Дата документу 05.12.2022 Справа № 195/1787/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №195/1787/22 Головуючий у 1 інстанції Варнавська Л.О.
Провадження № 22-ц/807/2215/22 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кухаря С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2022 року за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу із вимогою про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини повнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу із вимогою про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини повнолітньої дитини.

Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 27.09.2022 року цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу із вимогою про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини повнолітньої дитини, передано за підсудністю до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

20 жовтня 2022 року відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено та 24.10.2022 року передано судді Варнавській Л.О.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2022 року відмовлено у видачі судового наказу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її заяву про видачу судового наказу.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 14 листопада 2022 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 14 листопада 2022 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга частковому задоволенню з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч. 4 ст. 376 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. Відповідно до прохальної частини заяви, заявник просить суд стягнути аліменти на повнолітню дитину у розмірі 1/3 частини заробітку ОСОБА_3 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції послався на те, що за приписами норми ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення, зокрема, аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Проте, згідно прохальної частини, заявник просить суд стягнути аліменти на повнолітню дитину у розмірі 1/3 частини заробітку ОСОБА_3 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Апеляційний суд погоджується по суті з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 166 ЦПК).

Відповідно до ч.1 ст.6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Крім того, колегією суддів встановлено, що заявник звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що в силу приписів статті 161 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на повнолітню дитину, суд відмовляє у видачі судового наказу, оскільки вказана вимога не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України та така вимога не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, а може бути розглянута лише в порядку позовного провадження.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що суд порушив норми процесуального права, зазначивши про те, що у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією м. Мелітополь Запорізької області, суд буде позбавлений можливості належним чином сповістити боржника про розгляд справи та надати остатньому матеріали заяви з додатками.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги в цій частині з огляду на наступне.

Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Тобто, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо помилкового висновку суду першої інстанції про те, що суд буде позбавлений можливості належним чином сповістити боржника про розгляд справи, оскільки він зареєстрований та проживає у м. Мелітополі.

Водночас, оскільки у видачі судового наказу необхідно відмовити з огляду на те, що ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на повнолітню дитину, вказана вимога не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України та така вимога не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, а може бути розглянута лише в порядку позовного провадження, то підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції з направленням справи для продовження розгляду відсутні, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції змінити, виклавши мотиви відмови у видачі судового наказу в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 жовтня 2022 року у цій справі змінити, виклавши мотиви відмови у видачі судового наказу в редакції цієї постанови..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05 грудня 2022 року.

Головуючий

Судді: