Ухвала

23 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 607/19704/20

провадження № 61-17300св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Мартєва С. Ю., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , товариство з обмеженою відповідальністю «Агролан-3»,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 липня 2021 року в складі судді Ромазана В. В. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року в складі колегії суддів Храпак Н. М., Дикун С. І., Хоми М. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 та товариство з обмеженою відповідальністю «Агролан-3» (далі - ТОВ «Агролан-3») звернулися до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (далі - ПАТ «Страхова компанія «АРКС») про стягнення страхового відшкодування у сумі 1 156 000 грн.

Позов мотивований тим, що 04 лютого 2020 року між ТОВ «Агролан-3» та ПАТ «Страхова компанія «АРКС» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 17811а0та. Предметом страхування був належний ТОВ «Агролан-3» автомобіль марки «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Сума страхового відшкодування становила 1 156 000 грн. 05 квітня 2020 року стався страховий випадок за участю застрахованого автомобіля позивача - дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль отримав пошкодження. ТОВ «Агролан-3» звернулося до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, однак отримало відмову, яка на його думку є необґрунтованою. Наказом № 152-к від 21 травня 2020 року директором ТОВ «Агролан-3» було призначено ОСОБА_1 .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 червня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 та ТОВ «Агролан-3» до ПАТ «Страхова компанія «АРКС» про стягнення страхового відшкодування залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) (у зв`язку із поданням до початку розгляду справи по суті позивачем заяви про залишення позову без розгляду). Стягнено із ОСОБА_1 та ТОВ «Агролан-3» на користь ПАТ «Страхова компанія «АРКС» понесені ним витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 2 500 грн, тобто по 1 250 грн.

У липні 2021 року ПАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулося до суду із заявою про компенсацію витрат, пов`язаних з отриманням відповідачем правничої допомоги по справі № 607/19704/20, в розмірі 31 780 грн, шляхом їх стягнення з позивачів ОСОБА_1 та ТОВ «Агролан-3».

Заява мотивована тим, що при залишенні позову без розгляду суд не вирішив питання про компенсацію відповідачу витрат на професійну правничу допомогу. Стягнення цих коштів на користь відповідача передбачено частиною п`ятою статті 142 ЦПК України.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 16 липня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Страхова компанія «АРКС».

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року апеляційну скаргу ПАТ «Страхова компанія «АРКС» залишено без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 липня 2021 року - без змін.

Відмовляючи у задоволенні заяви про компенсацію витрат, пов`язаних з отриманням правничої допомоги, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, виходив із того, що звернення позивачів до суду за захистом порушеного права не є зловживанням ними своїми процесуальними правами, оскільки їх дії направлені на захист своїх прав і судом не встановлено необґрунтованих дій позивача. Установивши, що в поданій представником відповідача заяві не міститься доводів і доказів необґрунтованості дій позивачів, суди дійшли висновку про безпідставність вимоги щодо відшкодування понесених відповідачем витрат на правничу допомогу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

22 жовтня 2021 року представник ПАТ «Страхова компанія «АРКС» - Шишов О. Є. надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 липня 2021 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року.

У касаційній скарзі він просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове рішення про задоволення заяви ПАТ «Страхова компанія «АРКС».

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Указана справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 03 листопада 2022 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Короткий зміст доводів касаційної скарги

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, безпідставно відмовили у задоволенні заяви. У даному випадку позивачами було допущено порушення норм процесуального права, оскільки: подано завідомо безпідставний позов, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, що є зловживанням процесуальними правами. Зловживання позивачами своїми правами, шляхом подачі завідомо безпідставного позову та подальшого залишення такого позову без розгляду є підставою для задоволення заяви про компенсацію витрат на правничу допомогу у цій справі. Суд першої інстанції у даній справі при ідентичних обставинах та обґрунтуванні позиції відповідача дійшов двох, кардинально протилежних між собою висновків, а саме, в ухвалі від 24 червня 2021 року про необґрунтованість дій позивача та в зв`язку з цим наявність підстав для компенсації відповідачу суми понесених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, однак такі обставини є преюдиційними при наступному розгляді заяви відповідача від 02 липня 2021 року; однак в оскаржуваній ухвалі від 16 липня 2021 року суд не врахував це та дійшов помилкового висновку про те, що дії позивачів не можуть вважатися необґрунтованими та як наслідок - у них відсутній обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правничу допомогу. Суди не врахували висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 07 квітня 2021 року в справі № 679/1125/18.

Позиції інших учасників

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного -процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та протоколи до неї (далі - Конвенція), а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У частині другій статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У статті 400 ЦПК України зазначено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи, матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційне провадження підлягає закриттю.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах Леваж Престасьон Сервіс проти Франції від 23 жовтня 1996 року та Бруалья Гомес де ла Торре проти Іспанії від 19 грудня 1997 року).

Окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат (пункт 13 частини першої статті 353 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (частина п`ята статті 142 ЦПК України).

Отже, ухвала суду першої інстанції стосовно компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи (зокрема витрат на професійну правничу допомогу), внаслідок необґрунтованих дій позивача є ухвалою щодо визначення розміру судових витрат.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 18 ухвали від 28 вересня 2022 року у справі № 477/1315/20 (провадження № 14-183цс21).

В ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету (частина третя статті 257 ЦПК України).

За частиною шостою статті 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього кодексу.

Таким чином, питання про розподіл між сторонами судових витрат суд може вирішити як в ухвалі про залишення позову без розгляду, так і в ухвалі окремо з питання про такий розподіл, зокрема про компенсацію здійснених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

З матеріалів справи видно, що у листопаді 2020 року ОСОБА_1 та ТОВ «Агролан-3» звернулися до суду з позовом до ПАТ «Страхова компанія «АРКС» про стягнення страхового відшкодування.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 червня 2021 року заяву представника позивачів ОСОБА_1 та ТОВ «Агролан-3» - адвоката Кметика В. С. про залишення позовної заяви без розгляду та вирішення питання про повернення судового збору - задоволено частково.

Позовну заяву ОСОБА_1 та ТОВ «Агролан-3» до ПАТ «Страхова компанія «АРКС» про стягнення страхового відшкодування залишено без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України (у зв`язку із поданням до початку розгляду справи по суті позивачем заяви про залишення позову без розгляду). У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Стягнено із ОСОБА_1 та ТОВ «Агролан-3» на користь ПАТ «Страхова компанія «АРКС» понесені ним витрати на проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 2 500 грн, тобто по 1 250 грн.

02 липня 2021 року представник ПАТ «Страхова компанія «АРКС» - Шишлов О. Є. подав заяву на компенсацію понесених відповідачем витрат на правничу допомогу у даній справі у зв`язку із тим, що судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Просив компенсувати ПАТ «Страхова компанія «АРКС» витрати у зв`язку з отриманням правничої допомоги у сумі 31 780 грн, шляхом їх стягнення з ОСОБА_1 та ТОВ «Агролан-3» на користь ПАТ «Страхова компанія «АРКС». Представник відповідача Шишлов О. Є., подаючи до суду заяву про стягнення з позивачів на користь відповідача понесених ним судових витрат, посилався на частину п`яту статті 142 ЦПК України.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області

від 16 липня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Страхова компанія «АРКС».

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року апеляційну скаргу ПАТ «Страхова компанія «АРКС» залишено без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 липня 2021 року - без змін.

Зазначені судові рішення ПАТ «Страхова компанія «АРКС» оскаржило у касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «Страховка компанія «АРКС» на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 липня 2021 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 389 цього кодексу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали (частина перша статті 389 ЦПК України).

Оскільки ухвала суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат не належить до переліку ухвал, визначених у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України, таку ухвалу не можна оскаржити у касаційному порядку. А тому не можна оскаржити у цьому порядку і постанову апеляційного суду, ухвалену за результатами перегляду такої ухвали.

Подібного висновку дійшла Велика Палата Верховного Судув ухвалі від 28 вересня 2022 року у справі № 477/1315/20.

Аналогічна позиція викладена в ухвалах Верховного Суду: від 26 жовтня 2022 року в справі № 759/8897/20, від 26 жовтня 2022 року в справі № 385/1686/21, від 09 листопада 2022 року в справі № 689/1287/21, від 11 листопада 2022 року в справі № 363/2175/20.

Отже, касаційне провадження за касаційною скаргою на такі судові рішення потрібно закрити.

Про закриття касаційного провадження з огляду на неможливість касаційного оскарження відповідного судового рішення Велика Палата Верховного Суду неодноразово формулювала такі висновки в ухвалах: від 13 червня 2018 року у справах № 522/14750/16-ц та № 761/6099/15-ц, від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц, від 17 жовтня 2018 року у справі № 750/14127/17, від 08 жовтня 2019 року у справі № 766/12353/18, від 27 листопада 2019 року у справі № 817/1768/18, а також у постановах від 13 червня 2018 року у справі № 761/30675/17 та від 15 травня 2019 року у справі № 761/10509/17. Подібна позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 28 вересня 2022 року у справі № 477/1315/20.

Наведена правова позиція підлягає застосуванню судом до процесуальних правовідносин, що виникли під час розгляду цієї касаційної скарги.

З урахуванням наведеного, оскільки ПАТ «Страхова компанія «АРКС» подано касаційну скаргу на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, тому касаційне провадження у справі необхідно закрити.

Керуючись статтями 260, 389, 394, частиною другою статті 396 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 липня 2021 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 13 вересня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролан-3» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про стягнення страхового відшкодування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. М. Фаловська

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

С. Ю. Мартєв

В. А. Стрільчук