Справа № 932/8421/21
Провадження № 2/932/4899/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 листопада 2022 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Дубовик К.В.

представника позивача: Коптілова Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю шляхом зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 12 жовтня 2021 року надійшов вищезазначений позов, в якому позивач просять суд визнати ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою АДРЕСА_1 . Усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2022 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Стислий виклад позиції позивача зазначеної у позові.

Так, позивач на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 , в якій зареєстрована відповідач. Фактично з травня 2018 року син позивача з донькою та відповідачкою проживають за іншою адресою. У 2021 році шлюб між її сином та невісткою розірвано. Відповідачка фактично не проживає в квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла не приймає участі, особистих речей в квартирі не має. В свою чергу позивач, вимушена витрачати зайві кошти на оплату комунальних послуг за всіх зареєстрованих осіб, що є значними витратами. Реєстрація відповідача у зазначеній квартирі не дозволяє позивачу вільно розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. З урахуванням викладеного, позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 .

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , що є сином позивача, підтвердив обставини викладені позивачем у позовній заяві та зазначив, що з колишньою дружиною. в даному випадку відповідачкою розлучилися, у 2021 році, за місцем реєстрації вона не проживає, оскільки ще з 2016 року ми сім`єю проживали за іншою адресою.

Відповідач до судового засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, надала письмові пояснення у яких просила прийнято законне та обґрунтоване рішення.

Фактичні обставини встановлені судом.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом №4-4376 від 04 серпня 2005 року квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 .

Відповідно до копії довідки про склад сім`ї №474, зареєстрованою, з 03.05.2017, за адресою: АДРЕСА_1 значиться ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно пояснень наданих свідком ОСОБА_4 , який є сином позивача, він з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі та якийсь час проживали за адресою АДРЕСА_1 . Потім їх шлюб був розірваний рішенням суду від 16.06.2021, в якому зокрема встановлено, що сторони разом не проживають, що підтверджено свідком ку судовому засіданні.

Норми права, що застосував суд.

Частиною ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності с право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Hіхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Велика палата Верховного Суду в постанові від 13.10.2020 у справі N447/455/17 (провадження N14-64цс20) звернула увагу на те, що необхідно звернути увагу, що ЖК УРСР був прийнятий 30.06.1983 і він не відображає усіх реалій сьогодення. ЦК України є кодифікованим актом законодавства, який прийнято пізніше у часі, тому темпоральна колізія вирішується саме на користь норм ЦК України.

Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України.

У частині першій статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Права члена сім`ї власника житла на користування цим житлом визначено у статті 405 ЦК України, у якій зазначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

У статті 406 ЦК України унормовано питання припинення сервітуту. Сервітут припиняється у разі, зокрема, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Висновки суду.

З огляду на те, що відповідач не пов`язаний з позивачем спільним побутом, не має взаємних прав та обов`язків та не проживає у вказаній квартирі тривалий час, що свідчить про наявність іншого житла, з метою недопущення порушення прав власника на вільне розпорядження належним йому майном, заявлені вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, позовні вимоги щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку за вищевказаною квартирою задоволенню не підлягають, оскільки підставою для зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про визнання громадян такими, що втратили право користування житловим приміщення. У випадку відмови відповідного органу зняти особу з реєстрації на підставі судового рішення, такі дії можуть бути оскарженні в порядку, передбаченому законом.

Витрати позивача пов`язані з розглядом цинвільної справи складають 908,00 грн. судовий збір та витрати на правничу допомогу, розмір якої фіксований та всановлений договором про надання правничої допомоги 4500,00 грн.

Керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю шляхом зняття з реєстрації, - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, розташованою за адресою АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн. та витрати на правничу допомогу 4500,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду складено та підписано 21 листопада 2022 року.

Суддя: В.І.Цитульський