КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року місто Київ.

Справа 756/16665/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/463/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача: Желепи О.В.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

за участю помічника судді, який за дорученням головуючого здійснює повноваження секретаря судового засідання Гордійчук Ж.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року (ухвалене в складі судді Ткач М.М., інформація щодо дати складання повного тексту відсутня)

в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Верона» про визнання недійсним договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Верона» (далі - ТОВ «ФК «Верона») про визнання недійсним договору від 25.06.2020 року.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що йому почали надходили повідомлення від уповноважених осіб відповідача про нібито невиконанні зобов`язання перед останнім, з яких він дізнався про договір про надання коштів у позику від ТОВ «Фінансова компанія «Верона». Вказує, що є інвалідом з дитинства та переміщається на візку, жодних кредитних установ не відвідував з метою оформлення договору та отримання кредитних коштів.

Також зазначає, що не підписував договору, гроші позикодавцем йому не передавалися, кредитну заборгованість не погашав. Звертався до правоохоронних органів та направив запит кредитної історії у Бюро кредитних історій, з якої дізнався про кредитора, суму кредиту та розмір заборгованості за договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

На підставі викладеного позивач просить визнати недійсним договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 25.06.2020 року.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Верона» (04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, 8, корп. 6, ) про визнання недійсним договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду 29.10.2021 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги .

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до постановления помилкового судового рішення. Крім того, судом не застосовано положення ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та встановлену Законом України «Про електронні довірчі послуги» процедуру використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів.

Зазначає що, вимоги щодо недійсності правочину можуть бути застосовані тільки до вчиненого правочину, проте суд не правильно встановив факт його укладання, оскільки договір не був підписаний позивачем, сторони не домовились про всі істотні умови визначені законодавством та відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" договір не може вважатись укладеним, що виключає настання за ним будь-яких правових наслідків.

Вважає, що акцепт (заява про прийняття пропозиції укласти договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (оферти)) не міститься підпису позивача, а в графі «електронний підпис позичальника» містяться різні цифрові позначки, що складаються з п`яти цифр та букв, Вказаний ідентифікатор не може вважатись свідченням проставляння на документах електронного цифрового підпису ОСОБА_1 , оскільки він не відповідає ні вимогам закону до такого підписання, ні звичайному вигляду такого підпису. Більш того, у нього взагалі відсутній сертифікат та електронний цифровий підпис, він його не оформляв.

В судове засідання позивач не з`явився, просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача Тихонов О.А. проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, суд виходив з вкладеності договору, так як без входу позивача на веб-сайт відповідача та здійснення ним всього алгоритму дій, необхідних для отримання кредиту, договір між ним та відповідачем не був би укладений, тому відсутні правові підстави для визнання договору недійсним.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Як встановлено судом, 25.06.2020 року ОСОБА_1 ( далі - позивальник, позивач) звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Верона» (далі - відповідач, позикодавець) з заявкою на отримання кредиту. Позикодавець надав позичальнику пропозицію укласти договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту (оферта) в електронній формі шляхом розміщення його у мережі Інтернет на сайті Позикодавця.

Для отримання фінансових послуг позивач пройшов процедуру реєстрації на сайті Позикодавця, заповнив заяву (форму) на отримання фінансового кредиту, зазначивши персональні дані та бажані параметри кредиту. На підставі наданої позичальником інформації, 25.06.2020 року був сформований акцепт, згідно якого позивач отримав кредит у розмірі 3900,00 грн. Строк на який надається позика складає 29 календарних днів з моменту підписання цього договору та перерахування (видачі) коштів позичальнику, а саме з 25.06.2020 року по 23.07.2020 року включно.

Як вбачається з пропозиції укласти договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (оферта) № 1643378 сторони дійшли згоди, що загальний розмір позики 3900,00 грн. Строк на який надається позика складає 29 календарних днів з моменту підписання цього договору та перерахування (видачі) коштів позичальнику, а саме з 25.06.2020 року по 23.07.2020 року включно.

Пунктом 1.4 визначено, що проценти за користування позикою нараховуються на суму позики, а у разі часткового погашення - на непогашену частину, та встановлюються в розмірі 1,90 % від суми позики в день, що на рік становить (реальна річна процентна ставка встановить) 693,5 % від суми позики. Тип процентної ставки - фіксована.

Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

25.06.2020 року позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора 9ХЕ3А було підписано даний акцепт, тобто здійснено дії, спрямовані на укладення договору про надання кредиту і настання юридичних прав та обов`язків, заповнивши заявку на сайті позикодавця добровільно та з розумінням настання прав та обов`язків, передбачених договором.

Згідно ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно ч. 5 ст. 11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Після акцептування оферти позикодавця позичальник отримав підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного договору шляхом збереження примірника такого договору в особистому кабінеті, оскільки згідно з технологією його укладення, договір та усі супутні документи зберігаються на особистій сторінці позичальника на сайті позикодавця.

Згідно ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом, зокрема, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Таким чином Позичальник надав свою відповідь про прийняття (акцепт) пропозиції позикодавця укласти електронний договір, шляхом заповнення заявки-приєднання про прийняття такої пропозиції в електронній формі.

Пунктом 15 акцепту, позичальник підтвердив, що до підписання цього договору ознайомився з усіма наявними та можливими схемами та умовами, на яких позикодавець здійснює кредитування, загальною сукупною вартістю позики/кредиту та всіх витрат, пов`язаних з отриманням позики у позикодавця, та свідомо обрав умови отримання позики, викладені в цьому договорі.

25.06.2020 року на виконання умов договору позикодавцем було здійснено безготівковий переказ грошових коштів у розмірі 3900,00 грн. на рахунок банківської платіжної картки позичальника, вказану ним під час ідентифікації, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ`Платежі Онлайн» від 15.01.2021 та листом IDEA BANK від 28.08.2021 вих.Л-2021/51438.

Крім того, як вбачається із наданої відповідачем довідки (а.с.36), у рахунок погашення заборгованості за спірним кредитним договором №1643378 від 25.06.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК`Верона» 31.07.2020 та 28.08.2020 отримало чотири платежі.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив, що позивач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора отриманого від відповідача прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір (здійснив акцепт пропозиції відповідача), тобто договір укладено у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позичальник підтвердив свою повну обізнаність та згоду з усіма (в тому числі істотними) умовами договору.

Доводи апеляційної скарги про неукладеність договору, окрім вищенаведного спростовуються листом від 13.09.2021 IDEA BANK , у якому, зокрема, повідомляється, що держателем картки НОМЕР_2 , повний номер картки НОМЕР_3 , являється ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Саме на цю картку відповідачем перераховані гроші в погодженому розмірі.

За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Умови кредитного договору, на яких укладають двосторонні правочини з відповідачем, є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14 зазначено, що відповідно до норм статей 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

За приписами статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19.

З огляду на викладене доводи скарги про не вкладеність договору є безпідставні.

Електронний договір повинен містити всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Доводи апеляційної скарги, про те, що договір ним не підписувався не заслуговують на увагу, оскільки укладення договору відбувалось відповідно до вимог Законів України «Про електронній документи та електронний документообіг» та Закону «Про електронну комерцію» шляхом використання одноразового ідентифікатора електронного підпису.

Також, слід зазначити, що оспорюваний договір позики містить персональні дані позивача, зокрема його ПІБ, номер картки платника податків, паспортні дані, адресу місця проживання, які відповідають відомостям, які містяться в позовній заяві самого позивача та доданих до неї документів.

В ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов оспорюваного договору вимогам законодавства.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду по суті спору та не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання договору недійсними без змін, а скарги без задоволення.

Керуючись статтями 268, 367 - 369, 372, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2022 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді: В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик