Номер провадження: 22-ц/813/5381/22
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, на ухвалу Київського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Васильків О.В. 30 листопада 2021 року у м. Одеса, -

встановила:

У грудні 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 солідарно з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 0 від 05.12.2007 року по кредиту та процентам у розмірі 45 047,24 доларів США та пені у розмірі 9181,07 грн.; стягнути судовий збір.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.04.2017 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» було задоволено у повному обсязі.

18.05.2018 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 27.04.2017 року по справі № 520/16545/16-ц, та справу призначено до судового розгляду.

31.07.2018 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з заявою про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути з ОСОБА_2 солідарно з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №0 від 05.12.2007 року по кредиту та процентам у розмірі 53525,63 доларів США та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам у розмірі 74239,81 грн., а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати в розмірі 22171,68 грн. в рівних частках.

Ухвалою суду від 27.12.2018 року зупинено провадження у справі №520/16545/16-ц за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, до набрання законної сили судовим рішенням в справі №522/5075/18 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (третя особа - ОСОБА_2 ) про визнання договору припиненим.

06.11.2021 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до АТ «УкрСиббанк» (третя особа - ОСОБА_2 ) про визнання договору поруки припиненим.

11.11.2021 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку на подання зустрічного позову.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року зустрічна позовна заява ОСОБА_1 була повернута заявнику.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а цивільну справу передати для продовження розгляду до Київського районного суду м. Одеси.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Приймаючи оскаржуване судове рішення про повернення ОСОБА_1 поданої ним зустрічної позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що стороною відповідача ОСОБА_1 пропущено строк для звернення до суду з зустрічним позовом.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст. 189 ЦПК України, підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Згідно положень ст.191 ЦПК України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Згідно ч.1 ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Однак, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10 січня 2017 року строки для подання відзиву на позовну заяву не встановлювались, відповідно, строк, встановлений судом першої інстанції для пред`явлення відзиву, сплинути не міг.

Крім того, на етапі підготовчого провадження, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2018 року, провадження у справі було зупинено, а станом на дату подання зустрічного позову (06 листопада 2021 року) ухвала про закриття підготовчого провадження судом не була постановлена.

Вказане не було прийнято до уваги судом першої інстанції, на підставі чого суд дійшов помилкового висновку про пропуск ОСОБА_1 строку для звернення до суду з зустрічним позовом

Однак, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з матеріалів справи вбачається, що на розгляді Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №522/5075/18 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (третя особа - ОСОБА_2 ) про визнання припиненим договору поруки від 05 грудня 2007 року № 163231, укладеного між ним та відповідачем.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 07 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено.

Постановою Верховного Суду від 18 серпня 2021 року касаційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» було задоволено частково.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 07 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 вересня 2020 року скасовано та ухвалене нове судове рішення.

Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (третя особа - ОСОБА_2 ) про визнання припиненим договору поруки.

Ухвалюючи вищевказане судове рішення, суд касаційної інстанції виходив з того, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року в справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20) зазначено про те, визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності.

Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку, зокрема у таких випадках: кредитор у таких правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею цієї особи-боржника в позасудовому порядку; особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити її право у межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такий судовий розгляд кредитор не ініціював (наприклад, кредитор надсилає претензії, виставляє рахунки на оплату тощо особі, яку він вважає боржником).

Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права.

Задоволення позову про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника у відповідних правовідносинах є спрямованим на усунення правової невизначеності. Тобто, відповідне судове рішення має забезпечити, щоби обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх. А тому такий спосіб захисту є виключно превентивним.

Якщо кредитор, який діяв в умовах правової невизначеності, у минулому порушив права особи, яку він вважає боржником, то для останнього ефективним способом захисту буде той, який спрямований на захист порушеного права, а не на превентивний захист інтересу. Тобто звернення з позовом для усунення правової невизначеності, яка існувала у минулому, в означеній ситуації не є ефективним способом захисту.

Зокрема, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання.

Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора, зокрема про визнання поруки припиненою. Тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений.

Аналогічно після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не може заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора, наприклад, і з тих підстав, що порука припинилася.

Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите.

У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту.

Велика Палата Верховного Суду також звернула увагу судів на важливість дотримання принципу процесуальної економії (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 січня 2020 року в справі № 50/311-б, провадження № 12-143гс19), відповідно до якого штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим.

Таким чином, враховуючи, що на момент подання позову у справі №522/5075/18, Київським районним судом міста Одеси розглядалася дана цивільна справа про стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором № 0 від 05 грудня 2007 року, то суд касаційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_3 має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу.

Звернення до суду з окремим позовом про визнання поруки припиненою не є належним способом захисту права в даному випадку, а тому в задоволенні позову необхідно було відмовити.

Колегія суддів враховує, що судом касаційної інстанції прямо зазначено, що ОСОБА_3 має захищати свої права у даному провадженні виключно шляхом подання заперечень проти позову та доказів відсутності боргу, а не шляхом подання зустрічного позову.

У відповідності до вимог ст. 193 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним.

У даному випадку, приймаючі до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року в справі № 522/1528/15-ц, прийняття зустрічного позову не є доцільним, що не було враховано судом першої інстанції.

Згідно ч.3 ст. 194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не у повному обсязі визначився з характером спірних правовідносин, неправильно застосував норми процесуального права, у зв`язку із чим ухвала Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року підлягає зміні, із викладення її мотивувальної частини у редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 350-6, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2021 року змінити, викласти її мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 30 червня 2022 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

О.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе