Справа № 283/1701/17
провадження №4-с/283/4/2022
У Х В А Л А

09 грудня 2022 року Суддя Малинського районного суду Житомирської області Ярмоленко В.В., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Малинського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), -

ВСТАНОВИВ:

До Малинського районного суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Грищенко М.М.

Вивчивши матеріали справи, зазначена скарга підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 175, 177, 450 ЦПК України.

За змістом п. п. 4, 5 ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити, зокрема, зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги.

Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14 роз`яснив, що скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України, містити відомості щодо змісту оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та норму закону, яку порушено, викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги. У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржується.

Звертаючи до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця скаржником не зазначена адреса стягувача, що унеможливлює направлення цій стороні процесуальних документів по справі.

Разом з тим, скаржником не додано копії скарги з усіма додатками для всіх учасників процесу.

Також скаржник одночасно просить визнати одночасно дії чи бездіяльність та постанову державного виконавця неправомірними.

Заявлені ОСОБА_1 вимоги у прохальній частині скарги та направлених до суду додаткових пояснень, додатків, ці вимоги не конкретизовані, є незрозумілим, які саме дії державного виконавця скаржник просить визнати неправомірними та які необхідні виконавчі дії відповідно до чинного законодавства України суд повинен зобов`язати вчинити, що унеможливить у подальшому ухвалити повне, ясне і чітке судове рішення по суті заявлених вимог та не зможе бути реалізовано в майбутньому, в якості виконання цього судового рішення та захистити права та її інтереси, враховуючи, що вибір способу захисту і відповідно формулювання прохальної частини (скарги, позовної заяви) повинно здійснюватися з урахуванням правила ефективності (на вибір позивача, заявника), проте одночасно із урахуванням суті спору.

Вимоги скарги слід конкретизувати для належного судового контролю.

Дотримання вимог ст. 175 ЦПК України при пред`явленні скарги в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду на предмет перевірки позову та долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження, призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду.

Дослідивши матеріали справи приходжу до переконання, що без усунення наведених вище недоліків, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне скаргу залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків скарги з подачею її до суду в новій редакції з врахуванням вимог ст. 175 ЦПК України та зазначених недоліків.

Також суд зауважує, що залишення скарги без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 р. у справі «Пелевін проти України» (п. 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (п. 31) право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Керуючись ст. 185, 450 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Малинського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) - залишити без руху.

Повідомити скаржнику про необхідність виправити вказані недоліки, надавши йому п`ять днів для усунення зазначених недоліків з дня вручення копії ухвали про залишення скарги без руху.

Роз`яснити, що в іншому випадку скарга буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя