Номер провадження: 22-ц/813/5271/22
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Професійної спілки працівників Морської пошуково-рятувальної служби у справі за позовом ОСОБА_1 до Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» (третя особа Професійна спілка працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба») про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Васильків О.В. 25 вересня 2020 року у м. Одеса, -

встановила:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеними позовними вимогами та, уточнивши вимоги, просив суд:

-визнати незаконним та скасувати Наказ директора Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» від 21.04.2020 року № 231-к про звільнення його з посади начальника служби безпеки мореплавства;

-поновити на посаді начальника служби безпеки мореплавства казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» з 21 квітня 2020 року;

- стягнути з Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначав, що 01 липня 2016 року він був прийнятий на роботу до Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на посаду капітана пошуково-рятувального катеру ПРК-02 відповідно до наказу від 30.06.2016 року № 136-к, та наказом від 29.07.2016 року за № 224-к переведений на посаду начальника служби безпеки мореплавства.

17 лютого 2020 року Наказом від 17.02.2020 року № 116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС» з 17.04.2020 року виведено із штатного розпису , в тому числі, і його посаду на виконання листа Державної служби морського та річкового транспорту України від 10.01.2020 року № 207/07/15-20 щодо пріоритетних напрямків використання коштів підприємства на виконання міжнародних зобов`язань України, скорочення невиробничих, адміністративних та інших витрат.

18 лютого 2020 року позивач був попереджений щодо зазначеного Наказу про скорочення посади, котру він займав та щодо його звільнення з підстав до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

21 квітня 2020 року, на підставі Наказу № 231-к, ОСОБА_1 був звільнений у зв`язку зі скороченням штату працівників, на підставі п.1ч.1 ст.40 КЗпП України.

Позивач вважав своє звільнення незаконним, проведеним з численними грубими порушеннями діючих норм та вимог трудового законодавства України, з наступних підстав:

- ОСОБА_1 не було запропоновано відповідачем жодної вакантної посади чи іншої вакантної роботи в КП «МПРС», яку б позивач міг виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації та досвіду;

- скорочення штату КП «МПРС» проведено всупереч листа Державної служби морського та річкового транспорту України. Жодної потреби для виведення зі штатного розпису великої кількості посад працівників у відповідача не було;

- відповідач не звертався із поданням до Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» з метою отримання попередньої згоди на звільнення позивача. Від адміністрації підприємства не надійшло жодного листа чи подання щодо надання згоди на розірвання трудового договору з працівниками, які є членами Професійної спілки;

- відповідачем не було виконано належним чином процедуру звільнення, не було доведено до відома державної служби зайнятості про заплановане масове вивільнення працівників, чим було порушено діючі норми трудового законодавства.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 25 березня 2021 року, позов було задоволено, визнано незаконним та скасовано наказ директора КП «Морська пошуково-рятувальна служба» від 21 квітня 2020 року № 231-к про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника служби безпеки мореплавства. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника служби безпеки мореплавства в КП «Морська пошуково-рятувальна служба» з 21 квітня 2020 року. Стягнуто з КП «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 168 332,4 грн.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2021 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2020 року та на постанову Одеського апеляційного суду від 25 березня 2021 року, було відмовлено.

В апеляційній скарзі Професійна спілка працівників Морської пошуково-рятувальної служби, яка не приймала участі у розгляді справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати, та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, на думку апелянта, ОСОБА_1 на момент його звільнення не був членом первинної профспілкової організації, яка діяла на підприємстві, а розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації у такому випадку допускається (ч.1 ст.43-1 КЗпП України).

Сторони про розгляд справи на 14 червня 2022 року були сповіщені належним чином.

07.06.2022 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи без його участі.

13.06.2022 року на адресу Одеського апеляційного суду засобами електронно зв`язку від Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника.

14.06.2022 року на адресу Одеського апеляційного суду засобами електронно зв`язку від Професійної спілки працівників Морської пошуково-рятувальної служби надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника.

14.06.2022 року на адресу Одеського апеляційного суду засобами електронно зв`язку від Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що провадження за апеляційною скаргою Професійна спілка працівників Морської пошуково-рятувальної служби підлягає закриттю, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Як встановлено судами першої та другої інстанцій, Згідно до Наказу від 30.06.2016 року №136-к, 01 липня 2016 року позивач був прийнятий на роботу до казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на посаду капітана пошуково-рятувального катеру ПРК-02.

05 вересня 2017 року ОСОБА_1 був переведений на посаду начальника служби безпеки мореплавства, відповідно до Наказу від 29.07.2016 року № 224-к (а.с.14-15).

Згідно довідки КП «МПРС» вбачається, що ОСОБА_1 з 01.07.2016 року по 21.04.2020 року, займав посаду начальника служби безпеки мореплавства, дохід за останні два календарних місяці перед звільненням ( лютий 2020 року, березень 2020 року), який входить до розрахунку середньої заробітної плати (згідно порядку №100) склав 42476, 16 грн. (а.с.199).

Відповідно до заяви від 13.02.2020 року, позивач ОСОБА_1 повідомив відповідача КП «МПРС» про вибуття із членів профспілки з 13.02.2020 року (а.с.25).

Протоколом установчих зборів засновників Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» від 14.02.2020 року було прийнято рішення про створення Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» та затверджено її Статут.

Таким чином, зі вказаного моменту ОСОБА_1 став членом Профкому Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба».

17.02.2020 року листом №1 директору КП «МПРС» ОСОБА_2 від Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», головою якої є Дрозд А.О., доведено до відома, що на КП «МПРС» діє первинна профспілкова організація, до складу якої станом на 17.02.2020 року входив позивач ОСОБА_1 .

Наказом від 17.02.2020 року №116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС» на виконання листа Державної служби морського та річкового транспорту України від 10.01.2020 року № 207/07/15-20 зазначено: з 17.04.2020 року вивести із штатного розпису КП «МПРС», зокрема посаду - начальника служби безпеки мореплавства.

18.02.2020 року позивача ОСОБА_1 було письмово попереджено про те, що відповідно до Наказу КП «МПРС» від 17.02.2020 року № 116-н «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС» посада начальника служби безпеки мореплавства виводиться зі штатного розпису і тому на підставі вище викладеного ОСОБА_1 підлягає вивільненню відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Листом №02 від 28.02.2020 року директору КП «МПРС» ОСОБА_2 повідомлено, що до Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», головою якої є ОСОБА_3 , будь-яких повідомлень, щодо запланованого вивільнення працівників не надходило.

Листом за №16 від 21.04.2020 року директору КП «МПРС» ОСОБА_2 повідомлено, що 17.04.2020 року Професійною спілкою працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» прийнято рішення не надавати згоду на звільнення працівників, які є членами профспілки, в тому числі ОСОБА_1 .

Наказом від 21.04.2020 року №231-к ОСОБА_1 , начальника служби безпеки мореплавства, звільнено із займаної посади у зв`язку із скороченням штату працівників відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України.

21.04.2020 року Головою Професійної спілки працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» Дроздом А.О. надіслано лист №16 від 21.04.2020 року на офіційну електронну адресу відповідача на ім`я директора КП «МПРС» ОСОБА_2 , у якому повідомлялось, що від адміністрації підприємства не надійшло жодного листа чи подання щодо надання згоди на розірвання трудового договору з працівниками, які є членами Професійної спілки відповідно до Наказів КП «МПРС» № 116-н від 17.02.2020 року «Про внесення змін до штатного розпису КП «МПРС» та № 123-н від 18.02.2020 року «Про припинення діяльності філії «Чорноморська філія» казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба».

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Таким чином, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі N 800/538/17, провадження N 11-431асі18.

Суди встановили, що відповідач своєчасно та належним чином повідомив позивача про наступне вивільнення, але не виконав обов`язок щодо надання пропозицій про всі наявні на підприємстві вакансії, які з`явилися на підприємстві протягом двох місяців і які існували на день звільнення.

Встановивши, що позивачу не були запропоновані усі наявні на підприємстві вакансії, суди дійшли обґрунтованого висновку про порушення відповідачем вимог статті 49-2 КЗпП України.

Крім того, судами було встановлено, що з 14.02.2020 року Професійна спілка працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» стала суб`єктом трудового законодавства, та саме з цього моменту ОСОБА_1 став членом профкому Професійної спілки працівників зазначеного підприємства.

17.02.2020 року на електронну адресу директора КП «МПРС» був надісланий лист № 1 від 17.02.2020 року з повідомленням про утворення відповідної Профспілки та членства ОСОБА_1 у ній.

Відповідач при звільненні не звертався до профспілкової організації з письмовим поданням про надання згоди на звільнення позивача відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Відповідно до частини першої статті 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Згідно з частиною третьою статті 22 «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у разі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв`язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником.

Судами було встановлено, що листом № 2 від 28.02.2020 року надсилалось повідомлення про обов`язок адміністрації КП «МПРС» про дотримання вимог ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», а також на зміст Колективного договору між адміністрацією відповідача та трудовим колективом на 2016-2019 роки відсутністю об`єктивних причин для неминучих звільнень працівників.

Суди дійшли правильного висновку, що відповідачем не було здійснено належного виконання про погодження запланованого звільнення працівника із Професійною спілкою працівників Казенного підприємства «Морська пошуково- рятувальна служба», членом якої є ОСОБА_1 з 14 лютого 2020 року .

Таким чином, ОСОБА_1 було звільнено з роботи відповідно до наказу № 231- к від 21 квітня 2020 року з порушенням статей 43, 49-2 КЗпП України, що, згідно зі статтею 235 КЗпП України, є підставою для його поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів зазначає, що при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій було встановлено, і це підтверджується належними та допустимими доказами, наявними у матеріалах справи, що з 14.02.2020 року Професійна спілка працівників Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» стала суб`єктом трудового законодавства, та саме з цього моменту ОСОБА_1 став членом профкому Професійної спілки працівників зазначеного підприємства.

Вказане не спростовано апелянтом, Професійною спілкою працівників Морської пошуково-рятувальної служби.

Більше того, як вбачається із матеріалів справи, апелянт - Професійна спілка працівників Морської пошуково-рятувальної служби, не є учасником спірних трудових відносин, та не є стороною у даній справі.

Таким чином, колегія суддів доходить до висновку, що Професійною спілкою працівників Морської пошуково-рятувальної служби не було надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, яким саме чином рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2020 року про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 , поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогул, - порушило права та інтереси скаржника, який не є учасником трудових відносин між сторонами.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що оскільки правовідносини з приводу яких ухвалено оскаржуване рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2020 року, виникли між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем Казенним підприємством «Морська пошуково-рятувальна служба» з приводу визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, позовні вимоги до скаржника - Професійної спілки працівників Морської пошуково-рятувальної служби не заявлялися та судом не вирішувалися, апеляційний суд констатує, що питання про права, свободи, інтереси та обов`язки останньої судом у цій справі не розглядалося та не вирішувалось, що є підставою для закриття апеляційного провадження за її скаргою. Таким чином, право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції в цій справі у Професійної спілки працівників Морської пошуково-рятувальної служби - відсутнє.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25 липня 2002 року; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом, жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Згідно п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 362, ст. ст. 367, 368, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Професійної спілки працівників Морської пошуково-рятувальної служби у справі за позовом ОСОБА_1 до Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» (третя особа Професійна спілка працівників казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба») про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Васильків О.В. 25 вересня 2020 року у м. Одеса, закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе