ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 682/2424/21

Провадження № 22-ц/4820/1047/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю ОСОБА_1 та його представника адвоката Жилюка О.В.,

представника АТ «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» Канюки Т.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2022 року, суддя Зеленська В.І., у справі за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованого об`єму природного газу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» про визнання недійсним акта про порушення, скасування рішення комісії АТ «Хмельницькгаз» з розгляду актів про порушення,

встановив:

У листопаді 2021 року АТ «Оператор Газорозподільної системи «Хмельницькгаз», (далі Оператор), звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 10868 грн. 05 коп. вартості необлікованого об`єму природного газу та витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позову зазначило, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , та, відповідно, споживачем природного газу. Облік споживання газу відповідачем здійснювався за допомогою лічильника «Новатор РЛ4», заводський № НОМЕР_1 , 2004 року випуску, який був встановлений 03.08.2012 року та потребував проведення повірки. 26.11.2020 року представники АТ «Хмельницькгаз» прибули до квартири ОСОБА_1 з метою демонтажу лічильника газу для проведення його періодичної повірки. Однак, відповідач не надав доступ працівникам Оператора для демонтажу лічильника, порушивши таким чином пп. 2 п. 2 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ.

Для фіксування порушення було складено акт про порушення № 174-Сл від 26.11.2020 року в присутності інспектора з благоустрою відділу муніципальної інспекції. Відповідач від підпису акта відмовився.

Листом від 30.11.2020 року акт про порушення був надісланий споживачу на адресу: квартира АДРЕСА_1 .

У зв`язку з відсутністю відомостей про отримання відповідачем акта, він був направлений повторно 22.12.2020 року та отриманий споживачем 04.01.2021 року, однак протягом двадцяти днів з дня отримання акта відповідач не вжив заходів для передачі лічильника газу на повірку.

28.01.2021 року комісією з розгляду актів про порушення АТ «Хмельницькгаз» прийнято рішення про задоволення акту про порушення та затверджено акт-розрахунок вартості необлікованого об`єму природного газу, спожитого відповідачем, розмір якого за відрахуванням об`єму, облікованого лічильником, склав 1747,61 м.куб., вартістю 10868,05 грн., яку Оператор просив стягнути з споживача.

В січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зустрічним позовом до АТ «Оператор Газорозподільної системи «Хмельницькгаз», в якому просив визнати недійсним акт про порушення № 174-СЛ від 26.11.2020 року, який був складений представниками Славутського відділення АТ «Хмельницькгаз» щодо ОСОБА_1 , як споживача природного газу, скасувати рішення комісії АТ «Хмельницькгаз» з розгляду актів про порушення, оформлене протоколом № 79 від 28.01.2021 року про задоволення акту про порушення № 174-СЛ від 26.11.2020 року та затвердження акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості за період з 11.07.2020 року по 31.12.2020 року на суму 10868,05 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 26.11.2020 року, по місцю його проживання, в квартиру АДРЕСА_1 , прийшов майстер Славутського відділення АТ «Хмельницькгаз» та повідомив про необхідність демонтажу газового лічильника для проведення періодичної повірки, проте, враховуючи, що він перебував на обідній перерві після цілодобового чергування у зв`язку з виконанням службових обов`язків та необхідністю демонтажу частини меблів для надання доступу до лічильника, він попросив інспектора прийти іншого дня.

Про складання акту про порушення № 174-СЛ від 26.11.2020 року йому нічого не було відомо, копію акту він отримав у Славутському відділенні АТ «Хмельницькгаз» лише 08.04.2021 року.

Зі змісту акту він дізнався, що порушення полягає у відмові у доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого не було здійснено демонтаж лічильника для проведення періодичної повірки.

Про проведення 28.01.2021 року засідання комісії з розгляду акту про порушення № 174-СЛ від 26.11.2020 щодо нього та нарахування йому необлікованого (донарахованого) об`єму і обсягу природного газу та його вартості за період з 11.07.2020 року по 31.12.2020 року на суму 10868,05 грн. ОСОБА_1 не знав, виклик на засідання комісії не отримував.

Про прийняте рішення дізнався 08.04.2021 року, у зв`язку з чим вважає, що АТ «Хмельницькгаз» порушило його права, як споживача, протягом двадцяти днів добровільно надати доступ представникам оператора ГРМ для демонтажу лічильника.

Крім цього, отримавши 08.04.2021 року акт про порушення, ОСОБА_1 неодноразово просив представників АТ «Хмельницькгаз» прийти за адресою його проживання та демонтувати газовий лічильник для періодичної повірки.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 28.03.2022 року первісний позов задоволено, в задоволенні зустрічного позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу в розмірі 10868,05 грн. та 2270 грн. судових витрат.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову суд дійшов висновку про дотримання Оператором вимог Кодексу ГРМ при складенні акту та розгляді комісією питання про нарахування споживачу заборгованості з необлікованого споживання газу, яка за період з 11.07.2020 року по 31.12.2020 року склала 10868,05 грн. Посилання ОСОБА_1 на те, що він не був повідомлений про складення акту та проведення комісією розгляду даного акту є необґрунтованим та спростовуються доказами, які містяться в матеріалах справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заявлені ним позовні вимоги задовольнити, у задоволенні позовних вимог АТ «Оператор газорозподільної системи «Хмельницькгаз» відмовити.

В обґрунтування скарги зазначив, що суд неправильно встановив обставини справи.

Зокрема, він не заперечував проти проведення повірки лічильника, однак пояснив, що оскільки для демонтажу лічильника необхідно зняти частину кухонної меблевої стіни, тому він в цей день не зможе надати доступ до облікового засобу. Акт про відмову було складено без його присутності, про його складення він повідомлений не був. Судом безпідставно не було взято до уваги його пояснення щодо неотримання копій документів, які, за твердженням Оператора, були направлені на його адресу, в поштовому повідомленні про вручення документів міститься не його підпис, копію акту про порушення та рішення комісії від 28.01.2021 року ним було отримано 08.04.2021 року. Також судом не було взято до уваги, що відмова відповідача від підпису належним чином не зафіксована, в тому числі відеозйомкою.

В судовому засіданні апелянт та його представник підтримали доводи апеляційної скарги.

Представник Оператора в суді проти апеляційної скарги заперечив, підтримав рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , та є споживачем природного газу, який надається АТ «Хмельницькгаз».

10.07.2020 року контролером АТ «Хмельницькгаз» в присутності споживача ОСОБА_1 за вказаною адресою було знято фактичні показники газового лічильника № РЛ-4 №4022308, 2004 року випуску, 7532,19 м. куб. спожитого газу, пломба не пошкоджена (а.с. 23, 24).

26.11.2020 року представники Оператора в присутності інспектора з благоустрою відділу муніципальної інспекції Кондратюка Ю.П. з`явилися за вищевказаною адресою для демонтажу лічильника обліку природного газу з метою його подальшої повірки та склали акт про порушення № 174-СЛ, в якому зафіксували порушення споживачем ОСОБА_1 пп. 2 п. 2 глави 2 Розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, відмова в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник оператора ГРМ не здійснив демонтаж лічильника газу (ЗВТ), що призвело до порушення строку проведення періодичності повірки лічильника газу, а також його монтаж після проведення періодичної повірки та роз`яснено споживачу право протягом 20 днів з моменту виявлення порушення надати доступ до зняття лічильника на державну повірку, визначено дату засідання комісії оператора ГРМ з розгляду цього акту, 22.12.2020 року (а.с. 5).

Копія акту була надіслана ОСОБА_1 18.11.2020 року (а.с.9). 22.12.2020 року вказаний акт і лист АТ «Хмельницькгаз» з повідомленням про дату розгляду акту комісією з розгляду актів про порушення був направлений відповідачу повторно та отриманий ним 04.01.2021 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про отримання поштового відправлення (а.с. 6, 7, 8).

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт (пункт 1).

Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу (пункт 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (пункт 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ).

Відповідно до п. 5 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРМ у разі відмови в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив демонтаж лічильника газу (ЗВТ), що призвело до порушення строку проведення періодичної повірки лічильника газу (ЗВТ) та/або його ремонту, або його монтажу після проведення періодичної повірки, визначення об`єму спожитого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника до дня забезпечення вільного доступу представникам Оператора ГРМ для монтажу/демонтажу лічильника газу. При цьому представник Оператора ГРМ в акті про порушення має попередити споживача під особистий підпис про те, що розрахунок збитків за граничними об`ємами споживання природного газу населенням буде здійснено через 20 днів з дня складання акта про порушення, якщо протягом цього часу споживач не забезпечить доступ представникам Оператора ГРМ для демонтажу лічильника газу з метою проведення його періодичної повірки, або монтажу лічильника газу після проведення його періодичної повірки.

Якщо до дати закінчення строку міжповірочного інтервалу проведення періодичної повірки лічильника газу споживач надасть доступ представникам Оператора ГРМ до об`єкта споживача для демонтажу лічильника на повірку та за умови відсутності пошкодження лічильника чи пломб на ньому, споживачеві здійснюється перерахунок за фактично спожиті обсяги природного газу з урахуванням останніх показань демонтованого лічильника газу.

Відповідно до п. 3 глави 8 розділу Х Кодексу ГРМ побутовий споживач, на території та/або в приміщенні якого встановлений лічильник газу, зобов`язаний забезпечити доступ представникам Оператора ГРМ після пред`явлення ними службових посвідчень для проведення робіт з демонтажу лічильника на повірку (або його повірки на місці встановлення).

У разі відмови в доступі до об`єкта побутового споживача представнику Оператора ГРМ для зняття лічильника газу на періодичну повірку (або його повірки на місці встановлення) споживачу змінюється режим нарахування об`ємів природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 глави 5 розподілу XI Кодексу ГРМ у разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення він вважається дійсним, якщо його підписали: або більше одного представника Оператора ГРМ, а відмова споживача (несанкціонованого споживача) від підпису акта про порушення підтверджується відеозйомкою; або представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення цієї особи.

Акт про порушення щодо відмови побутового споживача (фізичної особи) в доступі до власного об`єкта вважається дійсним, якщо його підписали представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення їх осіб.

У разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення про це робиться відмітка в обох примірниках акта про порушення, один з яких надсилається споживачу (несанкціонованому споживачу) рекомендованим поштовим відправленням протягом п`яти робочих днів з дня складання такого акта.

Відповідно до пункту 8 глави 5 розподілу XI Кодексу ГРМ акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідно рішення. Засідання комісії з розгляду акта про порушення має бути проведено Оператором ГРМ не пізніше двомісячного строку з дня складання акта про порушення (крім випадку очікування результатів експертизи ЗВТ, яка проводиться суб`єктами судово-експертної діяльності, діяльність яких регулюється Законом України «Про судову експертизу»).

Згідно з пунктом 10 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ споживач (несанкціонований споживач) зобов`язаний бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення на якому буде розглядатися складений на нього акт про порушення. За неможливості бути присутнім на засіданні особисто споживач (несанкціонований споживач) має право дати письмову згоду у довільній формі на проведення засідання без його присутності або у присутності його уповноваженої особи. У разі неприбуття споживача (несанкціонованого споживача) та/або уповноваженої ним особи на засідання комісії остання розглядає складений акт про порушення без його (її) участі.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що акт про порушення № 174-СЛ від 26.11.2020 року відповідає вимогам пункту 4 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРМ, оскільки підписаний представниками Оператора ГРМ та незаінтересованою особою, інспектором з благоустрою відділу муніципальної інспекції.

Посилання Алєксєєва С.М. на ту обставину, що вказаний акт складено у його відсутність без надання йому пропозиції викласти зауваження матеріалами справи не підтверджено.

Також не є обґрунтованими посилання апелянта на те, що він не отримував копію акта про виявлені порушення поштовою кореспонденцією, оскільки в матеріалах справи міститься відмітка про вручення адресату акту про порушення №174-Сл від 26.11.2020 року та повідомлення про розгляд даного акту комісією Славутського відділення АТ «Хмельницькгаз» 28.01.2020 року (а.с. 8). Доводи ОСОБА_1 про те, що підпис у відповідному рекомендованому повідомленні про вручення йому не належить колегія суддів не приймає до уваги, оскільки на підтвердження таких обставин апелянт доказів не надав.

Посилання ОСОБА_1 на незаконність рішення комісії з мотивів недодержання визначеного у пункті 8 глави 5 розподілу XI Кодексу ГРМ двомісячного строку, не є обґрунтованими, оскільки положення Кодексу газорозподільних систем не містять норм щодо недійсності чи незаконності ухваленого комісією рішення про розгляд відповідного акту пізніше встановленого Кодексом двохмісячного строку.

Недотримання комісією строку розгляду виявлених порушень, що зафіксовані в акті та фактично визнані ОСОБА_1 , з урахуванням причин порушення строку (неотримання споживачем відповідних документів та обмеження, встановлені у зв`язку з карантинними заходами щодо коронавірусної хвороби), є формальним порушенням та саме по собі не може слугувати підставою для визнання незаконним та скасування оскаржуваного рішення.

За приписами статей 15, 16 ЦК України, способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі № 925/1265/16). Іншими словами, це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (пункт 14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 310/11024/15-ц).

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі № 925/1265/16).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі №338/180/17, від 11.09.2018 року у справі №905/1926/16 та від 30.01.2019 року у справі №569/17272/15-ц).

Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року у справі № 910/3009/18, від 19.01.2021 року у справі № 916/1415/19), а також, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 року у справі №338/180/17), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (див. mutatis mutandis висновки у пунктах 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі № 488/5027/14-ц).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.01.2020 року у справі №910/17955/17 зазначила, що вимога про скасування рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісії, оформлене протоколом з розгляду акта про порушення ПКЕЕ, безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного суб`єкта господарювання в контексті його відносин з електропередавальною організацією, встановлює обсяг і вартість недоврахованої електроенергії та створює загрозу припинення електропостачання відповідного споживача.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовною вимогою про визнання недійсним акту про порушення № 174-СЛ від 26.11.2020 року, обрав неефективний спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови у позові у відповідній частині.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку з чим рішення підлягає залишенню без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 липня 2022 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова