Справа № 509/4789/21
09 лютого 2022 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кочко В.К.,
при секретарі Савченко С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом
В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона є спадкоємицею нерухомого майна батька - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . Спадкодавець залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Мазаратій А.В. від 13.02.2013 року, за яким житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1 залишив ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 , як спадкоємець майна померлого, звернулася до приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеськоїобласті Куркан Н.Ф. із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Іншим спадкоємцем першої черги за законом є рідний брат позивачки ОСОБА_2 .
Приватним нотаріусом Куркан Н.Ф. було заведено спадкову справу, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та земельну ділянку позивачці було відмовлено листом № 304/92-14 від 14.07.2020 року з підстав невизначеності іншого спадкоємця стосовно прийняття спадщини та оформлення спадкових справ.
Тобто, реалізувати своє законне право спадкування на спадкове майно в позасудовому порядку позивачка не може.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_4 надала до суду заяву в якій просила справу розглядати без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, повідомлений належним чином про час та місце слухання справи.
Повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Положеннями ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 є його донька - ОСОБА_1 (позивач по справі). Вона, як спадкоємець майна за заповітом померлого, звернулася до приватного нотаріуса Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Іншим спадкоємцем 1 черги за законом є рідний брат позивачки ОСОБА_2 , який також звернувся до нотаріальної контори, однак виявилося, що йому необхідно встановити факт родинних відносин та факт проживання разом зі спадкодавцем по день його смерті. В зв`язку з тим, що останнім цього зроблено не було, приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф. листом № 304/92-14 від 14.07.2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на жилий будинок та земельну ділянку з підстав невизначеності іншого спадкоємця стосовно прийняття спадщини та оформлення спадкових справ та рекомендовано звернутися до суду.
Факт родинних відносин позивачки з батьком підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 та рішенням Овідіопольського районного суду від 22.08.2018 року.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 вказаної постанови у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.
Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.
Згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом, свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом, захисту цивільних прав та інтересів зокрема є визнання права.
Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення; до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.
Пункт 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, передбачає, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Абзаци 2, 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, передбачають, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.
Судом встановлено, що спадщина не перейшла до держави, не визнана відумерлою, позивачка вступила в управління та володіння спадковим майном і є спадкоємцем за заповітом, право власності спадкодавця не припинено відповідно до ст. 346 ЦК України, а тому згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 16, 328, 392, 1216-1218, 1225, 1261, 1296 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Постановою Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 12, 13, 76, 130, 141, 263-266 ЦПК України, суд
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: Кочко В.К.