Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2022 Справа №607/440/22

провадження №2/607/1483/2022

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Крупи О.А.

представника позивача адвоката Купенко М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Купенко Максим Сергійович до Товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» про визнання зобов`язання за договором припиненими, стягнення безпідставно набутих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Купенко М.С. звернулась в суд з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» про визнання зобов`язання за договором припиненими, стягнення безпідставно набутих коштів.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що між ОСОБА_1 та ТОВ «СС ЛОУН» 05.10.2018 укладено Договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (оферти) № 386226-А, за умовами якого відповідачем надано позивачу кредит в сумі 3500,00 гривень для власних потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, з 05.10.2018 по 25.10.2018 включно, зі сплатою процентів 1,33 % в день (478,8% річних). Відповідно до п. 4.3. Договору нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня надання кредиту Позичальнику до дня терміну платежу, зазначеному в пп.2.1.2 Договору включно (тобто до 25.10.2018). Нарахування процентів проводиться на суму кредиту, яка не повернута Позичальником кредитодавцю. Згідно п.4.6. Договору у разі неповернення строкової заборгованості за Договором до дня терміну платежу, нарахування процентів за користування кредитом припиняється. З дня наступного за днем терміну платежу, нараховується пеня в розмірі 3% від суми кредиту, що не сплачена позичальником в термін платежу, за кожний день прострочення. Умовами п 4.8. Договору визначено, що при надходженні на поточний рахунок Кредитодавця грошових коштів для виконання зобов`язань Позичальника та/або у разі наявності простроченої заборгованості. Кредитодавець направляє такі грошові кошти на погашення заборгованості в наступній черговості: у першу чергу - сума нарахованої пені; у другу чергу - нараховані проценти за користування кредитом; у третю чергу - сума кредиту.

Позивач звертає увагу, що у відповідності до ч. 2 ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування» (в редакції чинній станом на 05.10.2018), сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Таким чином, з 11.11.2018 нарахування пені понад суму 1750,00 гривень (3500/2) не могла здійснюватися.

У встановлений договором строк, ОСОБА_1 не сплатила проценти за користування кредитом та не повернула суму кредиту, відтак станом на 25.10.2018 заборгованість позивача перед відповідачем складала 4477,55 гривень, з яких: 3500,00 гривень - сума кредиту, 977,55 гривень - сума нарахованих процентів. У відповідності до п. 4.6. Договору нарахування процентів припинилось, розпочалось нарахування пені в розмірі 3% від несплаченої суми кредиту за кожен день прострочення. Однак, як вбачається з наданого Відповідачем документу «Картка рахунку 373 за 05.10.2018-11.11.2021», за Договором кредитор продовжив нарахування споживачу послуг проценти за користування сумою кредиту, чим порушив п. 4.6. Договору.

Так, з розрахунку позивача ОСОБА_1 здійснила наступні оплати суми кредиту, процентів та пені: 28.10.2018 у сумі 547,75 грн, з яких: 315,00 грн в рахунок погашення пені, 232,75 грн в рахунок погашення нарахованих процентів; 01.11.2018 у сумі 325,85 грн в рахунок погашення пені, 09.11.2018 у сумі 465,50 грн в рахунок погашення пені; 19.11.2018 в сумі 232,75 гривень в рахунок погашення пені; 30.11.2018 у сумі 1002,40 грн, з яких: 410,90 грн в рахунок погашення пені, 591,50 грн в рахунок погашення процентів за користування кредитом; 10.12.2018 у сумі 535,85 грн, з яких: 153,30 грн в рахунок погашення процентів за користування кредитом, 382,55 грн в рахунок погашення суми кредиту; 16.12.2018 у сумі 325,85 грн в рахунок погашення суми кредиту; 22.12.2018 у сумі 465,5 грн в рахунок погашення суми кредиту; 30.12.2018 у сумі 4292.00 грн. в рахунок погашення суми кредиту.

Позивач зауважує, що після здійснення платежу 30.12.2018, зокрема виконання зобов`язання за договором в повному обсязі виникла переплата в сумі 1965,90 грн, тобто кошти отримані відповідачем після виконання договору без правових підстав. Однак, не зважаючи на отримання грошових коштів від позивача без правових підстав, відповідач не здійснив повернення 1965,90 гривень клієнту, оприбуткував як дохід від переплат.

На переконання позивача набуття відповідачем грошових коштів без правових підстав порушує його право на мирне володіння належним йому майном - коштами в сумі 1965,90 грн, що суперечить положенням ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; згідно яких кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Окрім того, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, позивач вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 30.12.2018 по 29.12.2021 відповідач повинен сплатити інфляційні втрати за користування грошовими коштами у сумі 382,82 грн та 3 % річних у сумі 176,93 грн.

Разом з тим, оскільки позивач не є спеціалістом в галузі права, тому для надання фахової юридичної допомоги при захисті своїх порушених прав звернулася за професійною правничою допомогою до адвоката та понесла витрати на оплату послуг останнього на загальну суму 2000.00 грн.

На підставі вищевикладеного, позивач просить позовні вимоги задовольнити, визнати зобов`язання за Договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (оферти) № 386226-А від 05.10.2018, укладеним між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 припиненим 30.12.2018 та стягнути з ТОВ «СС ЛОУН» на користь ОСОБА_1 2525,65 грн, з яких: 1965,90 грн - безпідставно отримані грошові кошти; 382,82 грн - інфляційні втрати за період з 30.12.2018 по 29.12.2021; 176.93 грн 3 % річних за період з 30.12.2018 по 29.12.2021, а також судові витрати, у тому числі витрати на правничу допомогу адвоката.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.01.2022 року відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 22.02.2022 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено розгляд справи по суті.

У судовому засіданні представник позивача адвоката Купенко М.С. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ТОВ «СС ЛОУН» в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав.

Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 223 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав:

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 05.10.2018 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» був укладений Договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №386226-А (далі - Договір). Згідно з пунктами 2.1.1 та 2.1.2 вищевказаного Договору, суму кредиту визначено у розмірі 3500.00 грн. з терміном платежу 25.10.2018.

Договір укладено в електронній формі та підписано позивачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 320905, до вимог Закону України «Про електронну комерцію».

Виходячи з положень п.10.3, п.1.9 вказаного Договору, на момент укладання договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з текстом Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «СС Лоун», які розміщенні на сайті кредитодавця за посиланням: https://ccloan.ua/ua/pravila.

За змістом п.п.2.1.3 Договору, плата за користування кредитом у вигляді процентів є фіксованою та складає 1.33% в день; річна відсоткова ставка за кредитом складає 478.8%. Сукупна вартість кредиту для позичальника з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладанням Договору складає 133,25% від суми кредиту/4663,75 грн.

Пунктом 4.2 Договору встановлено, що сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно Графіка платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору, розміщується в Особистому кабінеті та надається Позичальнику Кредитодавцем разом із Договором.

Так, згідно з графіком платежів до Договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №386226-А від 05.10.2018, позивач зобов`язалась сплатити відповідачу у строк до 25.10.2018 загальну суму 4663,75 грн, з яких: 3500 грн сума кредиту; 1163,75 - проценти за користування кредитом.

Згідно п. 5.3 Договору, у випадку прострочення Терміну платежу, вказаного в п.п. 2.1.2 Договору, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю пеню, яка нараховується відповідно до п.п. 4.6 Договору, яким визначено, що у разі неповернення строкової заборгованості за Договором до дня терміну платежу, нарахування процентів за користування кредитом припиняється. З дня, наступного за днем терміну платежу нараховується пеня в розмірі 3% від суми кредиту, що не сплачена позичальником в термін платежу, за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 5.4 Договору, пеня нараховується протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з першого дня прострочення Терміну платежу. При цьому сумарна кількість днів нарахування пені за Договором не перевищує 60 (шістдесяти) днів включно.

Як встановлено судом, позивач у визначений договором строк, тобто до 25.10.2021 не повернула Товариству з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» суму кредиту та не сплатила проценти за користування кредитом. Відтак, станом на 25.10.2021 заборгованість позивача перед відповідачем становила 4663,75 грн, з яких 3500 грн сума кредиту; 1163,75 проценти за користування кредитом, як це передбачено та погоджено сторонами у Договорі та графіку платежів до Договору.

Згідно виписки «Картка рахунку 373 за 05.10.2018 11.11.2021», позивач на погашення суми кредиту, процентів та пені сплатила на користь відповідача грошові кошти наступними платежами: 28.10.2018 - 547,75 грн; 01.11.2018 - 325,85 грн; 09.11.2018 - 465,50 грн; 19.11.2018 - 232,75 грн; 30.11.2018 - 1002,40 грн; 10.12.2018 - 535,85 грн; 16.12.2018 - 325,85 грн; 22.12.2018 465,50 грн; 30.12.2018 4292,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 та від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі за текстом Закон), згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Під припиненням зобов`язання розуміється погашення прав та обов`язків сторін, що складають його зміст. Це означає, що кредитор і боржник більше не пов`язані правами та обов`язками.

В силу статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

У пункті 6.4 Договору сторони погодили, що Договір припиняється в день повернення Позичальником заборгованості.

Як вбачається з виписки «Картка рахунку 373 за 05.10.2018 11.11.2021», за рахунок здійсненого позивачем 30.12.2018 платежу у сумі 4292,00 грн сума заборгованості була погашена у повному обсязі. Тобто, станом на 30.12.2018 позивач виконала свої зобов`язання та здійснила платежі в рахунок повного погашення заборгованості за Договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №386226-А від 05.10.2018. Тому, зобов`язання позивача за Договором припинилося, внаслідок його виконання в повному обсязі.

Жодних відомостей про те, що відповідачем заперечується даний факт суду не надано та до матеріалів позовної заяви не доданою.

За таких обставин, суд вважає, що вищенаведене свідчить про відсутність обстави, які б підтверджували наявність порушеного права позивача на час звернення до суду з позовною вимогою про визнання зобов`язання за договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №386226-А від 05.10.2018 припиненим.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у ній, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Отже підставою для звернення до суду є наявність порушеного права та звернення про здійснення його захисту особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову (правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 у справі № 3-670гс15).

З огляду на те, що на час звернення з позовом до суду зобов`язання позивача за Договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №386226-А від 05.10.2018 було вже припиненим, внаслідок його фактичного виконання в повному обсязі, суд дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача, а відтак у задоволенні позовних вимог про визнання зобов`язання за договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (оферти) №386226-А від 05.10.2018 припиненим слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Товариством з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» грошових коштів у сумі 2525,65 грн, суд зазначає наступне.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави.

Загальні умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, адже отримання однією із сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією із сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони у порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним.

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивач як сторона по справі зобов`язаний довести ті обставини на які він посилається як на правову підставу своїх вимог та заперечень.

Так, до позовної заяви позивачем долучено відомості щодо виконання нею умов договору №386226-А від 05.10.2018 у яких представником позивача адвокатом Купенко М.С. здійснено розрахунок заборгованості позивача, зокрема нарахування процентів, пені та здійсненні нею оплати на погашення суми кредиту, процентів та пені. Згідно вказаної відомості ОСОБА_1 за договором №386226-А від 05.10.2018 сплатила Товариству з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» кошти у розмірі 8193,45, з яких 977,55 грн проценти за користування сумою позики за період з 05.10.2018 по 25.10.2018 включно; 1750 грн пеня; 3500 грн основна сума заборгованості (тіло позики); 1965,90 грн отриманні Товариством з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» без правових підстав (переплата).

Здійснюючи вищезгаданий розрахунок, сторона позивача посилається на Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на 05.10.2018), зокрема ст. 21, яка встановлює, що сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Разом з тим, суд такі доводи позивача відхиляє, оскільки згідно п. 1 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на 05.10.2018), цей закон не поширюється на: договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця, та кредитні договори, що укладаються на строк до одного місяця;

Таким чином, правовідносини які склалися між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» не регулюється нормами Закону України «Про споживче кредитування», оскільки кредитний договір укладався строком до одного місяця, відтак при здійсненні вищезгаданого розрахунку представником відповідача безпідставно застосовано ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування», щодо не можливості нарахування пені більше 50 % суми наданого кредиту.

Окрім цього, у відомості щодо виконання ОСОБА_1 умов договору №386226-А від 05.10.2018 представник позивача зазначає, що станом на 25.10.2018 сума боргу позивача, яка підлягала сплаті становить 4477,55 грн. Водночас за умовами договору ( п. 2.3.2) та графіку платежів до Договору, які сторони погодити між собою, про що свідчить електронний підпис одноразовим ідентифікатором 320905 позивача, сукупна вартість кредиту для позичальника з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладанням Договору, яка підлягає сплаті 25.10.2018 складає 4663,75 грн, з яких зокрема 3500 сума кредиту та 1163,75 проценти за користування кредитом.

Враховуючи те, що позивач обґрунтовує свої позовній вимоги в частині стягнення коштів отриманих без правових підстав з відповідача, розрахунком складеним представником позивача з урахуванням вимог ЗУ«Про споживче кредитування», який не підлягає застосуванню до даних правовідносин та при здійсненні якого взято за основу суму, яка не відповідає умовам договору укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «СС Лоун», суд відхиляє долучену до позовної заяви відомість щодо виконання ОСОБА_1 умов договору №386226-А від 05.10.2018, у зв`язку із її необґрунтованістю.

Суд також звертає увагу, що за умовами п.п. 4.10, 4.11 Договору, якщо позичальник оплатив заборгованості у розмірі більшому, ніж передбачено Договором, позичальник має право протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дня, наступного за днем оплати заборгованості, звернутись до кредитодавця для повернення суми переплати шляхом направлення електронного листа на електронну адресу кредитодавця або поштового відправлення на поштову адресу кредитодавця, вказавши ПІБ, РНОКПП, № Договору, розмір переплати, № рахунку, Банк, в якому відкрито рахунок та МФО Банку позичальника, ЄДРПОУ Банку, номер платіжної картки позичальника. Якщо позичальник не звернувся до кредитодавця з вимогою повернути йому грошові кошти зазначені в пп. 4.10 Договору, кредитодавець зараховує їх на свій доходний рахунок на 21 (двадцять перший) календарний день з дня, наступного за днем оплати заборгованості позичальником.

Відтак якщо на переконання позивача, внаслідок оплати нею коштів в рахунок погашення заборгованості, виникла переплата у розмірі 1965,90 грн, тобто вона сплатила заборгованість у більшому розмірі ніж це передбачено умовами Договору, остання не була позбавлена можливості скористатись п. 4.10 Договору та звернутись протягом 20 (двадцяти) календарних днів з наступного дня після здійснення оплати до Товариства з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» з вимогою про повернення суми переплати.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь які відомості такого звернення позивача до Товариства з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» у встановлений договором строк. Водночас долучена до позовної заяви пропозиція досудового врегулювання спору, яка була направлена відповідачу на електронну адресу датована лише 29.12.2021, в той час як платіж внаслідок якого на думку позивача виникла переплата був здійсненний 30.12.2018.

З огляду на вище викладене, враховуючи, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що відповідачем безпідставно набуто грошові кошти у розмірі 1965,90 грн, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в даній частині.

Оскільки відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача коштів, суд також не вбачає підстав і для стягнення сум інфляційних нарахувань та 3 % річних.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У ч. ч. 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов не є обґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 76-82, 89, 133, 141 ч. 1, 6, 247 ч. 2, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Купенко Максим Сергійович до Товариства з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН» про визнання зобов`язання за договором припиненими, стягнення безпідставно набутих коштів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення буде складене 07 липня 2022 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СС ЛОУН», , місцезнаходження: вул. Максимовича Михайла, 8 (Голосіївський район), м. Київ, 03066.

Головуючий суддяН. Р. Кунець