ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - АТ «Страхова компанія «АРКС» про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - АТ «Страхова компанія «АРКС» про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_3 є власником транспортного засобу марки «Seat», моделі «Leon», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . 24.05.2019 року, в м. Дніпрі на перехресті вул. Володарського та Свєтлова сталось ДТП, а саме автомобіль марки «Toyota», модель «Rav 4» з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 рухаючись по вул. Сєтлова не надав перевагу автомобілю марки «Seat», моделі «Leon» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який рухався по вул. Володарського та мав перевагу в русі відповідно до встановленого дорожнього знаку. В результаті чого, автомобіль марки «Seat», моделі «Leon» отримав механічні пошкодження. В цей же день, учасники ДТП склали Європротокол у якому відповідач зазначила, що вину свою визнає та звернулись до страхової компанії останньої, а саме ПАТ «Страхова компанія «АРСК».

07.06.2019 року, страхова компанія здійснила позивачу виплату відшкодування в сумі 30 764 грн. 30 коп.

Згідно висновку № 6724 експертного дослідження авто товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 25.07.2019 року, вартість відновлювального ремонту становить 70 998 грн. 04 коп. Таким чином, її матеріальні збитки складають 70 998,04 - 30 764,30 = 40 233 грн. 74 коп.

Відповідач відмовилась сплачувати решту суми, а тому позивач звернулась за захистом своїх прав до суду.

Крім втрат на ремонт автомобіля позивачка понесла ще витрати пов`язані з втратою товарної вартості транспортного засобу, оскільки з наступним продажом автомобіля, вона зможе отримати суттєво меншу суму у порівнянні із тією, яку б вдалося отримати, якщо б він не був пошкоджений внаслідок ДТП.

Також, не маючи можливість використовувати своє авто, оскільки він був пошкоджений, позивачка та члени її сім`ї несли додаткові витрати в розмірі вартості переміщення транспортом загального користування, а це складає 8 195 грн. 03 коп.

Крім того, протиправними діяннями зі сторони відповідача, позивачу та її близьким було завдано значної моральної шкоди, яка полягає у хвилюванні, оскільки автомобіль є сімейним та чоловік дуже часто їздить на ньому у відрядження та і сама позивачка, як молода мама використовує його для поїздок з малою дитиною. Переживання також поглиблювалось поведінкою відповідача, оскільки вона відмовлялась відшкодовувати шкоду та затягувала розгляд спірних питань. За відсутності коштів на ремонт автомобіля, він тривалий час знаходився на СТО, що також призвело до переживань та ускладненням заробітку коштів.

Враховуючи зазначене, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь відшкодування матеріальної та моральної шкоди у вигляді: вартості відновлювального ремонту транспортного засобу в сумі 40 233 грн. 96 коп.; втрати товарної вартості транспортного засобу в сумі 63 409 грн. 96 коп.; вартості проїзду в сумі 8195 грн. 03 коп; моральної шкоди в сумі 10 000 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , тертя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - АТ «Страхова компанія «АРКС» про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у вигляді вартості відновлювального ремонту 32 542 грн. 67 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково у розмірі франшизи у сумі 2 000 грн. Також просить стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн та витрати за оплату судового збору.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволених позовних вимог, в іншій частині не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , є власником автомобіля марки «Seat», моделі «Leon», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

24.05.2019 року, на перехресті вул. Володарського та вул. Свєтлова в м. Дніпрі, сталося ДТП за участі автомобілів Seat Leon, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та Toyota Rav 4 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керувала відповідач.

Того ж дня, було складено Європротокол між учасниками ДТП, згідно якого відповідач визнала себе винною у ДТП.

Звернувшись до страхової компанії - АТ «Страхова компанія «АРКС», у якій було застраховано відповідальність відповідача, позивачу було вплачено відшкодування у розмірі 30 764 грн. 30 коп. згідно платіжного доручення від 06.06.2019 року № 567446.

Також позивачу було виплачено страхову виплату АТ «СК «Брокбізнес» у розмірі 31 423,42 грн.

Рішенням П`ятихатського районного суду м. Дніпропетровська від 31.03.2021 року у справі № 190/16/21 з позивача стягнуто на користь АТ «СК «Брокбізнес» суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 31423,42 грн. Вказане рішення набрало законної сили 05.05.2021 року.

Відповідно до висновку експертного дослідження № 6724 від 25.07.2019 року, складеного експертом-автотоварознавцем, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Seat», моделі «Leon», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 70998 грн. 04 коп.

Ухвалюючи рішення в частині стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що дорожньо-транспортна пригода, у якій пошкоджено автомобіль позивача, сталась з вини відповідача та перебуває у взаємозв`язку з порушенням ним Правил дорожнього руху України, відповідач має відшкодувати позивачу завдані матеріальні збитки, у сумі, що визначена експертом-автотоварознавцем як вартість відновлювального ремонту, за вирахуванням вже отриманої позивачем суми страхового відшкодування та суми ПДВ.

Однак, колегія суддів не може в повній мірі погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Верховний Суд в постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц вказав, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Судом попередньої інстанції встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 30 764,30 грн.

На думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна є недостатньою.

Встановлено, що відповідно до полісу страхування ліміт відповідальності власника застрахованого транспортного засобу «Toyota», модель «Rav 4» з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 , встановлено у розмірі 100 000 гривень, розмір франшизи встановлений у розмірі 2 000 грн (а.с. 133).

Також встановлено, що ОСОБА_2 надала згоду на те, що розрахунок страхового відшкодування буде здійснено на підставі Звіту № ZA290519 від 29.05.2019 року, відповідно до якого розмір страхового відшкодування за вирахуванням франшизи та з урахуванням витрат на додаткових витрат на евакуацію ТЗ становить 30 764,30 грн.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи вважає, що саме ОСОБА_1 , як особа, яка винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити ОСОБА_2 різницю між виплаченою ОСОБА_2 страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 апеляційний суд приймає за основу Звіт № ZA290519 від 29.05.2019 року з яким ОСОБА_2 погодилась та не оспорювала у встановленому порядку.

Відомості про фактичне здійснення ремонту автомобіля позивача, в матеріалах справи відсутні.

Так, згідно Звіту № ZA290519 від 29.05.2019 року, вартість відновлювального ремонту склала 54 483,17 грн, а вартість матеріального збитку (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) 31 964, 30 грн.

Страховиком виплачено ОСОБА_2 30 764,30 грн (із розрахунку 31 964,30 грн майнового збитку з урахуванням зносу + 800 грн додаткові витрати на евакуацію ТЗ - 2000 грн франшизи).

Таким чином, розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 становить 22 518, 87 грн.

Крім того, відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно зі ст. 12 Закону України Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 цього Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

На підставі викладеного, враховуючи те, що розмір франшизи в сумі 2000 гривень не відшкодований страхувальником, вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції, в оскаржуваній частині слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 24 518, 87 грн.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 07/06/21-54 від 07 червня 2021 року, ордер серія ДП № 40/12/03 від 07.06.2021 року свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серія ДП № 4376, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс та очікує понести.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

Щодо розподілу судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Враховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору слід змінити, зменшивши його з 325, 42 грн до 245,18 грн.

Також, враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено часткового, з позивача на користь апелянта слід стягнути судовий збір у розмірі 362,12 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення суду, в оскаржувані частині, скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 24 518, 87 грн.

В задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Це ж рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору змінити, зменшивши його з 325, 42 грн до 245,18 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 362,12 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: