ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5517/22 Справа № 205/9802/20 Категорія 27 Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м. Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гідропаркова 15»

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2022 року

у справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гідропаркова 15» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2020 року об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гідропаркова 15» (далі - ОСББ) звернулося до суду із вищезазначеним уточненим і ході розгляду справи позовом посилаючись на те, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , які ухиляються від сплати обов`язкових внесків до спільних коштів об`єднання, що ставить під загрозу життєдіяльність усього будинку, адже розмір внеску в ОСББ розрахований з урахуванням розміру квартири відповідачів, про що зазначається у всіх протоколах ОСББ, де чітко зазначається площа квартир. На даний момент у відповідачів перед ОСББ утворилась заборгованість за період з січня 2018 року по вересень 2021 року у розмірі 9 835, 54 грн., яку просили стягнути солідарно з відповідачів.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2022 року позовні вимоги ОСББ «Гідропаркова 15» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСББ «Гідропаркова 15» заборгованість по внескам та платежам співвласників об`єднання за період з січня 2018 року по вересень 2021 року у розмірі 9 835,54 грн.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСББ «Гідропаркова 15» судовий збір в розмірі 2 102 грн., тобто по 1051 грн. з кожного.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю правових підстав для стягнення з відповідачів заборгованості по внескам та платежам за спірний період у розмірі 9 835, 54 грн. Відмовляючи у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 грн., суд першої інстанції виходив із недоведеністю розміру понесених позивачем судових витрат.

Не погодившись з рішенням в частині відмови у стягненні судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, ОСББ «Гідропаркова 15» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просили рішення суду в оскарженій частині скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про стягнення з відповідачів в рівних частках на користь ОСББ «Гідропаркова 15» понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 грн.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції застосував норми права без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а також не дослідив належним чином зібрані у справі докази. Посилання суду на те, що позивачем не надано розрахунку судових витрат, як на підставу відмови у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, є помилковими, оскльки в даній справі розрахунок судових витрат не потрібен.

З огляду на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині відмови у стягненні судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення лише в частині, яка оскаржується. В іншій частині рішення суду не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом не перевіряється.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що під час розгляду справи ОСББ «Гідропаркова 15» подано заяву про розподіл витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20) зазначено, що «на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги адвокат Богомазом А. П. надав до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 02 червня 2020 року № 3/20, копію ордера від 16 червня 2020 року та квитанцію від 02 червня 2020 року на суму 3 000,00 грн. Водночас представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу».

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу представник позивача - адвокат Патика А.В. разом із позовною заявою надав до суду копію договору про надання надання професійної правничої допомоги від 09 листопада 2020 року № 01, укладеного між адвокатським об`єднанням Погрібної Ольги та Патики Андрія, в особі керуючого партнера Патики А.В. та ОСББ «Гідропаркова 15», копію ордера від 09 грудня 2020 року та копію платіжного доручення від 11 листопада 2020 року на суму 1 700 грн. з викладенням попереднього розрахунку витрат на правничу допомогу.

Проте позивач не надав суду розрахунків понесених витрат (детального опису робіт (наданих послуг), інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, тому неможливо встановити, чи відповідає зазначена в квитанції сума вартості послуг умовам укладеного сторонами договору, оскільки розмір вартості послуг з надання правничої допомоги встановлюється у договорі про надання правничої допомоги.

Інформація, яка міститься в попередньому розрахунку витрат, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що підстав для стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції, немає. Відсутність цих документів не дозволяє суду надати оцінку розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу щодо їх дійсності, необхідності й розумності.

Рішення суду постановлено з правильним застосуванням норм матеріального права та з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги, є необґрунтованими.

Висновки суду першої інстанції в цій частині відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду в оскарженій частині без змін.

Посилання як на підставу оскарження рішення суду першої інстанції, на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 28 грудня 2020 року по справі № 823/2638/18 на законність оскаржуваного судового рішення не впливає, а направлені виключно на переоцінку доказів у справі.

З урахуванням положень статті 4 Закону України «Про судовий збір» апеляційна скарга щодо оскарження судового рішення в частині розподілу судових витрат, не оплачується, підстав для розподілу судових витрат, визначених частиною 13 статті 141 ЦПК України немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гідропаркова 15» - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2022 року в оскарженій частині - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова