печерський районний суд міста києва
19 квітня 2022 року Печерський районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Ільєвої Т.Г.,
при секретарі - Ємець Д.О.
У серпні 2021 року до суду надійшла позовна заява в якій позивач просить суд:
- стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» суму заборгованості за Кредитним договором № СL-147387 від 19.11.2018 р. у розмірі 121 042, 23 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 87 122,52 грн.; заборгованості за відсотками - 33 919,71 грн.
- стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 2 270, 00 грн.
- стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 12 104,22 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 порушує умови кредитного договору , не повертає кредитні кошти, а тому банк був змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Ухвалою судді від 09.08.2021 було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку в спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник АТ «Кредобанк» про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Разом з цим, в прохальній частині вимог представником позивача зазначено про розгляд справи у його відсутність, щодо заочного розгляду не заперечував.
Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням оголошення на сайті Печерського районного суду м. Києва, тому в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленими про розгляд справи належним чином.
Окрім цього, до суду від відповідачів не було подано жодних документів на спростування доводів позивача.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено у позовній заяві.
Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків.
Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Судом встановлено, що 19.11.2018 між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 , укладено Кредитний договір № СL-147387.
Згідно із п.1 Кредитного договору, Банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані у цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі зазначені в цьому Кредитному договорі.
Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, Банк видає Позичальнику Кредит у розмірі 100 000,00 грн. до 17.11.2023 р. на наступні цілі: на поточні потреби позичальника у розмірі 19 105, 92 грн., на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед ПАТ «Ідея Банк» у розмірі 41 425, 34 грн. та перед ПАТ «ПУМБ» у розмірі 39 468, 74 грн.
Відповідно до п.4.1. Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 47,69 % річних.
Відповідно до п.4.2. Кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною у п. 4.1. цього Договору з моменту видачі кредиту до дня повернення кредиту у повному обсязі, якщо інше не випливає із умов цього Договору.
Відповідно до п.п. 6.1., 6.2. Кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим Договором та/або додаткими до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим Договором відповідно до Графіку платежів (Додаток № 1 до цього Договору). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 Щомісячних платежів по 4444 грн., щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладення Кредитного договору.
Відповідно до п. 6.6. Кредитного договору, погашення заборгованості за Кредитним договором здійснюється у наступній черговості:
У першу чергу: прострочені платежі по сплаті процентів користування Кредитом; прострочені платежі по поверненню кредиту (основного боргу);
У другу чергу: поточні платежі по сплаті нарахованих процентів за користування Кредитом; поточні платежі по поверненню Кредиту (основного боргу);
У третю чергу: прострочені платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені Кредитним договором; поточні платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені Кредитним договором; пеня, штрафи та інші види неустойки; дострокові платежі по поверненню Кредиту (основного боргу) на наступний місяць/місяці.
Згідно із п. 6.9. Кредитного договору, Банк у випадку, передбачених п. 3.3. Кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника.
Відповідно до 6.10. Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний протягом 30 банківських днів після отримання письмової вимоги Банку (п.6.9.) усунути порушення умов Кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо Позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим Договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення Банку.
Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору, за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим Кредитним договором Позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла у період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання Позичальника, за кожний день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості Позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої Позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору, не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання.
Відповідно до п. 7.2. Кредитного договору, за невиконання обов`язку, передбаченого п.10.2. Кредитного договору, Банк має право нарахувати Позичальнику штраф в розмірі 5 % від суми Кредиту, що становить 5000,00 грн.
Відповідно до п. 8.1. Кредитного договору, за виконання зобов`язань за Кредитним договором Позичальник несе повну відповідальність перед Банком усім належним йому майном, у тому числі грошовими коштами, на яке може бути звернено стягнення в порядку, передбаченому законодавством України.
Також, позивач наполягає на тому, що 16.11.2018р. між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяву № СL-147387 фізичної особи на отримання готівкового кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сімєю ОСОБА_1 із ОСОБА_2 .
Факт шлюбних відносин підтверджується штампом у паспорті ОСОБА_1 про реєстрацію шлюбу із ОСОБА_2 від 26.08.1978 р.
Відповідно до Анкети-заяви № СL-147387, зазначено, що шляхом підписання цієї Анкети- заяви ОСОБА_1 підтверджує суму отриманого кредиту та просить вважати побутовим правочином та таким, що не потребує згоди другого із подружжя.
Таким чином, позивач вважає, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох іх подружжя, незважаючи на відсутність в законі прям вказівки на солідарну відповідальність, а тому позивач рахує, що дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 несе солідарну відповідальність за невиконання умов Кредитного договору.
Відтак, згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору № СL-147387 станом на 19.05.2021 заборгованість ОСОБА_1 перед Банком становить у розмірі 121 042,23 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 87 122,52 грн.; заборгованості за відсотками - 33 919,71 грн.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦКУкраїни, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У ч. 1 ст. 1050 ЦК України зазначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідач не повертав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.
Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.
Згідно ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Так, ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Таким чином, суд дослідивши всі обставини справи, прийшов до висновку, що сума боргу за кредитним договором та за відсотками відповідає умовам кредитного договору № СL-147387 від 19.11.2018. Сума заборгованості та її розрахунок не оспорюється відповідачами.
Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , як позичальник порушив умови кредитного договору № СL-147387 від 19.11.2018, повинен індивідуально понести цивільну відповідальність, визначену нормами чинного законодавства, умовами кредитного договору. Оскільки, відповідач без поважних причин не виконував належним чином умови кредитного договору, а тому наявні підстави для стягнення суми заборгованості за кредитом у примусовому порядку.
Щодо заявлених позовних вимог АТ «Кредобанк» до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, то слід відмовити у задоволенні такої вимоги у зв`язку з тим, що допустимими та належними доказами позивачем (його представником) не доведено, що грошові кошти за кредитним договором № СL-147387 від 19.11.2018 брались та використовувались в інтересах сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Норма частини 3 ст. 61 СК України кореспондує частині 4 ст. 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.
Окрім цьго, судом встановлено, що договору поруки ОСОБА_2 не підписувала. Доказів того, що кредитний договір № СL-147387 від 19.11.2018 укладений в інтересах сім`ї матеріали справи не містять.
Посилання представника позивача на правовий висновок у постанові Верховного Суду від 07.10.2020, у справі № 205/5882/18, не беруться до уваги судом та відхиляються, оскільки у кредитному договорі зазначено ціль (мету) кредиту - "на поточні потреби", договір укладено з ОСОБА_1 .
Погашення кредитної заборгованості за позичальника допускається будь-якою особою, в тому числі його дружиною, що не вказує на їхню солідарну відповідальність.
Суд дійшов висновку, що вказаний кредитний договір не укладався в інтересах сім`ї відповідачів, а укладений на користь одного з відповідачів. Так, ОСОБА_1 , як фізична особа був вправі розпоряджатися кредитними грошовими коштами на власний розсуд.
Укладення договору в інтересах сім`ї та подальше використання таких коштів саме в інтересах іншого з подружжя, сім`ї, повинно підтверджуватись відповідними належними доказами.
Крім цього, цілком допустимо, що будь-який банк у вітчизняній банківський системі повинен надавати кредит, переслідуючи як мету отримання отримання прибутку, так і можливі ризики неповернення кредиту й не повинен перекладати відповідальність договірної сторони-члена подружжя на іншого з подружжя.
Представником позивача не надано доказів, що ОСОБА_2 погодилась брати на себе солідарне зобов`язання з ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк», а тому підстави для задоволення позову в частині позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 , відсутні, а тому не підлягають задоволенню.
У відповідності до частини першої статті 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Таким чином,оскільки, в ході розгляду справи знайшла своє підтвердження обставина, що ОСОБА_1 порушений передбачений договором порядок погашення заборгованості, суд дійшов висновку, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в розмірі у розмірі 121 042, 23 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту - 87 122,52 грн.; заборгованості за відсотками - 33 919,71 грн.
Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно з ст. 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 2 270,00 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_1 .
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так, згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Положеннями ч. 3 ст. 4 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076) встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Згідно з п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону № 5076 до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано до суду: копію ордеру, договір про надання правової допомоги. Таким чином, суд прийшов до висновку, що стягнення витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню, оскільки адвокатом на момент розгляду справи не було надано доказів оплати його послуг та не надано акту прийому - передачі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 651, 653, 1054 ЦК України; ст.ст. 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 141, 258, 262, 264,265, 268, 273, 352 ЦПК України, суд, -
Позов Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк», заборгованість за Кредитним договором № СL-147387 від 19.11.2018 , у розмірі 121 042 (сто двадцять одна тисяча сорок дві) грн. 23 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк», судовий збір в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.
В іншій частині вимог -відмовити.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 19.04.2022.

Суддя Т.Г. Ільєва