Єдиний унікальний номер справи 183/2760/21
Провадження № 2/183/935/22

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2022 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з участю секретаря судового засідання Петрієнко В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ТОВ "Алекскредит" звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, позивач посилається на те, що 30 вересня 2019 року між ним та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту № 2758270. Відповідно до п. 1.1. договору невід`ємною частиною цього Договору є "Правила надання кредиту ТОВ "Алекскредит", що розміщенні на Сайті Кредитодавця https//alexcredit.ua/umovi. Зазначений договір було оформлено у порядку, передбаченому розділом 4 таких Правил. Відповідно до 5.1. та п. 5.2. Правил Сторони домовилися, що Договір укладається а електронній формі шляхом використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.Кредитодавець30 вересня 2019 року перерахував на картковий рахунок позичальника кредитні кошти у розмірі 7000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним до 30 жовтня 2019 року (включно).

Пунктом 1.6. Договору визначено ставки нарахування відсотків, відповідно до якого базова відсоткова ставка за один день користування кредитом 1,7%; акційна ставка або ставка за програмою лояльності за один день користування кредитом 1,45%; спеціальна відсоткова ставка за один день користування кредитом після Узгодженого строку повернення кредиту 3,00%.

Зі своєї сторони позивач виконав свої зобов`язання за договором кредиту у повному обсязі, надав відповідачеві кредит у розмірі, відповідно до умов договору, шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника, що підтверджується довідкою Товариства з обмеженою відповідальність "Елаєнс" від 23 березня 2021 року.

28 жовтня 2019 року між ним та відповідачем ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору про надання кредиту № 2758270 від 30 вересня 2019 року, за умовами якої сторони погодили кінцевий строк повернення кредиту до 29 листопада 2019 року (включно) та обумовили, що на дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані відсотки за користування кредитом за період з 30 вересня 2019 року по 28 жовтня 2019 року в розмірі 2 842,00 грн., а також передбачили, що у разі порушення узгодженого строку повернення кредиту позичальник сплачує штраф у розмірі 150,00 грн.

У порушення умов вказаного договору відповідач ОСОБА_1 не виконала належним чином свої зобов`язання щодо повернення коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим, станом на 22 квітня 2021 року утворилась заборгованість за наданим кредитом у загальному розмірі 11 432,32 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту в розмірі 7000,00 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом за базовою відсотковою ставкою за один день користування кредитом 1,7 % за період з 29 жовтня 2019 року по 29 листопада 2019 року в розмірі 3 464,40 грн., інфляційних витрат за сумою кредиту, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України в розмірі 647,50 грн. та інфляційних втрат за відсотками за користування кредитом, нараховані у порядку ст. 625 ЦК України в розмірі 320,42 грн. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача на його користь.

Не погоджуючись із пред`явленим позовом, 17 грудня 2021 року відповідач ОСОБА_1 подала суду відзив на позовну заяву, за змістом якого остання заперечує проти позовних вимог, оскільки укладений договір містить ознаки кредитного договору та відповідно діяльність позивача щодо такого виду діяльності потребує ліцензування, крім того позивачем не надано належних та достовірних доказів умов кредитування в частині нарахування відсотків, з огляду на їх мінливий характер, як не надано доказів наявної заборгованості за кредитним договором, а сума нарахованих відсотків перевищує суму заборгованості за кредитом. Зазначила, що вона не погоджується із порядком нарахування та розміром 3 % річних та інфляційних втрат і вважає, що позивачем в односторонньому порядку було змінено умови основного зобов`язання в частині строків його виконання, й порядку сплати відсотків за користування кредитом, оскільки 08 квітня 2020 року приватним виконавцем м. Києва Дорошкевич В. Л. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса щодо кредитного договору. Додала, що на її думку позивачем не виконано вимог ЦПК України щодо обов`язковості досудового врегулювання спору, про що також не відображено у тесті пред`явленої позовної заяви. У зв`язку з чим, просила відмовити позивачеві у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі.

03 червня 2021 року на адресу суду надійшла довідка про зареєстроване місце проживання фізичної особи-відповідача. Ухвалою судді від 04 червня 2021 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін і відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою сторонам було встановлено строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, а також заперечень. Ухвалою суду від 15 липня 2021 року було повернуто без розгляду клопотання про проведення судових засідань у цій справі поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке подане від імені представника позивача. Ухвалою суду від 18 жовтня 2021 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 25 жовтня 2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у цій справі.

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги останній підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином,причин неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за її відсутності.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов такого висновку.

Судом установлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" () є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому чинним законодавством України порядку, основним видом економічної діяльності якого є 64.92 інші види кредитування, що підтверджується витягом зі Статуту ТОВ "Алекскредит" та Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ "Алекскредит", наданими суду у засвідчених представником позивача копіях.

30 вересня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю"Алекскредит" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту № 2758270 (надалі Договір). Відповідно до п. 1.1. Договору невід`ємною його частиною є "Правила надання кредиту ТОВ "Алекскредит", що розміщенні на Сайті Кредитодавця https//alexcredit.ua/umovi.

Зазначений Договір було оформлено у порядку, передбаченому розділом 4 Правил. Відповідно до 5.1. та п. 5.2. Правил Сторони домовилися, що Договір укладається а електронній формі шляхом використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.

Кредитодавець 30 вересня 2019 року перерахував на картковий рахунок позичальника кредитні кошти у розмірі 7000,00 грн., що підтверджується відповідною довідкою, а також випискою АТ КБ "ПриватБанк" з рахунку відповідача, наданою на виконання ухвали суду про витребування доказів.

У свою чергу відповідно до умов укладеного Договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним до 29 жовтня 2019 року (включно).

Пунктом 1.6. Договору визначено ставки нарахування відсотків, відповідно до якого Базова відсоткова ставка за один день користування кредитом 1,7%; акційна ставка або ставка за програмою лояльності за один день користування кредитом 1,45%; спеціальна відсоткова ставка за один день користування кредитом після Узгодженого строку повернення кредиту 3,00%.

Судом установлено, що 28 жовтня 2019 року між ним та відповідачем ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до договору про надання кредиту № 2758270 від 30 вересня 2019 року, за умовами якої сторони погодили кінцевий строк повернення кредиту до 29 листопада 2019 року (включно) та обумовили, що на дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактично нараховані відсотки за користування кредитом за період з 30 вересня 2019 року по 28 жовтня 2019 року в розмірі 2 842,00 грн., а також передбачили, що у разі порушення узгодженого строку повернення кредиту позичальник сплачує штраф у розмірі 150,00 грн.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори.

На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором Банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

На підставі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

На підставі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу.

Суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов`язання за правилами ч.ч. 1, 2 ст. 545 ЦК України дійшов висновку про відсутність сумнівів в істинності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем, які з огляду на не спростовану вірогідність відомостей про несплачені позивачу суми безспірно спростовують добросовісність відповідача. Оскільки іншого не доведено, за внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 в порушення ст.ст. 529, 530, 536 ЦК України відступила від умов про повернення суми кредиту і від строків виконання за договором, чим прострочила виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення кредиту та сплати процентів.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 порушила взяте перед позивачем зобов`язання, на підставі чого з урахуванням визнаних позивачем сум, як ним отриманих, його права згідно з ст.ст. 610, 611 ЦК України підлягають захисту, з присудженням з відповідача на користь позивача 7 000 гривень 00 коп. боргу за кредитом і 3 464 гривень 40 копійок боргу за відсотками.

Крім того, ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем та перепровіреного в судовому засіданні, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту становлять 647,50 грн. та втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом становлять 320,42 грн.

Суд зауважує, що статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Вирішення цієї цивільної справи та ухвалення у ній відповідного законного й обґрунтованого рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Усі ці складові могли бути з`ясовані лише у процесі доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Стаття 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено, як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим, обставини, викладені відповідачем ОСОБА_1 не ґрунтуються на вимогах чинного матеріального законодавства України та містять ознаки надмірного формалізму, як і не підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, при цьому суд ураховує, що відповідач фактично не заперечує проти обставин наявності між нею та позивачем кредитних правовідносин та їх умов, що також підтверджується матеріалами справи та зібраними у ній доказами.

Внаслідок викладеного, суд приходить до висновку що аргументи позивача, наведені в позові в цій частині, обґрунтовані та підтверджені належними, допустимими й достовірними доказами, а тому є всі підстави для задоволення позову в частині присудження до стягнення на користь позивача з відповідача вищезазначеної заборгованості за кредитним договором, яка підтверджена розрахунками, доданими до позову та заявленому позивачем до стягнення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" заборгованість за кредитним договором № 2758270 від 30 вересня 2019 року з урахуванням змін та доповнень, викладених у додатковій угоді № б/н від 28 жовтня 2019 року в розмірі 11 432 гривень 32 коп., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту 7 000,00 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом за базовою відсотковою ставкою за один день користування кредитом 1,7 % за період з 29 жовтня 2019 року по 29 листопада 2019 року 3 464,40 грн., інфляційних витрат за сумою кредиту 647,50 грн. та інфляційних втрат за відсотками за користування кредитом 320,42 грн., а також судовий збір у розмірі 2 270,00 грн., а всього на суму 13 702,32 грн. (тринадцять тисяч сімсот дві гривні 32 копійки).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

-позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Алекскредит",, місцезнаходження юридичної особи за адресою: 49044, м. Дніпро, вул. Якова Самарського, 12А;

-відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення суду складено і підписано 25 жовтня 2022 року.

Суддя Г.Є. Майна