Провадження № 2/127/5547/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2022 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Дернової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Автотранском» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне підприємство «Автотранском» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення коштів та просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Автотранском» кошти в розмірі 75 865,67 грн. податку на доходи фізичних осіб та 6 322,14 грн. військового збору, які були виплачені ОСОБА_1 помилково, а також стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Автотранском» 2270 грн. судового збору. Відповідач ОСОБА_1 у позасудовому порядку кошти не повернув, що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.12.2021 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб.

Відповідачем ОСОБА_1 подано до суду відзив на позовну заяву від 25.01.2022 року, у якому просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідь на відзив та заперечення учасниками справи подані не були.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом установлені такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 127/27008/19 було визнано наказ Приватного підприємства «Автотранском» № 161-у від 02 вересня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника сектору відділу матеріально-технічного забезпечення сектору господарського забезпечення (м. Вінниця) у зв`язку із скороченням штату відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України незаконним та скасовано його; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника сектору відділу матеріально-технічного забезпечення сектору господарського забезпечення (м. Вінниця) із 02 вересня 2019 року; стягнуто з Приватного підприємства «Автотранском» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03 вересня 2019 року по 13 жовтня 2021 року у розмірі 421 475,94 грн. та 1362,00 грн. в рахунок повернення судового збору (а.с. 5-14).

Ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2021 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного підприємства «Автотранском» на постанову Вінницького апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Автотранском» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Як вбачається з Постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.11.2021 року (ВП № 67410771) виконавче провадження було закінчено у зв`язку із сплатою боржником боргу у повному обсязі (421 475,94 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 1362,00 грн. в рахунок повернення судового збору) (а.с. 19).

Дана обставина також підтверджується змістом відзиву від 25.01.2022 року, наданого ОСОБА_1 .

Однак, як вбачається з довідки ПП «Автотранском» від 08.11.2021 року № 83, із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 у розмірі 421 475,94 грн. підлягали відрахуванню обов`язкові податки і збори (інші платежі), передбачені чинним законодавством, а саме ПДФО 75865,67 грн. та військовий збір - 6322,14 грн.; до виплати ОСОБА_1 підлягало 339 288,13 грн. (а.с. 18).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 24 листопада 2021 року було роз`яснено постанову Вінницького апеляційного суду від 13 жовтня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Автотранском» про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зазначивши, що при виконанні постанови суду в частині стягнення з Приватного підприємства «Автотранском» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 03 вересня 2019 року по 13 жовтня 2021 року у розмірі 421 475,94 грн. підлягають відрахуванню роботодавцем обов`язкові податки і збори (інші платежі), передбачені чинним законодавством (а.с. 15-16).

Отже, на переконання суду, у даному випадку має місце рахункова помилка.

Правовідносини щодо набуття, збереження майна без достатньої правової підстави врегульовані ст.1212 ЦК України, згідно якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п. 1 ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, ст. 1212, 1215 ЦК України передбачений такий спосіб захисту як кондикційний позов.

Ознаками кондикційного позову є:

- відповідач набув чи зберіг майно за рахунок позивача;

- набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала;

- річ є такою, що визначена родовими ознаками, у тому числі, грошовими коштами;

- відсутність договірних правовідносин (у тому числі, недійсного договору) між позивачем та відповідачем щодо спірного майна (речові правовідносини);

- не має правового значення: чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним; чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події;

- застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних засобів захисту.

Такі ознаки викладені, зокрема, у висновках Верховного Суду (постанова Верховного Суду України від 02.03.2016 року № 6-3090цс15 та постанова Верховного Суду України від 24.09.2014 року № 6-122цс14).

На переконання суду, усі із перелічених вище ознак наявні у спірних правовідносинах.

Зокрема, безпідставне збагачення відповідача ОСОБА_1 на суму 82 187,81 грн. у виді податків та зборів не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних засобів захисту (віндикації, реституції), а у добровільному порядку останній відмовляється повернути вказані грошові кошти, що підтверджується змістом відзиву від 25.01.2022 року, наданого ОСОБА_1 .

При цьому суд наголошує, що про поворот виконання судового рішення у даному випадку не йдеться.

Таким чином, позов Приватного підприємства «Автотранском» до ОСОБА_1 про стягнення коштів підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Автотранском» 2270 грн. судового збору.

Керуючись ст. 13, 81, 82, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. 1212, 1215 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Автотранском» 82 187,81 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Автотранском» 2270 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

Приватне підприємство «Автотранском» (Львівська обл., Сколівський р-н, смт. Славське, вул. Івана Франка, буд. 14А; )

СУДДЯ