ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5800/22 Справа № 183/3250/21 Категорія 30 Суддя у 1-й інстанції - Городецький Д. І. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів: Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 13 жовтня 2020 року о 12.30 год. в місті Новомосковську по вулиці 195 Стрілкової Дивізії сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 2110», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Васлідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить останній на праві власності завдано механічні пошкодження.

Позивач зазначає, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_4 , була застрахована в ТОВ «Страхова група «Оберіг» згідно полісу № АР/0829692 від 28 серпня 2020 року.

05 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ТДВ «Страхова група «Оберіг» з заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 15 586,30 грн., виплата якого була здійснена 18 лютого 2021 року згідно страхового акту № 23692-1/1 від 02 лютого 2021 року, шляхом безготівкового розрахунку на реквізити, зазначені в заяві на виплату страхового відшкодування.

Вказує, що є неосвіченою особою в плані визначення розміру заподіяного матеріального збитку, оскільки не є оцінювачем чи експертом, тому погодилася на умови запропоновані представниками страхової компанії, які переконали її, що розмір страхового відшкодування у розмірі 15 586,30 грн. для неї є дійсно вигідною пропозицією.

Вважає, що умови визначені ТДВ «Страхова група «Оберіг» насправді суперечили її інтересам та її внутрішній волі, у зв`язку з чим вона звернулася через свого представника ОСОБА_5 до страховика із заявою про анулювання всіх попередньо написаних нею заяв, подавши нову заяву про виплату страхового відшкодування на рахунок СТО ФОП ОСОБА_6 , повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, запрошення на проведення незалежної експертизи, на проведення якої представник відповідача ТДВ «Страхова група «Оберіг» не з`явився.

22 березня 2021 року ТДВ «Страхова група «Оберіг» було відмовлено у доплаті страхового відшкодування з посиланням на те, що ТДВ «Страхова група «Оберіг» виконало свій обов`язок по виплаті страхового відшкодування по страховому випадку, що трапився 13 жовтня 2020 року в повному обсязі, перерахувавши на розрахунковий рахунок потерпілої узгоджений з нею розмір матеріальної шкоди у розмірі 15 586,30 грн., вважали, що підстав для задоволення заяви про анулювання всіх попередніх заяв немає.

Таким чином, розмір недоплаченого страхового відшкодування становить 12 121,06 грн. (29 207 36 грн. (розмір матеріальної шкоди згідно експертизи) 15 586,30 грн. (фактично сплачене страхове відшкодування) -1 500 грн. (франшиза), що відшкодовується винною особою, тобто відповідачем ОСОБА_2 .

На підставі вищенаведеного, просила стягнути з ТДВ «Страхова група «Оберіг» на свою користь недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 12 121,06 грн., витрати на оплату послуг експерта в сумі 1 600,00 грн., а всього 13 721,06 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на її користь суми франшизи у розмірі 1 500 грн.; стягнути з ТДВ «Страхова група «Оберіг» на її користь судові витрати у розмірі 5 860 грн., що складаються із витрат по сплаті судового збору у розмірі 860 грн. та витрат на правничу допомогу у сумі 5 000 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати в розмірі 148 грн., що складаються із витрат по сплаті судового збору урозмірі 48 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 100 грн.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки факт перерахування ТДВ «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі, погодженому між сторонами, свідчить про виконання страховиком свого зобов`язання з виплати страхового відшкодування та про відмову потерпілої від одержання відшкодування в більшому розмірі.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції не дослідив всі наявні в матеріалах справи докази та не надав їм належної оцінки, в результаті чого дійшов необґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. Судом не враховано, що між сторонами не було підписано протокол узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування, ОСОБА_1 відмовилися від заяви про виплату страхового відшкодування від 05 січня 2021 року, судом застосовано норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 320/9174/15-ц.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, з таких підстав.

Судом встановлено, що 13 жовтня 2020 року о 12.30 годині в місті Новомосковську по вулиці 195 Стрілкової Дивізії сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 2110», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є позивач ОСОБА_1 , завдано механічні пошкодження.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 , винного в дорожньо-транспортній пригоді, який керував транспортним засобом «ВАЗ 2110», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ «Страхова група «Оберіг» згідно полісу № АР/0829692 від 28 серпня 2020 року, яким встановлено ліміт відповідальності за завдання шкоди майну у розмірі 130 000 грн., франшиза 1 500 грн.

05 січня 2021 року ОСОБА_1 , будучи власником транспортного засобу «Volkswagen Polo», державний номерний знак НОМЕР_2 , звернулася до страховика винної особи ТДВ «Страхова група «Оберіг» з заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 15 586,30 грн. За змістом вказаної заяви, ОСОБА_1 фактично погодилася з розміром страхового відшкодування у сумі 15 586,30 грн. Здійснення страховиком виплати страхового відшкодування згідно цієї заяви в зазначеному в ній розмірі є повним виконанням страховиком своїх зобов`язань перед заявником щодо означеного страхового випадку та підтверджує, що страховий випадок вважається повністю врегульованим страховиком та заявником взаємно погоджено. Страховик і заявник досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи. Страховик надав заявнику всі роз`яснення про його права та обов`язки.

18 лютого 2021 року ТДВ «Страхова група «Оберіг» згідно страхового акту № 23692-1/1 від 02 лютого 2021 року без ПДВ перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» суму страхового відшкодування у розмірі 15 586,30 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6405 від 18 лютого 2021 року.

В ході розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що 03 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача ТДВ «Страхова група «Оберіг» із заявою про анулювання всіх попередньо написаних нею заяв, подавши нову заяву про виплату страхового відшкодування на рахунок СТО ФОП ОСОБА_6 , повідомлення про ДТП, запрошення на проведення незалежної експертизи.

22 березня 2021 року ТДВ «Страхова група «Оберіг» було відмовлено ОСОБА_1 у доплаті страхового відшкодування з посиланням на те, що ТДВ «Страхова група «Оберіг» виконало свій обов`язок по виплаті страхового відшкодування по страховому випадку, що трапився 13 жовтня 2020 року в повному обсязі, перерахувавши на розрахунковий рахунок потерпілої узгоджений з нею розмір матеріальної шкоди у розмірі 15 586,30 грн., а тому підстав для задоволення заяви про анулювання всіх попередніх заяв немає. При цьому, остання в заяві не наполягала на проведенні оцінки, експертизи, а тому розмір страхового відшкодування був здійснений за допомогою зовнішнього програмного забезпечення.

На замовлення позивача ОСОБА_1 судовим експертом Дроздовим Ю.В. був складений висновок експерта № 4402/21/21 від 22 лютого 2021 року, згідно якого вартість матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу, належного позивачу становить 29 207,36 грн., витрати за проведення даної експертизи склали 1 600 грн.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Пунктом 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Указана норма кореспондується зі статтею 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV) є спеціальними, а цей Закон пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35).

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Разом із тим, згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Матеріалами справи підтверджено і не заперечується сторонами, що страхова компанія виплатила позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 15 586,30 грн., шляхом перерахування даної суми коштів на рахунок ОСОБА_1 .

Зазначене свідчить про те, що ТДВ «Страхова група «Оберіг» та позивач ОСОБА_1 дійшли згоди про розмір страхового відшкодування, що підтверджується заявою про відшкодування матеріальної шкоди та відповідає вимогам статті 30, пункту 34.4 статті 34 та пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV.

Отже, ОСОБА_1 скористалася своїм правом звернення безпосередньо до страховика та отримала страхове відшкодування, а ТДВ «Страхова група «Оберіг» забезпечило реалізацію права позивача на отримання страхового відшкодування у розмірі погодженому зі страховою компанією.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду в справі № 569/13697/15-ц (провадження № 61-5424св18) та в постанові в справі № 333/2096/17 від 10 червня 2020 року.

Отже, факт перерахування страховиком на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі, погодженому між ними, свідчить про виконання страховиком в повному обсязі свого зобов`язання з виплати страхового відшкодування та про відмову потерпілої від одержання відшкодування в більшому розмірі як від страховика, так і від особи, винної у вчиненні ДТП.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач, подавши та підписавши заяву про виплату страхового відшкодування від 05 січня 2021 року, погодилась із розміром та способом здійснення страхового відшкодування, який був визначений на той час страховиком, тобто без проведення оцінки чи експертизи пошкодженого майна. А відтак, страховик і потерпіла досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягали на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Отже, страховик виконав зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 в межах спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Вказаний висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі справа № 569/13697/15-ц (провадження N 61-5424св18), від 10 червня 2020 року в справі № 333/2096/17 (провадження N 61-20343св18).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують право позивача на отримання страхового відшкодування у більшому розмірі.

Колегія суддів відхиляє посилання в апеляційній скарзі на неврахування судом непідписаного сторонами протоколу узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування, як і відмову ОСОБА_1 від раніше поданої заяви і не спростовують необхідність застосування наведених вище норм права і не вказують є на те, що ОСОБА_1 відмовився від своєї заяви, яка в силу частини першої статті 202 ЦК України є правочином, тобто дією особи, спрямованої на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першої статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину).

А відтак, маючи на руках висновок експерта № 4402/21/21 від 22 лютого 2021 року, з визначеним розміром шкоди у сумі 29 207,36 грн. і підписавши заяву про виплату страхового відшкодування від 05 січня 2021 року, позивач за особистою згодою визначила розмір такого відшкодування, тобто погодилася на відшкодування страховою компанією збитків саме у розмірі 15 586,30 грн. та при цьому також відмовилася від можливості отримати відшкодування у більшому розмірі.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 320/9174/15-ц, оскільки правовідносини зазначені у цій справі та у справі, яка переглядається не є подібними.

Колегія суддів зазначає, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм.

Під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки наявних в матеріалах справи доказів, право на оцінку яких має лише суд відповідно до вимог ст.89 ЦПК України.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю.Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова