печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2022 р.

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Сестро-Животовській А.В.,

за участю:

представника позивача: не з`явився,

представника відповідача-1: не з`явився,

представника відповідача-2: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника Національного банку України - Чорної Юлії Анатоліївни, про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРІНТ», Національного банку України про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРІНТ» (далі - відповідач-1, ТОВ «ФК «ФОРІНТ»), Національного банку України (далі - відповідач-2, НБ України) про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.10.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.11.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії повернено позивачу.

Постановою Київського апеляційного суду від 12.10.2021 року ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12.11.2020 року скасовано та справу направлено для подальшого розгляду до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.08.2022 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРІНТ», Національного банку України про зобов`язання вчинити дії та призначено підготовче засідання у справі.

03.08.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника Національного банку України надійшла заява про закриття провадження, оскільки даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

09.08.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРІНТ» надійшла заява про закриття провадження, оскільки даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

30.11.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника Національного банку України надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності представника.

30.11.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРІНТ» надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності представника.

В судове засідання учасники справи 30.11.2022 року не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Перевіривши клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРІНТ» та представника Національного банку України про закриття провадження у справі, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРІНТ», Національного банку України про зобов`язання вчинити дії в якому просить: визнати незаконною та скасувати реєстрацію ТОВ «ФК «Форінт» в Державному реєстрі фінансових установ; анулювати свідоцтво про реєстрацію фінансової установи, видане ТОВ «ФК «Форінт» (код ЄДРПОУ 406581, ФК № 791, від 16.08.2016 року, код фінансової установи - 13; визнати незаконними та скасувати розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 1971 від 16.08.2016 року «Про внесення ТОВ «ФК «Форінт» до Державного реєстру фінансових установ»; визнати незаконним та скасувати розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, № 657 від 21.03.2017 року «Про видачу ТОВ «ФК «Форінт» ліцензій на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів); визнати незаконними та скасувати ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме: надання послуг з факторингу; надання послуг фінансового лізингу; надання коштів, у тому числі, на умовах фінансового кредиту; надання гарантій та поручительств, видані ТОВ «ФК «Форінт» () за розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, № 657 від 21.03.2017 року «Про видачу ТОВ «ФК «Форінт» ліцензій на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів).

Так, у позовній заяві позивач зазначає, що його права були порушені у зв`язку із вчиненням дій та прийняттям рішень Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомфінпослуг), правонаступником якої є Національний банк України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, затвердженого Указом Президента України від 23.11.2011 року, яке діяло на момент вчинення Нацкомфінпослуг дій, що, на думку Позивача, призвели до порушення його прав, Нацкомфінпослуг є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президенту України, підзвітним Верховній Раді України. Нацкомфінпослуг здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством.

Згідно з положеннями статті 2 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк України є центральним банком України, особливим органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України.

При визначенні предметної юрисдикції справи суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого суб`єкт публічного права звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача, аніж розмежування юрисдикції виключно на підставі участі у спорі суб`єкта владних повноважень.

Визначальною ознакою приватноправових відносин є наявність майнового чи особистого немайнового інтересу. Оспорювані або невизнані майнові права та інтереси підлягають захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення такого права або інтересу призвели дії суб`єкта владних повноважень при виконанні ним владних управлінських функцій.

Статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом з тим за приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В свою чергу, у статті 19 КАС України зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з визначенням, що міститься у пункті 1 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову у даній справі є оскарження рішень і дій суб`єкта владних повноважень - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, правонаступником якої є Національний банк України, визнання їх протиправними.

Отже, враховуючи суб`єктивний склад учасників даного спору та характер спірних правовідносин, дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а повинна розглядатися у порядку адміністративного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин суд дійшов висновку, що клопотання представника Національного банку України - Чорної Юлії Анатоліївни, про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРІНТ», Національного банку України про зобов`язання вчинити дії, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

При цьому, суд роз`яснює, що згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 255, 256, 259-261, 268, 352-355, п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Національного банку України - Чорної Юлії Анатоліївни, про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРІНТ», Національного банку України про зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФОРІНТ», Національного банку України про зобов`язання вчинити дії - закрити.

Роз`яснити, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через районний суд, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Повний текст судового рішення складений та підписаний суддею 30.11.2022 року.

Суддя І.В. Григоренко