Житомирський апеляційний суд
Справа №286/1526/16-ц Головуючий у 1-й інст. Кулініч Я. В.
Категорія 3 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №286/1526/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ домоволодіння в натурі

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права на частину будинку, яка є у спільній власності,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 11 вересня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Кулініча Я.В. у м. Овручі,

в с т а н о в и в:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з первісним позовом до ОСОБА_2 . З урахуванням уточнених позовних вимог, просив поділити у натурі домоволодіння АДРЕСА_1 , виділивши йому та відповідачці в натурі по 1/2 частині домоволодіння, відповідно до одного з варіантів висновку судово-технічної експертизи, а також стягнути з відповідачки на його користь понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовував тим, що перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Спільне життя не склалося. Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 04 жовтня 2011 року шлюб розірваний. За час шлюбу за договором дарування житлового будинку від 12 жовтня 2004 року йому та відповідачці вищевказаний житловий будинок подарований в рівних частках. Між ними склалися відносини, за яких спільно користуватися домоволодінням вони не можуть.

В свою чергу ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 із зустрічним позов. Із урахуванням уточнених позовних вимог, просила: припинити право ОСОБА_1 на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що перебуває у спільній частковій власності, та виплатити ОСОБА_1 вартість його частки, визначену експертизою; визнати її власником цієї частини будівлі та цілого спірного житлового будинку; зобов`язати орган реєстрації нерухомого майна м. Овруча провести реєстрацію житлового будинку АДРЕСА_1 за нею та стягнути з ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по оплаті експертизи. Свої зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільно володіти та користуватися спірним домоволодінням вони не можуть. Після розірвання шлюбу діти залишилися із нею. Вона взяла на себе не лише турботи по догляду за дітьми, а також - утримання будинку. Зробила капітальний ремонт та самостійно понесла затрати на його реконструкцію та благоустрій, у зв`язку з чим збільшилася площа будинку майже удвічі. Відповідач проживає більше десяти років з новою сім`єю.

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 07 листопада 2016 року зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 11 вересня 2020 року, із урахуванням ухвали від 18 вересня 2020 року про виправлення описки, первісний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Поділено в натурі житловий будинок АДРЕСА_1 та господарські будівлі і споруди, розташовані за вказаною адресою, за варіантом №6 додаткової судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 02 листопада 2017 року №759/11.17. Виділено у власність частку спільного майна, що складається з 1/2 частини житлового будинку, ОСОБА_1 , як співвласнику №2: житлову кімнату площею 12,8 кв.м, житлову кімнату площею 14,8 кв.м, сарай Б площею 41,5 кв.м, погріб Пб площею 28,0 кв.м, огорожу 1/2 частини, на загальну вартість 225 765 грн.; та ОСОБА_2 , як співвласнику №1: коридор площею 5,2 кв.м, санкімнату площею 3,0 кв.м, кухню площею 5,4 кв.м, житлову кімнату площею 10,7 кв.м, житлову кімнату площею 10,4 в.м, огорожу 1/2 частини, на загальну вартість 154 325 грн.

В частині зобов`язання сплати грошової компенсації в сумі 35 720 грн. ОСОБА_1 відмовлено.

Визначено, які сторонам необхідно провести ремонтно-будівельні роботи, щоб забезпечити ізольоване користування виділеними приміщеннями будинку. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3 021 грн. Компенсовано ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 475,92 грн. за рахунок держави.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким ОСОБА_1 у задоволенні первісного позову відмовити, а її зустрічний позов задовольнити у повному обсязі. Зазначає, що суд не взяв до уваги висновок судового експерта від 05 червня 2017 року, яким встановлено, що житловий будинок без відступу від ідеальних часток співвласників поділити в натурі неможливо (відсутня технічна можливість). Покладений в основу судового рішення висновок додаткової експертизи від 02 листопада 2017 року не обґрунтований дозволами на переобладнання та перепланування, а розміри часток, визначені в кожному з варіантів розподілу, є такими, що не відповідають змісту правовстановлюючого документу на житловий будинок. Також, судом необґрунтовано зменшено її частку в праві власності на будинок з 50/100 до 41/100, що є істотним негативним фактором для неї, враховуючи ту обставину, що сім`я складається з чотирьох осіб (вона, двоє доньок та чоловік старшої доньки) та потребує забезпечення рівних житлових умов усім її членам. ОСОБА_1 не проживає у спірному будинку та не здійснює його утримання, а тому відповідно не має потреби в кімнатах. Окрім того, за зменшення розміру належної їй частки на 9/100 ід.ч. в праві власності на житловий будинок іншим співвласником не здійснено відшкодування їй грошової компенсації. Вважає, що при визначені вартості домоволодіння було визначено не дійсну, а істотно завищену вартість хліва та погребу. Також судом не було допитано свідків за її клопотанням та відмовлено в призначенні додаткової експертизи, необхідної для визначення вартості спірного нерухомого майна станом на 2020 рік та варіантів поділу будинку в натурі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до положень частини третьої ст.360 ЦПК України не є перешкодою у перегляді рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник просять у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

ОСОБА_2 та її представник просять апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким ОСОБА_1 у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити. Припинити права ОСОБА_1 на 1/2 частину будинку, яка перебуває у спільній частковій власності, визнати за нею ( ОСОБА_2 ) право власності на цю 1/2 частину будинку із реєстрацією її права власності на дану частку в Державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно за варіантом експертного дослідження, виконаного експертом Свістуновим І.С., який погоджений органом місцевого самоврядування.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що сторони з 07 жовтня 1998 року перебували у зареєстровану шлюбі (а.с.36 т.1). Рішенням Овруцького районного суду від 04 жовтня 2011 року, яке 17 жовтня 2011 року набрало чинності, шлюб між сторонами розірваний (а.с.39 т.1).

Сторони є батьками доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та Дар?ї, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.37-38 т.1).

Як слідує зі змісту рішення суду від 04 жовтня 2011 року після розірвання між сторонами шлюбу діти залишилися проживати із матір`ю та спору щодо місця їх проживання між батьками при розлученні не було. Обставина проживання наразі доньок із ОСОБА_2 сторонами визнається, а тому в силу частини першої ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Відповідно до ксерокопії договору дарування житлового будинку від 12 жовтня 2004 року, який посвідчений у нотаріальному порядку, ОСОБА_4 подарувала в рівних частках, а ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прийняли в дар житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.40 т.1). Розпорядженням Овруцького міського голови від 19 лютого 2016 року №32 вулиця Шевченка перейменована на вул. Українську (а.с.8 т.1).

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 21 січня 2020 року, яке постановою Житомирського апеляційного суду від 01 липня 2020 року залишено без змін, ОСОБА_2 у задоволенні позову до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про визнання договору дарування житлового будинку від 12 жовтня 2004 року недійсним та застосування правових наслідків недійсності правочину, відмовлено (а.с.30 т.3).

Відповідно до п.2 частини першої ст.57 СК України, у редакції на час укладення договору дарування будинку, майно, набуте дружиною, чоловіком за час шлюбу на підставі договору дарування є особистою приватною власністю дружини, чоловіка.

Із відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно слідує, що за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності на Ѕ частку в спірному домоволодінні (а.с.73 т.1).

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що 1/2 ід. частина домоволодіння ОСОБА_1 істотно збільшилася у своїй вартості внаслідок затрат ОСОБА_2 . Окрім того, вимог про визнання 1/2 ід. частини домоволодіння ОСОБА_1 об`єктом права спільної сумісної власності сторін не заявлено. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог. За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо істотного збільшення вартості спірного нерухомого майна за рахунок трудових та грошових затрат ОСОБА_2 безпідставні.

Отже, сторонам на праві особистої приватної власності належить по 1/2 ід. частині у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом із тим, майно, що є у власності двох осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Власність двох осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути, зокрема, фізичні особи.

Отже, спірне домоволодіння належить сторонам на праві спільної часткової власності, яке виникло з підстав, що законом не заборонено та договором дарування спільна сумісна власність сторін не встановлена, а навпаки частки сторін у праві спільної часткової власності вважаються рівними, тобто по 1/2 ід. частки.

Відповідно до положень ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Сторони не можуть домовитися про поділ спірного домоволодіння в натурі. Спір між ними з цього приводу триває, а тому завданням цивільного судочинства є його вирішення.

Кожен із сторін має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок» (з наступними змінами) судам роз`яснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо поділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

За правовими позиціями Верхового Суду поділ житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Визначальним для поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Суд першої інстанції поділив у натурі спірне домоволодіння, обравши для цього №6-ий варіант висновку експерта за результатами проведення судовим експертом Горкушею М.Д. додаткової судової будівельно-технічної та оціночної експертизи від 02 листопада 2017 року №759/11.17 (а.с.143-158 т.1). Обираючи вищевказаний варіант поділу нерухомого майна, суд першої інстанції послався на те, що врахував думку сторін, доцільність змін ідеальних часток співвласників, оскільки ОСОБА_1 із 2010 року в спірному будинку не проживає, будь-яких вкладень із його боку щодо підтримання домоволодіння у належному стану не було, а ОСОБА_2 значний проміжок часу самостійно за власний кошт здійснювала утримання спірного будинку, та дійшов висновку, що обраний варіант більш реальний та відповідає інтересам обох співвласників нерухомості, а вимога ОСОБА_1 про стягнення компенсації задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що домоволодіння підлягає поділу в натурі, але висновок суду першої інстанції щодо обраного варіанту поділу та присудження (неприсудження) грошової компенсації учаснику спільної власності є непослідовним, суперечливим та не грунтуються на положеннях чинного законодавства.

Хоча сторони розлучилися у 2011 року, але між ними неприязні відносини тривають, що підтверджується постановою ст. слідчого СВ Овруцького РВ УМВС від 12 березня 2013 року про закриття кримінального провадження за ч.1 ст.125 КК України (а.с.68 т.3). Постановою встановлено, що сторони проживають окремо. ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 . Від шлюбу сторони мають двоє дітей, які проживають із матір`ю. Протягом останніх кількох років між сторонами склалися неприязні відносини та періодично виникають сварки, які можуть супроводжуватися спричиненням тілесних ушкоджень.

Отже, самостійно порозумітися сторони не можуть, зокрема, й у питанні поділу спірного домоволодіння в натурі, а тому спір належить вирішити у судовому порядку, в межах заявлених вимог відповідно до положень ст.13 ЦПК України, що є завданням цивільного судочинства (ст.11 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За положеннями частин першої та другої ст.102 ЦПК України висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

При вирішенні спору суд першої інстанції прийняв як належний доказ висновок експерта за результатами проведення судовим експертом Горкушею М.Д. додаткової судової будівельно-технічної та оціночної експертизи від 02 листопада 2017 року №759/11.17, у якому зазначено про те, що враховуючи об`ємно-планувальне рішення (фактичну загальну та жилу площу будинку), конструктивні особливості житлового будинку та його технічний стан на момент проведення дослідження, ідеальні частки співвласників в одинцях площі, технічну документацію, вимоги нормативних документів у галузі будівництва, розділити житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами між співвласниками, тобто сторонами, при умові відступу від рівності ідеальних часток (1/2 та 1/2) можливим вбачається. При цьому, висновком від 02 листопада 2017 року №759/11.17 запропоновано шість варіантів поділу домоволодіння в натурі.

Обираючи шостий варіант поділу в натурі домоволодіння, суд першої інстанції не звернув уваги на невідповідності, допущені у висновку експерта від 02 листопада 2017 року №759/11.17. Так, у варіанті шостому зазначено, що одному із співвласників виділяються приміщення, що відповідають 41/100 ід. частки, тобто йому виділяється на 9/100 ід. частин менше ніж рівність ідеальних часток, але при цьому йому належить ще сплатити іншому співвласнику грошову компенсацію у сумі 35 720 грн. Навпаки, іншому співвласнику виділяються приміщення на 9/100 ід. частки більше, ніж рівність ідеальних часток, але при цьому він має ще отримати грошову компенсацію у сумі 35 720 грн. від співвласника, якому виділяється менша частка. Тобто, співвласнику, якому виділяється частка менша, не передбачена грошова компенсація за відступ від рівності часток. Навпаки він ще має сплатити грошову компенсацію тому, кому виділяється частка більша.

Така невідповідність не була усунута судом першої інстанції та як внаслідок, ОСОБА_2 виділено в натурі площу в домоволодінні на 9/100 ід. частки менше, ніж її ідеальна частка (1/2), але при цьому грошова компенсація за відступ на її користь із ОСОБА_1 не стягнута, що є грубим порушенням чинного законодавства та прав ОСОБА_2 , як співвласника, а тому згідно з приписами ст.376 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині вирішення первісного позову скасовується та у цій частині постановляється нове судове рішення.

Отже, технічна можливість поділу спірного домоволодіння в натурі з відступом від ідеальних часток існує.

Проте, об`єктивні причини перешкоджають суду апеляційної інстанції викликати експерта, яка проводила додаткову судову будівельно-технічну та оціночну експертизу від 02 листопада 2017 року №759/11.17, щоб вона роз`яснила свій висновок і відповіла на питання суду та учасників справи у порядку частини четвертої ст.72 ЦПК України, оскільки судовий експерт припинила свою діяльність.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 наголошує на тому, що у суді першої інстанції не погоджувалася із жодним варіантом поділу, які передбачені у висновку експерта від 02 листопада 2017 року №759/11.17, оскільки жодний варіант не передбачає можливості користування присадибною ділянкою без спільного з ОСОБА_1 двором, що знову породить сварки. З її точки зору, 2-й варіант поділу такий же недопустимий, як і 6-ий.

Окрім того, вартість будинковолодіння АДРЕСА_1 , що визначена висновком судової будівельно-технічної експертизи та оціночно-будівельної експертизи від 02 листопада 2017 року №759/11.17, також викликає сумніви, особливо щодо вартості сараю та погрібу.

У суді першої інстанції ОСОБА_2 неодноразово клопотала про призначення додаткової експертизи для визначення інших варіантів поділу спірного домоволодіння в натурі, щоб визначити варіанти, які б не передбачали спільного з ОСОБА_1 двору, але такі клопотання задоволені не були.

Відповідно до частини третьої ст.102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок (частина п`ята ст.106 ЦПК України).

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 подала висновок експерта від 09 березня 2021 року №1102/03-2021 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи (а.с.170-196 т.3).

Висновок підготовлений на замовлення ОСОБА_2 судовим експертом Свістуновим І.С., який має вищу будівельно-технічну, геодезичну та землевпорядну освіту другого рівня за ступенем магістра, експертну кваліфікацію за спеціальностями: 10.6 «Дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів», 10.7 «Розподіл земель та визначення порядку користування земельними ділянками», 10.10 «Визначення оціночної вартості будівельних об`єктів та споруд», 10.14 «Оцінка земельних ділянок» (свідоцтво від 22 березня 2013 року №1623, видане Міністерством юстиції України, термін дії свідоцтва до 07 червня 2022 року), стаж експертної роботи з 2009 року.

У висновку експерта від 09 березня 2021 року №1102/03-2021 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи зокрема зазначено, що експерту відомий зміст частини п`ятої ст.106 ЦПК України, висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Із огляду на вищевикладене, апеляційний суд як винятковий випадок приймає висновок експерта від 09 березня 2021 року №1102/03-2021 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи.

Висновком експерта від 09 березня 2021 року №1102/03-2021 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи запропоновано варіант поділу житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 , розроблений з відхиленням від ідеальних часток. За цим варіантом убачається технічна можливість виділити ОСОБА_2 в натурі кухню 1-3 площею 5,40 кв.м вартістю 17 786 грн, кімнату 1-4 площею 10,70 кв.м вартістю 32 657 грн, кімнату 1-7 площею 14,80 кв.м вартістю 43 153 грн, сарай під літ.Б вартістю 23 650 грн, погріб під літ.П/г вартістю 30 136 грн, 1/2 частину огорожі вартістю 2 303 грн, на загальну суму 149 685 грн (на схемі зображено зеленим кольором), а ОСОБА_1 убачається технічна можливість виділити в натурі кімнату 1-5 площею 10,40 кв.м вартістю 31 490 грн, кімнату 1-6 площею 12,80 кв.м вартістю 37 322 грн, 1/2 частину огорожі вартістю 2 303 грн, на загальну суму 71 115 грн (на схемі зображені жовтим кольором). Приміщення 1-1 площею 5,2 кв.м та 1-2 площею 3,0 кв.м на дату проведення дослідження відсутні. Відступ від рівності часток складає 39 285 грн. грошової компенсації.

Відсутність у приміщеннях, які виділяються у натурі ОСОБА_2 , кімнати площею не менше 14 кв.м не перешкоджає поділу спірного домоволодіння за варіантом, запропонованим висновком експерта від 09 березня 2021 року №1102/03-2021 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, оскільки ОСОБА_1 у спірному будинку не проживає останні сім років (а.с.7 зворот), а проживає у будинку ОСОБА_2 із доньками.

Виходячи з принципу пропорційності інтересів власників, ОСОБА_2 , до складу сім`ї якої входять двоє доньок, має більш захищений законом інтерес на користування житлом.

Для правовідносин між фізичними особами співвласниками майна про поділ його в натурі або стягненні компенсації підлягає застосуванню принцип пропорційності інтересів усіх співвласників на володіння і користування спільним майном, або отримання справедливої компенсації вартості частки у цьому майні. При вирішенні спорів про стягнення компенсації належної власникові частки у спільному майні повинна враховуватися спроможність зобов`язаної до сплати компенсації особи, якій спільне майно залишається у власність і користування, сплатити таку компенсацію. ОСОБА_2 не заперечила спроможність сплати нею на користь ОСОБА_1 39 285 грн. грошової компенсації за відступ від рівності часток.

Із огляду на вищевикладене, апеляційний суд ділить в натурі спірне нерухоме майно за варіантом №1 висновку експерта від 09 березня 2021 року №1102/03-2021 за наслідками проведення будівельно-технічної експертизи, який передбачає відступ від ідеальних часток та сплату грошової компенсації за відступ від рівності часток, чим припиняється право спільної власності сторін на житловий будинок АДРЕСА_1 та господарські будівлі і споруди, розташовані за вказаною адресою. Для забезпечення ізольованого користування виділеними приміщеннями житлового будинку сторонам необхідно провести відповідні ремонтно-будівельні роботи, а також кожну частину, яка виділяється в ізольоване користування, належить забезпечити автономними системами електропостачання, газопостачання, опалення, водопостачання та водовідведення. Вартість і точний перелік робіт по зміні об`ємно-просторового рішення кожної окремої частин житлового будинку обумовлюються розробленою і погодженою, у встановленому законом порядку, проектно-кошторисною документацією.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову апеляційний суд залишає без змін, враховуючи, що в цій частині рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції щодо зустрічного позову не спростовують.

Відповідно до положень ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам його сім`ї.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року в справі №210/2236/15-ц висловлена правова позиція, що аналіз положень ст.365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. При цьому, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана власнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном.

Так, зустрічний позов обґрунтований тим, що спільне володіння і користування домоволодінням із ОСОБА_1 є неможливим.

Суд першої інстанції законно відмовив у припиненні права ОСОБА_1 на частку в спірному домоволодінні, оскільки його ідеальна частка є істотною (половина або Ѕ ід.ч.), нерухоме майно є подільним в натурі, у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 на праві власності належить інше житло та кримінальне провадження закрито за відсутності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а посилання ОСОБА_2 на неможливість спільного користування з ОСОБА_1 спірним майном при чинній постанові про закриття кримінального провадження є надуманими. Крім того, в натурі домоводіння поділено.

За таких обставин, припинення права на частку ОСОБА_1 у спірному житловому будинку може завдати останньому істотної шкоди його інтересам.

У рішенні від 13 травня 2008 року в справі «МакКанн проти Сполученого Королівства» зазначено, що для особистості людини, для її усталеного та безпечного місця в суспільстві втрата житла в контексті ст.8 Конвенції «є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла». Крім того, права, пов`язані з житлом, Конвенцією захищені подвійно: ст.8 документа передбачає право на «повагу до житла», а ст.1 Першого протоколу до Конвенції гарантує право на «повагу до майна».

Сам по собі факт неприязних відносин між сторонами не є ще достатньою підставою для припинення права ОСОБА_1 на частку в спільному майні за вимогою ОСОБА_2 . Окрім того, всупереч вимог частини другої ст.365 ЦК України ОСОБА_2 попередньо не внесла на депозитний рахунок суду вартість частки ОСОБА_1 у спірному нерухомому майні.

В основу судового рішення береться висновок експерта від 09 березня 2021 року №1102/03-2021 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, витрати на яку понесені ОСОБА_2 у сумі 4 086 грн. Судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи, покладаються на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог (ст.ст.133,139,141 ЦПК України). Первісний позов задоволений частково, а тому на сторони покладаються витрати на проведення експертизи за замовленням ОСОБА_2 порівну, тобто по 2 043 грн. Разом із тим, оскільки в основу судового рішення не береться висновок експерта від 02 листопада 2017 року №759/11.17, то рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат у розмірі 3 021 грн. скасовується.

Від сплати судового збору ОСОБА_2 звільнена, як особа з інвалідністю 2-ої групи, та громадянка, віднесена до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (пункти 9,10 ст.5 Закону України «Про судовий збір»).

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 11 вересня 2020 року в частині первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ домоволодіння в натурі та в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат у розмірі 3 021 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Поділити в натурі житловий будинок АДРЕСА_1 та господарські будівлі і споруди, розташовані за вказаною адресою, за варіантом №1 висновку експерта від 09 березня 2021 року №1102/03-2021 за наслідками проведення будівельно-технічної експертизи:

-виділивши ОСОБА_1 на праві власності наступні приміщення: кімнату 1-5 площею 10,40 кв.м вартістю 31 490 грн, кімнату 1-6 площею 12,80 кв.м вартістю 37 322 грн, 1/2 частину огорожі вартістю 2 303 грн, на загальну суму 71 115 грн (на схемі зображені жовтим кольором);

-виділити ОСОБА_2 на праві власності наступні приміщення: кухню 1-3 площею 5,40 кв.м вартістю 17 786 грн, кімнату 1-4 площею 10,70 кв.м вартістю 32 657 грн, кімнату 1-7 площею 14,80 кв.м вартістю 43 153 грн, сарай під літ.Б вартістю 23 650 грн, погріб під літ.П/г вартістю 30 136 грн, 1/2 частину огорожі вартістю 2 303 грн, на загальну суму 149 685 грн (на схемі зображено зеленим кольором).

Стягнути за відступ від рівності часток із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 39 285 грн. грошової компенсації.

Право спільної власності припинити.

Для забезпечення ізольованого користування виділеними приміщеннями житлового будинку сторонам необхідно провести наступні ремонтно-будівельні роботи:

-в зовнішній стіні головного фасаду житлового будинку (літ «А»), житлової кімнати 1-6 (площею 12,80 кв.м) демонтувати віконний блок із подальшим пробиванням дверного прорізу та влаштування зовнішнього дверного блоку із штукатуренням укосів;

-між житловою кімнатою 1-5 (площею 10,40 кв.м) та житловою кімнатою 1-6 (площею 12,80 кв.м) пробити новий дверний проріз із подальшим влаштуванням внутрішнього дверного блоку із штукатуренням укосів;

-між житловою кімнатою 1-4 (площею 10,70 кв.м) та житловою кімнатою 1-5 (площею 10,40 кв.м), житловою кімнатою 1-6 (площею 12,80 кв.м) та житловою кімнатою 1-7 (площею 14,80 кв.м) демонтувати дверний блок із подальшим закладанням дверного прорізу із штукатуренням із обох сторін.

Для відповідності вимогам будівельних норм необхідно здійснити наступні ремонтно-будівельні роботи:

-в житловій кімнаті 1-6 (площею 12,80 кв.м) влаштувати нову перегородку з дверним прорізом, яка розділить житлову кімнату 1-6 (площею 12,80 кв.м) в частках: 3/5 та 2/5, з відповідним функціональним призначенням: кухня та тамбур, передбачити заходи щодо зміни функціонального призначення з житлової кімнати на кухню (влаштування систем вентиляції, каналізації, водопостачання, газопостачання тощо);

-в житловій кімнаті 1-4 (площею 10,70 кв.м) передбачити заходи щодо змін функціонального призначення з житлової кімнати на кухню (влаштування систем вентиляції, каналізації, водопостачання, газопостачання тощо).

Кожну частину, яка виділяється в ізольоване користування згідно з діючих нормативних документів, чинних на території України в галузі будівництва, належить забезпечити наступним інженерним устаткуванням - автономними системами електропостачання та слабких струмів, газопостачання, опалення, водопостачання, водовідведення.

Вартість і точний перелік робіт по зміні об`ємно-просторового рішення кожної окремої частини житлового будинку, вартість по влаштуванню або переобладнанню систем інженерного устаткування, а також заходи спрямовані на підсилення несучих та огороджувальних конструкцій житлового будинку залежить від прийнятих рішень (об`ємно-планувальних, конструктивних тощо), які обумовлюються розробленою і погодженою, у встановленому законом порядку, проектно-кошторисною документацією.

У решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 043 грн. витрат, понесених на проведення експертизи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: