього є перешкоди в розпоряджанні своїм майном на власний розсуд.

Позивач в призначене судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, сповіщені належним чином.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, що 25.05.2000 р. на Товарній біржі «Одеська Універсальна біржа товарів та послуг» було укладено договір купівлі-продажу № 1144 квартири АДРЕСА_2 між ОСОБА_2 , яка діяла в інтересах ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 . Право власності було зареєстровано у Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації 26.05.2000р. під № 350, стор.124, кн. 364 пр. (а.с. 8-9)

Однак даний договір нотаріально не посвідчувався, оскільки на час укладення договору, такого обов`язку не було.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являється сином ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . (а.с. 12)

22.04.1998р. шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, копія якого міститься в матеріалах справи. (а.с. 11)

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 . (а.с. 10)

Відповідно до копії спадкової справи № 283/2022 щодо майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , наданої на виконання ухвали суду, вбачається, що 27.04.2022р. до Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса із заявою про прийняття спадщини за законом звернувся ОСОБА_1 , який є сином померлої.

Листом № 1373/02-14 від 11.05.2022р. державний нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори у місті Одеса Мельник Л.В., повідомила про необхідність звернення до суду у зв`язку із необхідністю визнання договору купівлі-продажу № 1144 квартири АДРЕСА_2 дійсним.

Беручи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що при укладанні договору між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним його умовам і сторони повністю виконали угоду: продавець отримав кошти, а покупцю було передано нерухоме майно і до неї перейшло право власності на спірну квартиру, яке в установленому порядку було зареєстровано.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною 2 ст. 47 ЦК України ЦК УРСР (в ред. 1963 року), яка діяла на час укладення договору, передбачено: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним.

Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу № 1144 від 25.05.2000р. ніким не спростовані та свідчать про те, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем вказаної квартири, оскільки придбала її відповідно до діючого законодавства, уклавши договір купівлі-продажу, виконавши усі істотні умови договору, оплативши відповідачу вартість квартири, зареєструвавши її в Одеському міському бюро технічної інвентаризації, але вказаний договір нотаріально посвідчений не був.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За таких обставин, коли ОСОБА_4 передала гроші за куплену квартиру, а відповідачі передали у відповідь квартиру та правовстановлюючі документи, а ОСОБА_4 відповідно їх прийняла, та розпочала користуватися вказаною квартирою, то суд на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року, зі змінами №15 від 15.05.1998 року Про судову практику по справам про визнання угод недійсними, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК (1963р.) за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною .

Оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності позивача на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення.

Крім того, згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1 ст. 3 ЦК України та ч.1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-258, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 220, 334, 638, 658 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.

Визнати договір № 1144 купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 25 травня 2000 року на Товарній біржі «Одеська Універсальна біржа товарів та послуг», за яким ОСОБА_4 купила у ОСОБА_2 та її неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 1985 р.н., квартиру за адресою: АДРЕСА_1 - дійсним.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 08 липня 2022 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН