Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2710/21

Номер провадження: 2/511/142/22

11 липня 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Іванової О. В.,

секретаря судового засідання Возняк Г.В.

розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою

позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1

до відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що сторони зареєстрували шлюб 22 грудня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 виданим Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції в Одеській області (на теперішній час Роздільнянський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіоонального Управління міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №291.

Від шлюбу народилася донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні конфлікти, внаслідок чого між сторонами припинились шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство та на даний час мешкають окремо. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд: розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

13.01.2022 року на запит суду в порядку ч.7 ст.187 ЦПК України надійшли відомості з органу реєстрації місця проживання про зареєстроване місце проживання відповідача.

Ухвалою суду від 13.01.2022 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні (а.с.21).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу розглядати у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, справу просив розглянути в судовому засіданні без його участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Сторони по справі зареєстрували шлюб 22 грудня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, на підставі актового запису №291. (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 виданого Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, де батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.11).

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданою Марківською сільською радою, дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні (а.с.13)

Позивач вказує, що фактично їх відносини з відповідачем як подружжя припинилися ще на початку 2020 року, ОСОБА_1 сподівалася, що відносини налагодяться, але ніякого порозуміння з боку чоловіка не відбулось. Відповідач не бажає приймати участь у вихованні та утриманні доньки, тому позивач була змушена звернутись до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини, у зв`язку з чим Роздільнянським районним судом Одеської області було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 12).

Також у своїй позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що вона втратила до відповідача всі почуття, між сторонами припиненні всі духовні та фізичні зв`язки, сім`я фактично розпалася, подружжя проживає окремо, у зв`язку з чим вважає, що причини, які спонукали її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя з відповідачем як подружжя суперечитиме їх інтересам.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно з ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

У відповідності до ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч. 2 ст. 104 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Спору щодо поділу майна подружжя не має.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу.

Відповідно до приписів ч.1ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно зіст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи однозначну позицію учасників справи, суд не вважає за можливе застосування будь-яких заходів щодо збереження шлюбу.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Зокрема, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» від 12 червня 2014 року наголошено на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя.

Відповідно до ч. 2ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Поняття «Приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява N 44647/98).

Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач після розірвання шлюбу просить залишити її прізвище « ОСОБА_4 ».

Тому, суд, при вирішенні питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне залишити позивачу прізвище, яке вона обрала після реєстрації шлюбу « ОСОБА_4 ».

Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до п.1.3. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду в повному обсязі у сумі 908 грн.

Керуючись ст.ст. 4,18,19,76-81,95,206,211,247, 258-259,263-265, 288,289 ЦПК України, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований 22 грудня 2017 року Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, на підставі актового запису №291.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачу залишити: ОСОБА_4 .

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Іванова