КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/8594/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6421/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2022 року у складі судді Чех Н.А.,

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, зазаявою публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", правонаступником якого є акціонерне товариство «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся у суд із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заяву обґрунтовано тим, що в жовтні 2021 року він дізнався про накладення арешту на його зарплатний рахунок в АТ «Ощадбанк» та пенсійний рахунок в АБ «Укргазбанк».

В подальшому йому стало відомо про постанову приватного виконавця про арешт коштів з виконавчим провадженням № 66709383 від 05.09.2021, відкритим на підставі виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 29.07.2015 щодо стягнення з нього на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу за кредитним договором в сумі 7 248 309 грн 18 коп. та третейського збору в сумі 25 500 грн, виданого на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. Вважає, що виконавчий лист не підлягає виконанню, так як рішення третейського суду суперечить п. 14 ч.1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2022 року заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого лист таким, що не підляже виконанню по справі залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на не відповідність норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу суду та прийняти нове рішення про задоволення заяви.

Вказує, що районний суд виніс незаконне та необґрунтоване рішення, яке позбавило його права на оскарження ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 09.07.2015 та від 01.02.2022 до вищої інстанції, зазначивши, що вони оскарженню не підлягають. Разом з тим, судом не враховано практику Верховного Суду у якій касаційна інстанція дійшла висновків, щодо можливості оскарження в апеляційному порядку ухвали про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Зазначено, що рішення третейського суду ухвалено 13 лютого 2015 року тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), розгляд яких було розпочато до дня набрання чинності цим Законом тобто Постійно діючий третейський суд при Асоціації українських банків не міг розглядати дану справу у зв`язку з тим що дана справа не була підвідомча Третейському суду, а Дніпровський районний суд міста Києва не мав права видавати виконавчий документ. Тобто даний виконавчий лист не підлягає виконанню з підстав помилкової видачі судом. Відповідно до п.14 Закону України «Про третейські суди» в редакції від 11 березня 2011 року, зазначено, що третейський суд не може розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Альфа-Банк» зазначено, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки обставини, з якими заявник пов`язує помилковість видачі судом виконавчих документів не є підставами, в розумінні частини четвертої статті 369 ЦПК України 2004 року, для визнання виданих на підставі ухвали суду виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню. На сьогоднішній день рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків в особі третейського судді Ярошовця В.М. від 13.05.2015 по справі №1979/14 є чинним та не скасованим і боржником не оскаржувалось.

Як убачається зі змісту заяви, заявник просив суд визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, оскільки на його думку, справи щодо стягнення заборгованості за споживчим кредитом не підвідомчі третейським судам. Разом з тим, такі доводи могли би бути викладені в апеляційній та/або касаційній скарзі на ухвалу суду, якою постановлено видати виконавчий лист, та не могли бути визначеними частиною 2 ст. 432 ЦПК України підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Але сама ухвала боржником не оскаржувалася. Набрання судовим рішенням законної сили породжує право іншої сторони, на користь якої воно ухвалено, щодо його виконання. Апелянтом не надано до суду жодного належного та допустимого доказу, що свідчив би про порушення його прав та наявність підстав для задоволення скарги. Враховуючи викладене просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2022 року без змін.

У судове засідання представник банку не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належно (а.с.169). З огляду на зазначене та у відповідності до ч.1 ст. 223 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у його відсутність.

Колегія суддів, вислухавши представника ОСОБА_1 адвоката Євтодьєва А.О., який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, 13 лютого 2015 року рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено повністю. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 7 248 309 грн 18 коп., а також третейський збір в сумі 25 500 грн (а.с. 4-6).

09 липня 2015 року рішенням Дніпровського районного суду міста Києва заяву ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, задоволено та видано виконавчий лист на виконання рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13.02.2015 (а.с.35-36).

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15.09.2020 замінено сторону виконавчого провадження - кредитора ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк» по судовому рішенню Дніпровського районного суду від 09.07.2015 у справі № 755/8594/15-ц за заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду (а.с. 6-68).

Постановою приватного виконавця було відкрито виконавче провадження № 66709383 від 05.09.2021 щодо арешту коштів, на підставі виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 29.07.2015 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу за кредитним договором в сумі 7 248 309 грн 18 коп. та третейського збору в сумі 25 500 грн, виданого на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків (а.с 105,106).

Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа № 755/8594/15-ц таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 посилався на те, рішення третейського суду ухвалене у справі, яка не була підвідомча третейському суду відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про третейські суди", так як спір виник щодо заборгованості за договором споживчого кредиту, а він є споживачем послуг банку.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав до задоволення поданої по справі ОСОБА_1 заяви.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у судовому рішенні доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Тобто, виконавчий лист, є похідним від судового рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, відповідно до змісту указаної норми ЦПК,виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин.

При цьому словосполучення "або з інших причин" стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11.

Отже, до переліку обставин, за наявності яких можливе визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не віднесено перевірку рішення третейського суду на відповідність нормам матеріального або процесуального права, законності та обґрунтованості рішення третейського суду, на підставі якого був виданий виконавчий лист.

Підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню може бути те, що вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване.

У пункті 5 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, як самостійну підставу для закінчення виконавчого провадження. У зв`язку з цим у разі, якщо виконавчий лист вже пред`явлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження в цьому випадку буде закінчене на зазначеній підставі.

Встановлено, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13.02.2015 по справі № 1979/14 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту в сумі 7 248 309 грн 18 коп., а також третейський збір в сумі 25 500 грн., яке боржником не оскаржено.

Відповідно до справи, зазначене рішення третейського суду в установленому порядку, передбаченому ЦПК України, не скасовано, а обставини для визнання виконавчого листа, виданого на виконання вказаного рішення Третейського суду, таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 30.05.2018 по справі № 752/18892/16-ц, від 05.09.2018 по справі № 2604/6122/12, від 13.03.2019 року по справі № 755/388/15-ц.

Обставини, з якими заявник пов`язує помилковість видачі судом виконавчого документу не є підставами, в розумінні частини 2 статті 432 ЦПК України, для визнання виданого на підставі ухвали суду виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Інших, визначених ст. 432 ЦПК України, підстав для визнання виконавчого листа та його дублікату такими, що не підлягають виконанню, ОСОБА_1 не зазначив.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 755/8594/15-ц, виданого Дніпровським районним судом м. Києва на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13.02.2015 року по справі № 1979/14 таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки зводяться до незгоди заявника з рішенням третейського суду, яке є чинним та не скасоване у встановленому порядку, вказані доводи не є підставою для скасування законної і обґрунтованої ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Інших доводів, які б давали підстави вважати, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення заяви, апеляційна скарга не містить.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 01 лютого 2022 року постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 липня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: