№ 207/1211/22
№ 2/207/744/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бистрової Л.О.

при секретарі Пономаренко В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання недійсним умов кредитного договору, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання недійсними умови кредитного договору № 701 від 09 лютого 2022 року, укладеного між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 , а саме: його положення (п. 5. Договору) в частинні встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2,22 % щомісячно на загальну суму кредиту на день видачі, що в гривневому еквіваленті становить 1887,00 грн..

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачем вказано, що між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі - АТ «ПУМБ») та ним 09 лютого 2022 року укладено кредитний договір № 701 про надання кредиту в сумі 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок на споживчі потреби. Строк кредитування 24 місяці (надалі Кредитний договір).

Згідно Кредитного договору, щомісячна комісія за обслуговування кредиту складає 2,22%, яка нараховується щомісячно на загальну суму кредиту на день видачі. В гривневому еквіваленті це 1 887 (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) гривень, виходячи з наступного розрахунку: 85 000,00 грн. (сума кредиту) х 2,22% = 1887,00 грн..

Вважає, Кредитний договір в частині встановлення комісії за обслуговування кредиту незаконним, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3.6 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою НБУ від 10.05.2007 р. № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача, тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитний договір тощо).

А Кредитним договором встановлено комісію за обслуговування кредиту, яка щомісячно складає 1 887 (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) гривень 00 копійок, тобто за те, що банк здійснює на власну користь.

Крім того, як вбачається з Кредитного договору, а саме графіку платежів за весь строк дії договору, він повинен сплатити комісію за обслуговування кредиту в сумі 45 288 (сорок п`ять тисяч двісті вісімдесят вісім) гривень 00 копійок, а сума кредиту складає 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

За умовами п. 3.4 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», банки зобов`язані в кредитному договорі зазначити: вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов`язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб`єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо).

В Кредитному договорі відсутнє обґрунтування щомісячної комісії за обслуговування кредиту, а саме, що входить в цю послугу і що фактично зроблено АТ «ПУМБ» для можливості встановлення фактичної вартості послуги, яка фактично надана не була.

Таким чином, враховуючи роз`яснення, викладені в постанові ВСУ від 16.11.2016 р. у справі за № 6 - 1746 цс 16, положення пунктів 3.4, 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», положень ч. 5 ст. 11, ч. ч. 1,2,7 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», вважаю, що встановлення АТ «ПУМБ» в Кредитному договорі обов`язку позичальника по сплаті комісії за обслуговування кредиту та інших ніж плата за користування кредитними коштами є несправедливими та незаконними.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов. Зазначає, що 09 лютого 2022 року позивач звернувся до відділення Банку з метою відкриття рахунку та отримання кредиту. Підтвердженням відкриття рахунку за надання позивачу кредиту є: - Заява на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 701 від 09.02.2022, яка була підписана позивачем. Відповідно до Заяви позивачу були надані кредитні кошти (споживчий кредит) у розмірі 85 000,00 гри. (вісімдесят п`ять тисяч гривень, 00 коп.), строком на 24 місяці. Відомості щодо умов надання кредиту наведені у розділах Заяви «Споживчий кредит» і «Графік платежів». Отже, позивач підписав Заяву, чим погодився з усіма її умовами та фактично отримав кредитні кошти на споживчі цілі. Жодних заперечень щодо умов Заяви позивач Байку не висловив. Позивач не зазначив та не довів те, що не погодився з умовами Заяви або будь-яким іншим чином заперечив проти її умов чи порядку взаємодії, яка була запропонована Банком Заяві, яка була підписана позивачем, зазначене наступне: 1) перша сторінка, преамбула Заяви: Позивач беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування (ДКБО), яка розміщена на сайті: pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування; 2) друга сторінка, розділ «Заключні положення і споживчий кредит» Заяви: права та обов`язки Клієнт (Позивача), його відповідальність за невиконання умов договору, а також порядок

зміни і припинення дії договору, визначаються умовами ДКБО, які погоджуються Клієнтом (Позивачем) при

підписанні цієї Заяви. Клієнт, підписанням Заяви підтверджує, що йому зрозумілий порядок внесення змін

до ДКБО, він погоджується із ним. Зміни вносяться у встановлені ДКБО строки шляхом направлення Банком

Клієнту (Позивачу) повідомлення на сайт Банку, і при цьому датою направлення повідомлення є дата розміщення на сайті Банку, а Клієнт погоджується самостійно відстежувати повідомлення на сайті

Банку, в тому числі щодо змін до ДКБО; 3) третя сторінка, розділ «Підтвердження та заповнення» Заяви: Підписанням цієї Заяви Позивач підтверджує, що ознайомлений з ДКБО, тарифами Банку та цілком

згодний з ними; всі умови ДКБО Позивачу зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; в дату підписання Заяви Позивачу надано (як публічну частину договору) шляхом розміщення на Сайті Банку,

зокрема у розділі «Підтримка» за посилання «Завантажте документи». Відхилень від умов ДКБО, а також від норм чинного законодавства, яке регламентує порядок проведення банківських операцій з боку Банку не було. Отже, відповідно до умов Заяви, Позивач отримав кредит на споживчі цілі, строком на 24 місяці з графіком платежів, який зазначений у Заяві. Грошові кошти були фактично отримані Позивачем. В дату підписання Позивачем Заяви (09.02.2022) діяло ДКБО в редакції, затвердженій протоколом Правління АТ "ПУМБ" №874 від 26.10.2021 року. Ця редакція ДКБО діяла з 01.11.2021 по 21.02.2022 року, а з 22.02.2022 року почала діяти нова редакція ДКБО, затверджена Правлінням АТ "ПУМБ" №888 від 15.02.2022 року, яка продовжує діяти на даний момент. Умови щодо комісії і в першій, і в другій редакції - однакові. Обов`язком саме Позивача є відстеження змін до ДКБО, про що було наведено у Заяві і Позивач підтвердив свою згоду з ознайомленням і згодою з усіма умовами ДКБО в момент підписання Заяви, а також підтвердив свою згоду з самостійним відстеженням змін до ДКБО (повідомлялося вище). Відповідно до пункту 5 розділу «Споживчий кредит» Заяви Позивачу встановлена комісія за обслуговування кредитної заборгованості. Враховуючи, що Заява, безпосереднім чином пов`язана із ДКБО, а Позивач, який мав намір отримати кредит із цього приводу звернувся до Банку, прийняв порядок взаємодії, який запроваджений Банком з метою реалізації процесу кредитування. Позивач, підписанням Заяви, підтвердив згоду та розуміння, що Заява невід`ємним чином пов`язана із ДКБО. Окрім того, 09.02.2022 року Позивач власноруч підписав «Паспорт споживчого кредиту. Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит». Паспорт споживчого кредиту був підписаний до моменту підписання Позивачем Заяви. Мета підписання Паспорту ознайомлення Позивача з детальними умовами кредитування. Паспорт споживчого кредиту був наданий Позивачу на ознайомлення і підписання на виконання вимог ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до Розділу 4 Паспорту споживчого кредиту «Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача» передбачено процентну ставку; тип процентної ставки; щомісячна комісія за обслуговування кредиту. У Паспорті споживчого кредиту зазначено детальну інформацію про: кредитодавця Банк; суму кредиту; строк кредитування; мета отримання кредиту; спосіб та строк надання кредиту; розмір реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача; комісію. Паспорт споживчого кредиту, підписаний 09.02.2022 представником Банку і Позивачем є офертою Банку, яка містить істотні умови, притаманні кредитному договору. Заява, підписана Позивачем, є письмовою відповіддю акцептом, що також містить істотні умови кредитного договору. Підписання 09.02.2022 Позивачем і представником Банку оферти та акцепту, що містять істоті умови; кредитного договору (Паспорту споживчого кредиту і Заяви), підтверджує укладення кредитного договору і домовленість Сторін щодо подальшої взаємодії в рамках кредитних правовідносин. Встановлення банківською установою комісії за обслуговування кредиту визначено постановою НБУ №89 від 11.09.2017 (зазначена постанова НБУ встановлює клас 6 Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України «Комісійні доходи», «Комісійні витрати»). Позивач не був позбавлений можливості відповідно до статті 15 Закону України «Про споживче кредитування», відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення Банку в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно Заяви і меморіальною ордеру та сплатити проценти за період одержання коштів до дня їх повернення за ставкою встановленою Заявою. Жодних заперечень щодо змісту Заяви Позивач в момент підписання Заяви та протягом 14 календарних днів після підписання не висловив, що також свідчить про його згоду з умовами кредитування.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав:

Судом установлено, що 09 лютого 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача АТ «Перший український міжнародний банк» із заявою № 701 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Як вбачається із зазначеної заяви, позивач просив відповідача надати споживчий кредит на строк 24 місяці в розмірі 85 000 грн., в тому числі: на загальні споживчі цілі 85 000,00 грн, для сплати разової комісії - 0 грн. За умовами заяви розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,22 % річних (п.5 заяви), розмір процентної ставки становить 0,010 % річних (п.69 заяви), разова комісія - 0.00 % річних + 0 грн. (п.7 заяви).

Підписанням цієї заяви позивач підтвердив, що приймає публічну пропозицію відповідача на укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі - ДКБО), яка розміщена на сайті АТ ПУМБ pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийняті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування і погодився з тим, що може обрати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку).

Згідно з ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги, вказав на те, що працівниками банку не було роз`яснено йому інформацію про кредитування, як передбачено Законом України «Про захист прав споживачів», проте підпис позивача в заяві №701 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб свідчить про його ознайомлення з усіма умовами, правами та обов`язками, іншою інформацією, надання якої передбачено чинним законодавством України.

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, умови кредитування позичальник розумів та погодив, інформацію стосовно наданих фінансових послуг в розумінні ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» отримав.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Підпис позивача в заяві №701 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб підтверджує виконання цих вимог ЦК.

Посилання позивача на те, що його не було ознайомлено з умовами кредитування та ризиками, що передбачено ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки позивач підписав заяву №701 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а отже погодився з умовами договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та ознайомився з ризиками.

Згідно з приписами ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною другою цієї статті передбачені загальні умови, додержання яких необхідно для чинності правочину, в тому числі: особа яка вчинила правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.ст. 215-235 ЦК України особа, яка вважає, що її права, речові права порушені, має право звернутися до суду з вимогами про визнання правочину недійсним, вказавши конкретну підставу для визнання його недійсним.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст.12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» , після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець (відповідач) кожного місяця, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, так чи інакше, безоплатно повинен повідомляти позивача про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надавати виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Така інформація повинна надаватися безоплатно позичальнику/споживачу за законом, а тому встановлення відповідачем у пункті 5 заяви №701 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб позивача комісії за обслуговування кредитної заборгованості розмірі 2,22 % річних є незаконним, а така умова договору є несправедливою, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 01 квітня 2020 року у справі №583/334319, яка є аналогічною даній справі з аналогічними умовами кредитного договору.

Незаконність стягнення банком супутніх платежів, зокрема, комісій за обслуговування кредитної заборгованості, встановлена і в постанові Верховного Суду України по справі № 6-1746цс16 від 16.11.2016р.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, в частині визнання недійсним пункту 5 заяви №701 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб позивача, яким встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості розмірі 2,22 % річних, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», а позов задоволено повністю тому, суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 2 481,00 грн..

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 11, 16, 203, 204, 215-235, 627, 638ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», статтями 2, 10, 12, 13, 49, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 275, 279-284, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання недійсним умов кредитного договору, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати недійсними умови кредитного договору № 701 від 09 лютого 2022 року, укладеного між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 , а саме: його положення (п. 5 Договору) в частинні встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2,22 % щомісячно на загальну суму кредиту на день видачі, що в гривневому еквіваленті становить 1887,00 грн..

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на користь держави судовий збір в розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 00 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.О. Бистрова