Номер провадження: 22-ц/813/3306/22
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

з участю секретаря Шлапак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шенгелая Михайла Аркадійовича на ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 11 грудня 2019 року, постановлену під головуванням судді Мазун І.А., у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - головний державний виконавець Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шенгелая Михайло Аркадійович, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» про визнання дій/бездіяльності державного виконавця незаконими, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив:

визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шенгелая М. А. (далі - Головний державний виконавець) щодо недоведення до його відома як сторони виконавчого провадження інформації про прийняття 18 липня 2019 року постанови про відкриття виконавчого провадження;

визнати незаконними дії Головного державного виконавця щодо прийняття постанови про опис та арешт майна боржника від 01 серпня 2019 року;

зобов`язати Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області скасувати постанову Головного державного виконавця про опис та арешт майна боржника, винесену 01 серпня 2019 року в межах виконавчого провадження № 59587805.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначив, що постановою Головного державного виконавця від 18 липня 2019 року було відкрито виконавче провадження № 59587805 з примусового виконання виконавчого листа № 521/1279/17, виданого 21 травня 2017 року Малиновським районним судом міста Одеси, про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 43 195,50 грн. Однак він у встановлені законом строки не отримав копію цієї постанови державного виконавця, внаслідок чого був позбавлений можливості скористатися правами, передбаченими статтями 19, 23, 32, 33, 34, 48 Закону України «Про виконавче провадження». Також державний виконавець не повідомив йому про дату та час проведення виконавчих дій - опису та арешту майна боржника, призначених на 01 серпня 2019 року о 10:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 . В цей день та час він знаходився у своєму житлі, однак Головний державний виконавець організував його примусове видворення з будинку і за межі подвір`я та провів опис майна без участі боржника. Невручення належним чином, у передбачені законом строки постанови про відкриття виконавчого провадження, а також неповідомлення про опис та арешт майна боржника порушує його права на своєчасне оскарження дій виконавця і позбавляє його можливості самостійно та добровільно виконати рішення суду. Копію постанови Головного державного виконавця від 18 липня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 59587805 та копію постанови про опис та арешт майна боржника від 01 серпня 2019 року він отримав лише 19 серпня 2019 року в приміщенні Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 11 грудня 2019 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано бездіяльність головного державного виконавця першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шенгелая М.А., а саме - недоведення до відома сторони виконавчого провадження - ОСОБА_1 вчинення 18 липня 2019 року постанови про відкриття виконавчого провадження незаконною.

Визнано дії головного державно виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шенгелая М.А., а саме - вчинення постанови про опис та арешт майна боржника від 01 серпня 2019 року - незаконною.

Зобов`язано Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби м. Одеси Головного управління юстиції в Одеській області скасувати постанову про опис та арешт майна боржника, прийняту 01 серпня 2019 року в рамках виконавчого провадження № 59587805.

Не погоджуючись з ухвалою суду, головний державний виконавець Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шенгелая М.А. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання дій/бездіяльності державного виконавця незаконними відмовити, посилаючись на те, що судом порушено норми процесуального та матеріального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги головний державний виконавець зазначив, що суд першої інстанції не звернув увагу, що скаржник звернувся зі скаргою на рішення та дії державного виконавця до Малиновського районного суду м. Одеси лише 29 серпня 2019 року тобто майже через 28 днів після того, як скаржник 01 серпня 2019 року дізнався про порушення його прав та інтересів. Будь-яке клопотання про поновлення пропущеного строку від скаржника до суду не надходило.

Безпідставним є посилання суду першої інстанції на те, що в додатку до супровідного листа, що був надісланий боржнику, разом з Постановою про відкриття виконавчого провадження, відсутні відомості на скількох аркушах йому направлена копія цієї постанови, оскільки у супровідному листі чітко вказано про направлення саме постанови про відкриття виконавчого провадження, а не будь-якого іншого документу, а отже державним виконавцем проведено дії у повній відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Також, на думку апелянта, суд зобов`язуючи Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби м. Одеси скасувати постанову про опис та арешт майна боржника, прийняту 01 серпня 2019 року в рамках виконавчого провадження №59587805 фактично перебрав на себе повноваження державного виконавця.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Учасники справи про призначене судове засідання на 30 листопада 2022 року були сповіщені належним чином, в тому числі і у відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с.48-53).

Заяв, або клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що в діях державного виконавця наявні порушення під час здійснення ним відповідного виконавчого провадження, а саме, постанова Головного державного виконавця від 18 липня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 59587805 мала бути направлена боржнику не пізніше 19 липня 2019 року, який є робочим днем, однак була направлена лише 29 липня 2019 року, тобто з порушенням вимог абзацу першого частини першої ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, в порушення вимог ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 10 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, постанова Головного державного виконавця про опис та арешт майна боржника, винесена 01 серпня 2019 року в межах виконавчого провадження № 59587805, не містить підпису боржника, а надані суду матеріали виконавчого провадження не містять доказів належного повідомлення боржника про проведення виконавчих дій. Також матеріали виконавчого провадження не містять доказів вчинення державним виконавцем всіх дій, передбачених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо виявлення коштів, у тому числі коштів на рахунках боржника в банках та інших фінансових установах, на які в першу чергу накладається стягнення. Тому виконавчі дії здійснювалися державним виконавцем не в повному обсязі та з порушенням норм законодавства. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 16 вересня 2019 року було скасовано заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 11 квітня 2017 року, на підставі якого 21 травня 2017 року Малиновським районним судом міста Одеси було видано виконавчий лист № 521/1279/17. 03 жовтня 2019 року Головним державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 59587805, в якій зазначено про припинення чинності арешту майна боржника, який було накладено під час виконавчого провадження № 51396912 від 15 червня 2016 року, та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Тобто вказана постанова державного виконавця містить невідповідність наданим матеріалам виконавчого провадження, так як оскаржувані виконавчі дії здійснювалися в межах виконавчого провадження № 59587805, а не виконавчого провадження № 51396912.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 20 липня 2017 року Малиновським районним судом м. Одеси на виконання заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2017 року видано виконавчий лист № 521/1276/17 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в розмірі 43195,50 грн. (а.с. 45)

Вказаний виконавчий лист стягувач пред`явив до виконання в Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

18 липня 2019 року головним державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шенгелая М.А. відкрито виконавче провадження ВП № 59587805 з примусового виконання виконавчого листа № 521/1279/17, виданого Малиновським районним судом м. Одеси від 21 травня 2017 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в розмірі 43195,50 грн., про що було постановлено постанову (а.с. 49).

Однак, зі змісту вищезазначеного виконавчого листа, вбачається, що Малиновським районним судом м. Одеси 20 липня 2017 року видано виконавчий лист № 521/1276/17 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в розмірі 43195,50 грн., таким чином вбачаються відповідні розбіжності (а.с. 45).

Згідно супровідного листа Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 18 липня 2019 року №17381 ОСОБА_1 направлена копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 18 липня 2019 року. В супровідному листі, а саме в додатках, відсутні відомості на скількох аркушах йому направлена копія цієї постанови (а.с.48).

Згідно відомостей ПАТ «Укрпошта» відстежень поштових пересилань фіскальний чек № 036 від 29 липня 2019 року Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області здійснено поштове відправлення боржнику ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та відповідне відправлення не вручено під час доставки (а.с. 51,52).

Слід зазначити, що фіскальний чек не містить відомостей, які саме документи було направлено на адресу боржника.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Таким чином, державним виконавцем було порушено приписи відповідної норми закону, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 18 липня 2019 року та її відправлення боржнику повинно було здійснено 19 липня 2019 року, який є робочим днем, однак відповідні дії державний виконавець здійснив 29 липня 2019 року, про що свідчить фіскальний чек № 036 (а.с. 51).

Що стосується, вимог скаржника щодо визнання дій головного державно виконавця Першого Малиновського відділу ДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шенгелая М.А., а саме - вчинення постанови про опис та арешт майна боржника від 01 серпня 2019 року - незаконними, судом встановлено наступне.

19 липня 2019 року головним державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шенгелая М.А. складено акт, згідно якого виконавцем здійснено вихід за адресою, вказаною у виконавчому документі, на момент проведення перевірки, боржника та належного йому майна не виявлено, на стук та дзвін у двері ніхто не відповів, виклик державного виконавця до відділу залишено у дверях (а.с. 59, 60).

30 липня 2019 року на адресу Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Степановим О.В. було надано заяву, в якій він зазначив, що являється власником будинку АДРЕСА_1 та повідомив, що в належному йому будинку знаходяться речі, що належать ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), та він надає згоду та вільний доступ державному виконавцю на проведення опису та арешту майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 (а.с. 61).

На підтвердження належності ОСОБА_2 будинку АДРЕСА_1 надано витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04 квітня 2019 року та свідоцтво від 04 квітня 2019 року (а.с. 63,64).

Постановою Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шенгелая М.А. від 30 липня 2019 року залучено працівників Малиновського відділу поліції у м. Одесі ГУКНП в Одеській області, один працівник, для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту державних виконавців та залучення осіб, при проведенні виконавчих дій, які будуть проводитися о 10.00 год. 01 серпня 2019 року, м. Одеса, вул. Кондренка, 45 (а.с. 66).

Копію цієї постанови направлено і ОСОБА_1 супровідним листом від 30 липня 2019 року №18170, однак в супровідному листі, а саме в додатках не зазначено на скількох аркушах і що за документ направляється боржнику (а.с.65).

Проте, доказів відправлення (поштові квитанції тощо), матеріали справи не містять.

Того ж дня, на адресу ОСОБА_1 державним виконавцем направлено повідомлення про проведення виконавчих дій, які будуть проводитися 01 серпня 2019 року о 10.00 год. за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому виконавець вимагав від ОСОБА_1 бути присутнім при здійсненні призначених виконавчих дій та не чинити перешкод при їх примусовому проведенні (а.с. 68-70).

Матеріали справи не містять доказів направлення, та отримання ОСОБА_1 відповідного повідомлення державного виконавця.

01 серпня 2019 року головним державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шенгелая М.А. винесено постанову про опис та арешт майна боржника, згідно якої описано та накладено арешт на майно. При цьому у цій постанові зазначено, що опис майна, належного ОСОБА_1 проводився у його відсутність, оскільки його підпис в цій постанові відсутній (а.с. 72-75).

Судом першої інстанції зазначено, що відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Згідно ч.ч. 1,2, 5 ст. 48 Закону, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

За змістом ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Аналізуючи вимоги чинного законодавства, суд зазначив, що існують два шляхи арешту майна боржника: шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника, або шляхом винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються:

1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо;

2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам, що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов`язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання).

Пунктом 1 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року N 512/5, виявлення майна та звернення стягнення на майно боржника здійснюються у порядку, встановленому розділом VII Закону.

Згідно п. 10 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року N 512/5 після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані:

-назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо);

-якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису;

-якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування;

-прізвище, ім`я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач);

-відмітка про роз`яснення зберігачеві майна обов`язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт;

-якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження;

-відмітка про роз`яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця;

-зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

Судом встановлено, що у порушення ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 10 розділу 8 Порядку звернення стягнення на майно боржника Інструкції з організації примусового виконання рішень, постанова про опис та арешт майна боржника ОСОБА_1 не містить підпису боржника, а матеріали, які надані суду, не містять доказів належного повідомлення боржника про проведення виконавчої дії.

Судом зазначено, що в постанові про опис та арешт майна боржника від 01 серпня 2019 року відсутні такі відомості, а саме не зазначено відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо) кожного внесеного в постанову предмета; та не зазначено паспортні дані та місце проживання особи, якій передано майно на зберігання.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Матеріали виконавчого провадження ВП № 59587805 не містять доказів, вчинення державним виконавцем всіх дій, передбачених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо виявлення коштів, у тому числі й коштів на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, на які в першу чергу здійснюється стягнення.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що державним виконавцем не в повному обсязі та з порушенням норм законодавства здійснювалися примусові виконавчі дії, щодо виконання виконавчого листа № 521/1276/17, виданого 20 липня 2017 року Малиновським районним судом м. Одеси, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в розмірі 43195,50 грн

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2019 року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2017 року на підставі якого було видано спірний виконавчий лист, скасовано (а.с. 85).

03 жовтня 2019 року головним державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шенгелая М.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 521/1279/17, виданого 21 травня 2017 року Малиновським районним судом м. Одеси, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в розмірі 43195,50 грн., та вказано про припинення чинності арешту майна боржника, що був накладений під час примусового виконання ВП № 51396912 від 15 червня 2016 року та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Дослідивши вищезазначену постанову державного виконавця та надані матеріали виконавчого провадження, судом встановлено невідповідність, а саме у постанові від 03 жовтня 2019 року про закінчення виконавчого провадження в п. 2 резолютивної частини зазначено, що виконавцем скасовується арешт майна боржника, накладений під час примусового виконання виконавчого провадження № 51396912 від 15 червня 2016 року.

Проте виконавчі дії здійснювалися з примусового виконання виконавчого листа № 521/1276/17, виданого 20 липня 2017 року Малиновським районним судом м. Одеси щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в розмірі 43195,50 грн. у виконавчому провадженні № 59587805.

Таким чином суд звернув увагу на невідповідність, що виконавче провадження № 51396912, про яке зазначає державний виконавець під час постановлення постанови від 03 жовтня 2019 року, здійснювалося у виконавчому провадженні № 59587805.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Достовірними, відповідно до ст.79 ЦПК України є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції з`ясовано з показів свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , які були надані у судовому засіданні, що ОСОБА_1 під час опису та арешту майна не був присутнім, його було видворено із території будинку та в самий будинок так і не допущено, що є порушенням п. 10 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року N 512/5.

Суд зазначив, що в постанові про опис та арешт майна боржника від 01 серпня 2019 року відсутні підписи ОСОБА_1 , та відповідних відміток про відмову від підпису матеріали справи та виконавчого провадження не містять.

З урахуванням викладеного, суд встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність в діях головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шенгелая М.А. порушення під час здійснення відповідного виконавчого провадження.

Висновки суду відповідають вимогам закону, на які посилався суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що скаржником пропущено строки для звернення зі скаргою на рішення та дії державного виконавця до Малиновського районного суду м. Одеси, апеляційний суд не приймає, оскільки відповідно до матеріалів справи копію постанови Головного державного виконавця від 18 липня 2019 року про відкриття виконавчого провадження та копію постанови про опис та арешт майна боржника від 01 серпня 2019 року ОСОБА_1 отримав лише 19 серпня 2019 року в приміщенні Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що підтверджується розпискою в матеріалах справи, а зі скаргою звернувся 29 серпня 2019 року, тобто в межах десятиденного строку передбаченого законодавством.

Апеляційний суд звертає увагу, що виконавче провадження за своїм змістом є сукупністю дій визначених законом органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень.

При цьому, боржник має право на добровільне виконання рішення суду, що дозволяє йому уникнути додаткових фінансових витрат у зв`язку з примусовим виконанням та не хвилюватись про обмеження власних прав, які можуть накласти державні виконавці.

Невиконання обов`язку державним виконавцем з надіслання належним чином копій постанов на адресу боржника впливає на можливість останнього добровільно та своєчасно виконати рішення суду, а порушення державним виконавцем правил черговості та співмірності звернення стягнення порушує майнові права боржника.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними необґрунтованими та такими, що зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм повну, всебічну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Крім того, зазначені доводи не вказують на порушення судом норм матеріального та процесуального права та на незаконність судового рішення, і не є визначальними при ухваленні рішення.

Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шенгелая Михайла Аркадійовича - залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду міста Одеси від 11 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 09 грудня 2022 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра