пр. №2/756/1173/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2022 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.‚

Секретаря Мартиненко К.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), Перша київська державна нотаріальна контора, Одинадцята київська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна-

в с т а н о в и в:

13.08.2021 року позивачі звернулися до суду з позовом про зняття арешту з майна.

Вимоги обгрунтовані тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26 жовтня 1999 року квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та членам його сім`ї: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1

16.10.2002 року Першим спеціалізованим державним підприємством «Укрспец`юст» на виконання виконавчого напису Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу №4413 від 24.07.2001 року вчиненого на підставі ухвали Народного районного суду Мінського району м. Києва від 06.08.2001 року було проведено прилюдні торги майна ОСОБА_4 , а саме 1/5 частини вищезазначеної квартири.

За результатами цих торгів 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 було придбано та зареєстровано право власності за співвласником - ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина, спадкоємцями якої виступають члени його сім`ї - позивачі.

Внаслідок реалізації права на спадкове майно, позивачам стало відомо, що на оспорювану квартиру накладено арешт.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна арешт накладено відповідно до ухвали Народного районного суду Мінського району м. Києва від 06.08.2001 року. Водночас власником об`єкту обтяжень зазначено лише боржника ОСОБА_4 .

Крім того, позивачі звернулися до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), однак отримали відповідь, що жодних виконавчих документів за якими ОСОБА_5 є боржником, станом на 29.017.2021 року до відділу не надходило.

На підставі вищезазначеного позивачі просять зняти арешт з нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , який накладено ухвалою від 06.08.2001 Народного районного суду Мінського району м. Києва, що зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 08.11.2004 року 15:32:16 за реєстраційним № 1448767 Першою київською державною нотаріальною конторою (архівний запис).

Позивачі в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, звернулися до суду із заявами, в яких позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, розглянути справу за їх відсутності.

Відповідач направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та не заперечував проти задоволення позову.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися про день, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача та третіх осіб.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26 жовтня 1999 року квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та членам його сім`ї: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 6)

16.10.2002 року Першим спеціалізованим державним підприємством «Укрспец`юст» на виконання виконавчого надпису Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу №4413 від 24.07.2001 року вчиненого на підставі ухвали Народного районного суду Мінського району м. Києва від 06.08.2001 року було проведено прилюдні торги майна ОСОБА_4 , а саме 1/5 частини вищезазначеної квартири.(а.с. 7-8).

За результатами цих торгів 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 було придбано та зареєстровано право власності за співвласником - ОСОБА_5 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Як вбачається з матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина. Позивачем ОСОБА_1 подано заяву про її прийняття на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Тодорович О.Л. 09.04.2012 року за реєстровим №432.

Зазначена вище квартира знаходиться під арештом (архівний запис) на підставі ухвали б/н Народного районного суду Мінського району м. Києва від 06.08.2001 року, яке зареєстровано 08.11.2004 року 15:32:16 за № 1448767 реєстратором: Перша київська державна нотаріальна контора, власник ОСОБА_4 (а.с. 11).

Відповідно до ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усі суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За правилами ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Як вбачається з листа Оболонського районного ВДВС у м. Києві ЦМУЮ м. Київ, 04.08.2021 року, що виконавчі провадження за 2004-2007 роки знищені за закінченням терміну зберігання, а перевіркою відомостей, які містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень встановлено, що станом на 29.07.2021 року виконавчі документи за боржником ОСОБА_5 до відділу не надходили.

Таким чином у суду є всі підстави вважати, що на теперішній час відсутні будь-які правові підстави для продовження існування обмеження щодо розпорядження квартирою, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , оскільки виконавче провадження, в межах якого накладалася заборона, закінчене, право власності на майно набуто особою, яка немає відношення до цього виконавчого провадження ( ОСОБА_5 ), а подальше перебування майна під арештом унеможливлює оформлення спадщини позивачем ОСОБА_1 , перешкоджає іншим позивачам вільно володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм майном.

Згідно ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду.

Тому суд вважає правильним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), Перша київська державна нотаріальна контора, Одинадцята київська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладений на підставі ухвали б/н від 06.08.2001 року Народного районного суду Мінського району м. Києва, що зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 08.11.2004 року 15:32:16 за реєстраційним №1448767 Першою київською державною нотаріальною конторою (архівний запис).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Майбоженко