Справа № 288/2055/22
Провадження № 2/288/365/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

з участю секретаря судових засідань - Плетенецької Т.Ю.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , третя особа: орган опіки та піклування Квітневої сільської ради Житомирського району, Житомирської області про виділення майна із спільної часткової власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач 1), ОСОБА_2 (далі Позивач 2), ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 (далі Позивач 3), ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 (далі Позивач 4) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі Відповідач 1), ОСОБА_7 (далі Відповідач 2), третя особа: орган опіки та піклування Квітневої сільської ради Житомирського району, Житомирської області (далі Третя особа) про виділення майна із спільної часткової власності.

В поданому позові Позивачі вказують, що в їх частковій власності перебуває 8/10 частини житлового будинку в АДРЕСА_1 , Відповідачам належить 2/10 частин по 1/10 частині кожному вказаного житлового будинку.

Позивач 1 та Позивач 2 мають право на певні пільги щодо оплати комунальних послуг за користування будинком, проте не можуть ними скористатися, в зв`язку з тим, що частина будинку перебуває у власності Відповідачів. Вони намагалися вирішити спір у досудовому порядку, проте Відповідачі відмовились добровільно здійснити поділ будинку.

Відповідачі в спірному будинку не проживають та не зареєстровані, у зв`язку з тим, що площа будинку становить 83.7 кв.м., а житлова становить 54.3 кв.м., а тому доцільно залишити у володінні Позивачів приміщення: - 1-1, площею 7.6. кв.м.; - 1-2, площею 6.0. кв.м.; - 1-3, площею 5.8. кв.м.; - 1-4, площею 5.8. кв.м.; - 1-5, площею 9.5. кв.м.; - 1-6, площею 12.8 кв.м.; -1.8, площею 18.1 кв.м.; - 1-9, площею 4.2. кв.м., а Відповідачам виділити приміщення, позначене цифрами 1-7, площею 13.9 кв.м.

На підставі вищевикладеного Позивачі просять виділити їм у приватну власність у будинку в АДРЕСА_1 кімнати, позначені цифрами: - 1-1, площею 7.6. кв.м.; - 1-2, площею 6.0. кв.м.; - 1-3, площею 5.8. кв.м.; - 1-4, площею 5.8. кв.м.; - 1-5, площею 9.5. кв.м.; - 1-6, площею 12.8 кв.м.; -1.8, площею 18.1 кв.м.; - 1-9, площею 4.2. кв.м. та виділити Відповідачам у приватну власність у будинку в АДРЕСА_1 , житлову кімнату, позначену цифрами 1-7, площею 13.9 кв.м.

Позивач 1 представник неповнолітніх Позивача 3 та Позивача 4, в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник Позивача 2 в підготовчому судовому засідання підтримав заявлений позов та просив його задовольнити.

Відповідач 1 в підготовчому судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення.

Відповідач 2 в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення.

Представник Третьої особи в підготовче судове засідання не з`явився, 10 листопада 2022 року надав до суду заяву в якій просив справу слухати без їх участі та рішення приймати на розсуд суду. /а.с.32/

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, вислухавши Позивача 1, представника Позивача 2, Відповідача 1, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно свідоцтва про право власності від 23 березня 2021 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пережившою дружиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, спільне сумісне майно подружжя, право власності на яке в указаній частці посвідчується цим свідоцтвом, складається з: - житлового будинку АДРЕСА_1 . /а.с.11/

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23 березня 2021 року, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні, є власником в розмірі 1/2 частки житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 . /а.с.12/

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 квітня 2021 року, спадкоємцями майна ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є: син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 1/5 ідеальну частину спадщини; син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1/5 ідеальну частину спадщини; син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на 1/5 ідеальну частину спадщини; мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на 1/5 ідеальну частину спадщини; батько ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на 1/5 ідеальну частину спадщини, спадщина на яку видано вказане свідоцтво, складається з: - житлового будинку АДРЕСА_1 . /а.с.13/

20 квітня 2021 року Попільнянською державною нотаріальною конторою зареєстровано видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . /а.с.14/

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по реєстрацію права власності від 20 квітня 2021 року, зареєстровано право спільної часткової власності в розмірі 1/10 частки ОСОБА_5 на житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 . /а.с.15/

04 березня 2021 року на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , згідно експлікації, будинок складається з: - коридор 1-1, площею 7.6 кв.м.; - коридор 1-2, площею 6.0 кв.м; - кухня 1-3, площею 5.8 кв.м.; коридор 1-4, площею 5.8 кв.м.; - кімната 1-5, площею 9.5 кв.м.; - кімната 1-6, площею 12.8 кв.м.; - кімната 1-7, площею 13.9 кв.м.; - кімната 1-8, площею 18.1 кв.м.; ванна 1-9, площею 4.2. кв.м., житлова площа 54.3 кв.м., допоміжна площа 29.4 кв.м., загальною площею 83.7 кв.м. В характеристиці будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами зазначено: - житловий будинок А; - літня кухня Б; - погріб п/б; - сарай В; - убиральня Г; - колодязь - № 1; - огорожа - № 2; - ворота - № 3. /а.с.16-20/

Відповідно до довідки № 298/02-12, виданої старостою Почуйківського старостинського округу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . /а.с.21/

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивачі звернулися до суду з позовом, у якому просять виділити у власність приміщення в будинку, які належать їм на праві спільної часткової власності, з тих підстав, що вони не можуть в повній мірі розпоряджатись своїми частками майна, так як частина будинку перебуває у власності Відповідачів.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно частини першої статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

У відповідності до частини першої статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Положенням статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною третьою статті 364 цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Разом з тим, статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Між сторонами не досягнуто домовленості про поділ спільного майна та/або виділ у натурі частки із спільного майна, що призвело до не можливості вчинити укладення відповідного правочину в порядку передбаченому статтями 364, 367 ЦК України, а тому Позивач має право на звернення до суду за захистом свого права, шляхом виділу у натурі своєї частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (стаття 183 ЦК України).

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 152 ЖК України врегульовано, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

За змістом роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених в пункті 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», об`єкт нерухомого майна, який є спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі (виділу частки з нього), якщо можливо виділити сторонам ізольовані приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі приміщення або які можна переобладнати в такі.

У відповідності до пункту 1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2).

Виходячи з положень статей 183, 367 ЦК України та роз`яснень, викладених в пунктах 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» зазначено, що виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

В пункті 8 Постанови № 7 визначено, що різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Тому при відчуженні жилого будинку вони переходять до нового власника разом з будинком, якщо при укладенні договору про відчуження не було обумовлено їх знесення або перенос попереднім власником.

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 03 квітня 2013 року по справі № 6-12цс13, аналізуючи зміст норм статей 183, 358, 364 Цивільного кодексу України зробила висновок, що виділ часток (поділ) майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину майна із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання такого майна в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

Позивачі мають право на виділ в натурі їм частки із майна, співвласниками якого вони з Відповідачами являються та ними надано докази на підтвердження існування технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна в розмірі, що відповідає розміру його частки в житловому будинку.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки вищезазначеним виділом частки з майна будуть реалізовані відповідні права Позивачів, як співвласників.

Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач 1 в судовому засіданні просила понесені судові витрати віднести на її рахунок, а тому суд при ухваленні рішення не здійснює їх розподіл.

Керуючись статтею 41 Конституції України; Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»; статтею 152 ЖК України; статтями 15, 16, 183, 316, 317, 319, 328, 355, 356, 358, 361, 364, 367, 368, 372, 392 ЦК України, статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 197-198, 200, 206, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , третя особа: орган опіки та піклування Квітневої сільської ради Житомирського району, Житомирської області про виділення майна із спільної часткової власності задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жителька АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , жителю АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 , жителю АДРЕСА_1 ), ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , жителю АДРЕСА_1 ) у приватну власність у будинку в АДРЕСА_1 кімнати, позначені цифрами: - 1-1, площею 7.6. кв.м.; - 1-2, площею 6.0. кв.м.; - 1-3, площею 5.8. кв.м.; - 1-4, площею 5.8. кв.м.; - 1-5, площею 9.5. кв.м.; - 1-6, площею 12.8. кв.м.; -1.8, площею 18.1 кв.м.; - 1-9, площею 4.2. кв.м.

Виділити ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_5 , жителька АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_6 , жителя АДРЕСА_3 ) у приватну власність у будинку в АДРЕСА_1 , житлову кімнату, позначену цифрами 1-7, площею 13.9 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник