Справа № 460/1097/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Кондратьєва Н.А.
Провадження № 22-ц/811/3179/21 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю: позивача ОСОБА_1 , його представника

ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 25 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину,

в с т а н о в и в:

У грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, уточненим заявою від 27 квітня 2021 року (а.с.59 т.2), в якому просив стягнути з ОСОБА_3 , як з винної особи: майнову шкоду в розмірі 133931 грн. 80 коп., з яких: ринкова вартість автомобіля за вирахуванням вартості залишків пошкодженого автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди 132276 грн. 30 коп., витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи 805 грн., витрати на евакуатора 850 грн.; моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 25 червня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 133126 грн. 30 коп. завданої матеріальної шкоди та 800 грн. за проведення експертизи.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5000 грн. завданої моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2000 грн. судових витрат на правову допомогу та 229 грн. 40 коп. судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_3 , просить його скасувати з підстав недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт зазначає, що дійсно вироком Яворівського районного суду Львівської області його засуджено до позбавлення волі з випробуванням за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, але в даній кримінальній справі позивач не мав процесуального статусу потерпілого.

Окрім того, вважає, що для визначення розміру майнової шкоди не можна враховувати висновок №14 експертного автотоварознавчого дослідження від 28.01.2013 року, оскільки він ґрунтується на припущеннях і містить, на переконання апелянта, інформацію про іншого автомобіля.

Також апелянт вважає, що позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність та розмір, заподіяної йому моральної шкоди.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, зокрема, в особі свого представника адвоката Домашовець В.С., тому розгляд справи апеляційним судом проведено у його відсутності, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши пояснення сторони позивача в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 вересня 2012 року, близько 21.00 год., на автодорозі сполученням Судова Вишня Яворів Рава Руська, зі сторони с. Коти до с. Вербляни Яворівського району Львівської області, сталась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортних засобів: автомобіля марки «ВАЗ-2108», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_3 , та автомобіля марки «Шкода Октавія», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , внаслідок якої транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження, а сам позивач легкі тілесні ушкодження. Пасажир в автомобілі відповідача від отриманих тяжких тілесних ушкоджень померла на місці пригоди.

Вина відповідача ОСОБА_3 у вчиненні вказаної ДТП підтверджується вироком Яворівського районного суду Львівської області від 07 листопада 2013 року, яким його засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.2 т.1).

Згідно з висновком №14 експертного автотоварознавчого дослідження від 28.01.2013 року (а.с.3-13 т.1), вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Шкода Октавія», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , від виявлених на момент огляду 22.01.2013 року його пошкоджень внаслідок ДТП 30.09.2012 року, в цінах на вказану дату огляду, становить 138235 грн. 65 коп., що значно перевищує ринкову вартість автомобіля до ДТП 79667 грн. 06 коп.

Вартість вказаної експертизи, яку оплатив позивач ОСОБА_1 , становить 800 грн. (а.с.50 т.1). Витрати на евакуатора становлять 850 грн. (а.с.55 т.1).

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи №80 від 27.04.2016 року, проведеної з використанням даних попереднього висновку експертизи №14 від 28.01.2013 року (а.с.196-205 т.1), ринкова вартість автомобіля марки «Шкода Октавія», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , у цінах на момент проведення експертизи, становила 184595 грн. 18 коп., а вартість працездатних складових (залишків) автомобіля після ДТП 52318 грн. 88 коп.

Вартість вказаної експертизи, яку оплатив позивач ОСОБА_1 , становить 1000 грн. (а.с.193 т.1).

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.68 т.1), який був чинний на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «ВАЗ-2108», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 , була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія» (далі ПрАТ «УТСК»).

Згідно з вказаним полісом, ліміт відповідальності страховика забезпеченого транспортного засобу за шкоду, завдану майну третіх осіб, становив 50000 грн., а франшиза 500 грн.

Повідомлення про настання події ДТП страхова компанія отримала від страхувальника 02.10.2012 року (а.с.69 т.1).

Заява про виплату страхового відшкодування від позивача ОСОБА_1 , як потерпілого в ДТП, надійшла до страхової компанії 17.10.2014 року (а.с.106 т.1).

ПрАТ «УТСК» своїм листом від 12.11.2014 року, адресованим ОСОБА_1 (а.с.106 т.1), повідомила про відмову у виплаті страхового відшкодування за даною ДТП на підставі п.37.1.4 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пропущенням позивачем річного строку для звернення до страховика забезпеченого транспортного засобу із заявою про виплату страхового відшкодування.

У відповідності до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.ст.22, 1192 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема, витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), має право на їх повне відшкодування, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, чинній на момент вчинення ДТП (далі Закон), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 28 цього Закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

У відповідності до ст.12 цього Закону, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

У пункті 30.1 статті 30 Закону передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно нобгрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з пунктом 30.2 статті 30 Закону, якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та вказаних вимог Закону, за умови, що залишки пошкодженого в ДТП автомобіля залишились у позивача, розмір завданої йому майнової шкоди становив 132276 грн. 30 коп. (184595,18 грн. 52318,88 грн.), що перевищує ліміт відповідальності страховика забезпеченого транспортного засобу.

У відповідності до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Встановлений цією нормою Закону строк є присічним, оскільки Законом не передбачено підстав для його поновлення чи продовження.

Враховуючи наведені вище норми матеріального права й те, що відповідно до вимог названої вище статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач мав право отримати від страховика забезпеченого транспортного засобу страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика, за вирахуванням з цієї суми франшизи 500 грн., 49500 грн. (50000 грн. 500 грн.), однак, своїм правом на звернення до страховика забезпеченого транспортного засобу із заявою про виплату страхового відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння ДТП позивач не скористався, тому з відповідача, як з винної в ДТП особи, підлягає стягненню майнова шкода у розмірі 83626 грн. 30 коп. (132276 грн. 30 коп. 49500 грн. + 850 грн. витрат на евакуатора).

Отже, відшкодування майнової шкоди у виді виплати страхового відшкодування, яке позивач мав право отримати від страховика забезпеченого транспортного засобу, не підлягає стягненню з відповідача, як з винної в ДТП особи, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована, оскільки правових підстав для пред`явлення регресних вимог страховика забезпеченого транспортного засобу до винної особи у даній справі не встановлено, так як відповідач у встановлений Законом строк повідомив свого страховика про настання страхового випадку.

Такого висновку колегія суддів дійшла і з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин та не врахував наведені вище норми матеріального права, які регулюють порядок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП за участі забезпеченого транспортного засобу, що призвело до помилкового висновку суду про задоволення позову щодо стягнення майнової шкоди з відповідача в повному обсязі, а тому оскаржуване рішення в цій частині підлягає зміні, шляхом зменшення розміру присудженого позивачу майнового відшкодування до 83626 грн. 30 коп.

У зв`язку з наведеним та відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, рішення суду першої інстанції необхідно змінити і в частині присуджених позивачу з відповідача судових витрат по сплаті судового збору, витрат на проведення експертизи та витрат на правничу допомогу, визначивши, що до стягнення з відповідача у користь позивача підлягають судові витрати в розмірі 2498 грн. 23 коп., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (62%).

В іншій частині вирішення спору підстав для зміни чи скасування рішення суду немає, тому апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

Ураховуючи часткове задоволення апеляційної скарги та відстрочення відповідачу сплату судового збору за подання апеляційної скарги, розмір якого мав би становити 344 грн. 10 коп., з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 213 грн. 34 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 25 червня 2021 року в частині визначення розміру завданої майнової шкоди та судових витрат (витрат на проведення експертизи, витрат на правничу допомогу та судового збору), які підлягають стягненню з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 , змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану пошкодженням транспортного засобу марки «Шкода Октавія», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 30 вересня 2012 року, в розмірі 83626 гривень 30 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору, витрат на проведення експертизи та витрат на правничу допомогу в розмірі 2498 гривень 23 копійок.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 213 гривень 34 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 24 червня 2022 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич