ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/86/22 Доповідач - Шевчук Г.М.
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

21 лютого 2022 року м. Тернопіль

Cуд апеляційної інстанції Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Костів О. З., Міщій О. Я.,

при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Тернопільського міськрайонного суду від 29.09.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до директора Тернопільського місцевого центру з надання та отримання вторинної допомоги ОСОБА_2 про визнання права на інформацію порушеним, зобов`язання вчинити дії, визнання бездіяльності протиправною ,-

ВСТАНОВИВ:

06.10.2021 р. ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою на ухвалу судді Тернопільського міськрайонного суду від 29.09.2021 р., не сплативши судовий збір. у зв`язку з чим 11 жовтня 2021 року Тернопільським апеляційним судом була прийнята ухвала про залишення апеляційної скарги без руху з наданням десятиденного строку з дня отримання ухвали для сплати судового збору.

Зазначена ухвала про залишення апеляційної скарги без руху надсилалась ОСОБА_1 тричі, 12 жовтня 18 листопада 2021 року та 12 січня 2022 року на зазначену ним в апеляційній скарзі адресу АДРЕСА_1 , однак вказану ухвалу він не отримував, а рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення поверталися з відміткою за закінченням терміну зберігання.

Станом на 18 лютого 2022 року вимоги ухвали Тернопільського апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року апелянтом не виконані.

З дня надходження справи до апеляційного суду скаржник жодного разу не поцікавився станом розгляду його апеляційної скарги.

При цьому апелянт не повідомляв суд про будь-які обставини, які зумовили неможливість ним отримати та виконати вимоги ухвали Тернопільського апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Частиною третьою статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтями 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (Рішення ЄСПЛ від 06 грудня 2007 року у справі «Воловік проти України»).

ЄСПЛ неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (Рішення ЄСПЛ у справах «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. У Рішенні ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

До такого ж висновку дійшов у своїй постанові від 16 грудня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 530/1730/16-ц (№ 61-19370св19 ). При цьому у даній постанові Верховний Суд погодився з рішенням апеляційного суду щодо повернення апелянту його апеляційної скарги, оскільки тричі надіслана йому ухвала про усунення недоліків поверталася з відміткою за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до положень ст.ст. 185, 357 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення скарги без руху у встановлений строк, апеляційна скарга вважається неподаною і повертається особі, яка її подала.

Враховуючи, що до цього часу вимоги ухвали Тернопільського апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року не виконані, апеляційна скарга підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Тернопільського міськрайонного суду від 29.09.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до директора Тернопільського місцевого центру з надання та отримання вторинної допомоги Гордєєва Юрія Володимировича про визнання права на інформацію порушеним, зобов`язання вчинити дії, визнання бездіяльності протиправною, вважати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.