_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/4904/22
Провадження № 2/947/1753/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати транспортний засіб - автомобіль марки «Hyndai Elantra», 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , загальною вартістю 253 017 (двісті п`ятдесят три тисячі сімнадцять) грн. 96 коп. спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 та ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 . Провести поділ спільного сумісного майна - автомобіля марки «Hyndai Elantra», 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , загальною вартістю 253 017 (двісті п`ятдесят три тисячі сімнадцять) грн.96 коп, визначивши співвласникам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частки автомобіля, вартістю частки 126 508 (сто двадцять шість тисяч п`ятсот вісім) грн .98 коп. Виділити у власність ОСОБА_2 автомобіль марки «Hyndai Elantra», 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , загальною вартістю 253 017 (двісті п`ятдесят три тисячі сімнадцять) грн.96 коп. Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 126 508 (сто двадцять шість тисяч п`ятсот вісім) грн 98 коп. замість його частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки «Hyndai Elantra», 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 . З дня отримання грошової компенсації від ОСОБА_2 , припинити право ОСОБА_1 на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на автомобіль марки «Hyndai Elantra», 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі: судовий збір у сумі 1 761.29 грн, у тому числі: за подачу позовної заяви -1 265.09 грн. та заяви про забезпечення позову - 496.20 грн., а також орієнтовні витрати на правничу допомогу в сумі 9 427.80 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 13.05.2017 року в Березанському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області між ним та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено шлюб, який рішенням Київського районного суду м.Одеси від 04.03.2020 року розірвано.

Позивач вказує, що в 2017 році, в той час коли він був у рейсі, вклавши в придбання автомобіля кошти, які він надсилав відповідачці та свої кошти, батьки позивача разом з відповідачкою купили автомобіль «Hyndai Elantra», 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , який було оформлено на ім`я відповідачки.

Також зазначає, що 04 квітня 2018 року відповідачка, не маючи наміру керувати автомобілем і взагалі займатися будь-яким питанням щодо автомобіля, за нотаріально посвідченою довіреністю уповноважила його батька, ОСОБА_3 , серед іншого, розпоряджатися, експлуатувати, обмінювати, укладати договори купівлі-продажу, позички, зняття з обліку, постановки на облік у відповідних органах, укладати договори найму (оренди) автомобіля Hyundai, модель Elantra, 2014 року випуску.

30 березня 2019 року батько позивача по договору купівлі-продажу № 5141/2019/1388723 в ТСЦ № 5141 РСЦ МВС в Одеській області продав вказаний автомобіль матері позивача ОСОБА_4 .

У листопаді 2019 року відповідач ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування перереєстрації транспортного засобу.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 07.12.2021 року, було визнано недійсним договір купівлі-продажу 5141/2019/1388723 від 30 березня 2019 року транспортного засобу Hyndai Elantra 2014 року випуску, оформлений та підписаний у Регіональному сервісному центрі МВС в Одеській області № 5141; скасовано перереєстрацію транспортного засобу Hyndai Elantra, здійснену Регіональним сервісним центром МВС в Одеській області № 5141 з ОСОБА_2 на ОСОБА_4 ; транспортний засіб Hyndai Elantra зобов`язано ОСОБА_4 передати ОСОБА_2 .

Позивач стверджує, що оскільки відповідачка категорично заперечує його право власності на автомобіль, вважаючи, що автомобіль є її особистою власністю, так як документи на його придбання оформлялися особисто нею, дійти згоди щодо його поділу у добровільному порядку вони не можуть. Враховуючи, що вищезазначений автомобіль набутий в період шлюбу, а тому є об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя, тому наявні підстави для поділу майна в судовому порядку, що в свою чергу і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 23.02.2022 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження.

Одночасно з подачею позову, позивач звернувся до суду з клопотанням, в якому просив: вжити заходи забезпечення позову та накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «Hyndai Elantra», 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Ухвалою суду від 09.02.2022 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову було відмовлено.

04 липня 2022 року представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 надала відзив на позовну заяву, в якому частково визнала позовні вимоги.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_6 надала заяву, в якій просила розглядати справу за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, її представник - ОСОБА_5 надала заяву про розгляд справи за їх відсутністю..

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями Цивільного Кодексу України та Сімейним Кодексом України.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб 13.05.2017 року, про що Березанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було складено відповідний актовий запис № 24.

Під час перебування в шлюбі сторонами було набуте майно, а саме автомобіль марки «Hyndai Elantra», 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 .

Подружні стосунки між сторонами не склались і рішенням Київського районного суду м.Одеси від 04 березня 2020 року, справа № 947/24818/19, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Судом також встановлено, що 04 квітня 2018 року відповідачка видала довіреність реєстр. № 300, бланк ННВ 513174, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сватаненко О.В., з правом, в тому числі, розпорядження автомобілем на батька позивача ОСОБА_3 .

16 листопада 2018 року відповідач скасувала видану ОСОБА_3 довіреність, чим засвідчила відсутність своєї згоди (внутрішньої волі) на відчуження свого автомобіля та припинила повноваження представника за довіреністю.

30 березня 2019 року ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 5141/2019/1388723 в ТСЦ № 5141 РСЦ МВС в Одеській області продав спірний автомобіль ОСОБА_4 .

У листопаді 2019 року відповідач звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Ліквідаційної комісії Міністерства внутрішніх справ в Одеській області, Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Одеській області (філія ГСЦ МВС), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_1 ) про визнання договору недійсним та скасування перереєстрації транспортного засобу.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року позов ОСОБА_2 було задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу 5141/2019/1388723 від 30 березня 2019 року транспортного засобу Hyndai Elantra 2014 року випуску, оформлений та підписаний у Регіональному сервісному центрі МВС в Одеській області № 5141; скасовано перереєстрацію транспортного засобу Hyndai Elantra, здійснену Регіональним сервісним центром МВС в Одеській області № 5141 з ОСОБА_2 на ОСОБА_4 ; транспортний засіб Hyndai Elantra зобов`язано ОСОБА_4 передати ОСОБА_2 .

Вказана обставина встановлена постановою Одеського апеляційного суду від 07.12.2021 року, якою рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року залишено без змін.

За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 61 Сімейного Кодексу України визначено, що об"єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

У разі поділу майна, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно із ст. 70 Сімейного Кодексу України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім?ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім?ї.

Згідно із ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Сімейного кодексу України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Частиною 2 статті 184 ЦК України передбачено, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Сімейного кодексу України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 р., вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення ведення спільного господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Слід зазначити, що сторона відповідача не надала належних на допустимих доказів про особистий вклад в придбання спірного автомобіля, та джерела набуття грошових коштів для придбання вказаного майна.

Враховуючи те, що автомобіль марки «Hyndai Elantra», 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , придбаний сторонами у період шлюбу, він визнається судом спільним сумісним майном подружжя, а тому підлягає поділу на загальних підставах.

Вирішуючи питання щодо вартості спірного автомобіля, суд зазначає, що Позивачем до матеріалів справи було надано звіт про оцінку вартості колісного транспортного засобу № 648/12-20 від 12 грудня 2020 року, відповідно до якого, ринкова вартість колісного транспортного засобу марки «Hyndai Elantra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 253 017,96 гривень.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про судову експертизу» атестовані, відповідно до цього Закону, судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державногр Реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом.

Отже, законодавством чітко передбачено, що судові експертизи проводяться атестованим судовим експертом, який включений до державного Реєстру атестованих судових експертів. Однак, відомості про те, що ОСОБА_7 , якому доручено проведення дослідження ТОВ «Клевер Експерт», включений до державного Реєстру атестованих судових експертів, в матеріалах справи відсутні.

Крім того, в порушення вимог ст. 106 ЦПК України, у висновку експерта немає відомостей, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Зважаючи на те, що відповідно до ч 2 ст. 76 ЦПК України доказами є лише висновки експертів, що проведення висновку про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу ТОВ «Клевер Експерт» №648/12-20 від 15.12.2020 року не відповідає вимогам ст. 102,106 МІК України і тому є недопустимим, не може оцінюватись судом як належний доказ.

Врахувуючи вищенаведене, та той факт, що вартість майна, яка заявлена позивачем у позові, на думку суду, є доволі завищеною та не відповідає реальної вартості автомобіля на даний час, суд не приймає оцінку, надану позивачем, у якості належного доказу.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача ОСОБА_8 звернулася із заявою до судового експерта Вєлкова Василя Михайловича у відповідності зі ст. 106 Цивільного процесуального кодексу України про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи КТЗ марки HYUNDAI ELANTRA, номер кузову НОМЕР_2 , та надати відповідний висновок з наступних питань:

- Яка ринкова вартість колісного транспортного засобу марки HYUNDAI ELANTRA, номер кузову НОМЕР_2 , на дату проведення справжньої експертизи?

У відповідності зі ст. 106 (пункт 5) Цивільного процесуального кодексу України, у висновку експерта зазначити, що висновок підготовлено для подання до суду по цивільній справі №947/4904/22 та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

29 червня 2022 року було отримано висновок судового експерта № 52-22В судової транспортно-товарознавчої експертизи КТЗ марки HYUNDAI ELANTRA, номер кузову НОМЕР_2 , відповідно до якого було визначено ринкову вартість спірного автомобіля у 171366,45 (сто сімдесят одна тисяча триста шістдесят шість гривень 45 копійок) грн.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Оскільки автомобіль є неподільною річчю, та з урахуванням часткового визнання позову відповідачем, суд вважає за доцільне частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , виділивши автомобіль у власність відповідача та стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля у розмірі 85 683,22 грн., так як оцінка, надана відповідачем здійснена судовим експертом, проведена пізніше за часом та відповідає принципу розумності.

Крім того, відповідачка просить відстрочити виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль на час дії воєнного стану в Україні.

Відповідачка вказує, що виплатити таку велику суму компенсації на сьогоднішній час буде одразу неможливо. Так як, на даний час вона не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, відрахування щомісячні невеликі, а з березня 2022 року у зв`язку із воєнним станом в Україні жодного нарахування та виплати не було. Чоловік відповідача також отримує невелику заробітну плату, враховуючи, стан економічний, інфляційні процесі у державі, коштів ледве вистачає для утримання сім`ї.

Разом з тим, відповідно до Указу Президента України Зеленського В. № 64/2022 від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно допункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,Закону України "Про правовий режим воєнного стану" прийнято рішення про продовження в Україні воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, добто до 25 серпня 2022 року.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим для виконання.

Згідно частин 1, 3, 4, 5 статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Зважаючи на введення вУкраїні воєнного стану, з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності,суд приходить до переконання про наявність підстав для відстрочення виконання судового рішення, оскільки існують виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим, відтак виконання рішення Київського районного суду м. Одеси слід відстрочити до 25 серпня 2022 року.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 9 427,80 гривень.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу

Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Представництво інтересів в суді як форма правничої допомоги полягає у сприянні особи у здійсненні нею права на захист, що є способом реалізації нею її прав та обов`язків, у разі неможливості з певних причин взаємодіяти із учасниками правових відносин. Одним із видів представництва є представництво за договором, тобто письмовою угодою, якою особа уповноважує іншу особу представляти її інтереси у правових правовідношеннях, як із судом так і з учасниками судового процесу.

У даному випадку представництво інтересів позивача здійснювала адвокат Дорошенко Антоніна Володимирівна на підставі Договору про надання правничої (правової) допомоги № 40/21 від 15 липня 2021 року та додаткової угоди до договору ро надання правничої (правової) допомоги від 03 лютого 2022 року.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених витрат за надання правової допомоги, позивач надає акт приймання-передачі наданих послуг від 02 лютого 2022 року та квитанцію до прибуткового касового ордера № 6 від 03.02.2022 року на суму 7 443,00 гривень.

Таким чином, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 7 443,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

При ухваленні рішення суд звертає увагу, що відповідач у судове засідання не з`явилась, доводів позивача не спростувала, у зв`язку з чим суд з урахуванням дизпозитивності розглядає справу за наявними в ній доказами.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, враховуючи пропорціність задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 956,78грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 358, 364, 368, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» та керуючись ст.ст. 7-13, 76-81, 139, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати транспортний засіб - автомобіль марки «Hyndai Elantra», 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 та ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Провести поділ спільного сумісного майна - автомобіля марки «Hyndai Elantra», 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , визначивши співвласникам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частки автомобіля.

Виділити у власність ОСОБА_2 автомобіль марки «Hyndai Elantra», 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 85 683, 23 гривні замість його частки у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки «Hyndai Elantra», 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

З дня отримання грошової компенсації від ОСОБА_2 , припинити право ОСОБА_1 на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на автомобіль марки «Hyndai Elantra», 2014 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі: судовий збір у сумі 856,78 грн, а також витрати на правничу допомогу в сумі 7 443,00 грн.

Відстрочити виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 06.07.2022 року у цивільній справі № 947/4904/22 на час дії воєнного стану в Україні, а саме до 25 травня 2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.