Номер провадження: 22-ц/813/2864/22
Справа № 522/2514/21
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа ОСОБА_3 ,

третя особа ОСОБА_4 ,

третя особа Другий відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2021 року у складі судді Федчишеної Т.Ю.,

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Другого відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилася спадщина. У строк, визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Крім нього, спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла його дружина - ОСОБА_3 та донька - ОСОБА_4 .

При зверненні до нотаріальної контори щодо оформлення спадщини, нотаріусом надано письмове роз`яснення щодо затримки видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на майно померлого накладено арешт, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АВ №973530 від 16.02.2006, виданої Другою ДВС у Київському районі м. Одеси; на квартиру АДРЕСА_2 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АВ №973530 від 16.02.2006, виданої Другою ДВС у Київському районі м. Одеси; на квартиру АДРЕСА_3 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АВ № 973530 від 16.02.2006, виданої Другою ДВС у Київському районі м. Одеси. Звернувшись до Другого Київського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із запитом про надання інформації щодо підстав накладення арешту на майно, отримано відповідь про те, що у державних реєстрах України ЄДРВП та АСВП не міститься інформації щодо виконавчих проваджень, боржником за якими є ОСОБА_6 . З інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна встановлено, що на майно ОСОБА_7 накладено арешт згідно з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АВ № 973530 від 16.02.2006, виданої Другою ДВС у Київському районі м. Одеси. У грудні 2020 року Одеським державним нотаріальним архівом було надано відповідь на адвокатський запит про те, що за даними матеріалів архівних фондів, переданих на державне зберігання, міститься інформація, що Третьою Одеською державною нотаріальною конторою 01.03.2006 року накладено арешт на підставі постанови Другої ДВС у Київському районі м. Одеси від 16.02.2006 на все майно, що належить ОСОБА_7 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 , на квартиру АДРЕСА_4 та квартиру АДРЕСА_3 . Зі змісту указаної постанови слідує, що вона була видана на підставі виконавчого листа № 2-1054, виданого 21.03.2005 Малиновським районним судом м. Одеси на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21.03.2005 у справі № 2-1054 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 матеріальних збитків у розмірі 280,33 грн та 2000 грн у відшкодування моральної шкоди. Указане рішення було виконане ОСОБА_6 . На підставі наведеного, посилаючись на те, що наявність обтяження на майно є перешкодою для оформлення спадкових прав, позивач просив звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , який накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АВ № 973530 від 16.02.2006, виданої Другою ДВС у Київському районі м. Одеси, зареєстрованого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження 2926065; квартиру АДРЕСА_2 , який накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АВ № 973530 від 16.02.2006, виданої Другою ДВС у Київському районі м. Одеси, зареєстрованого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження 2926118; квартиру АДРЕСА_3 , який накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АВ № 973530 від 16.02.2006, виданої Другою ДВС у Київському районі м. Одеси, зареєстрованого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження 2926157.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2021 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю, а саме:

-звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АВ №973530 від 16.02.2006, виданої Другою ДВС у Київському районі м. Одеси, зареєстрованого 01.03.2006 Третьою одеською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження 2926065;

-звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 , який накладений на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АВ №973530 від 16.02.2006, виданої Другою ДВС у Київському районі м. Одеси, зареєстрованого 01.03.2006 Третьою одеською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження 2926118;

-звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_3 , який накладений на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АВ №973530 від 16.02.2006, виданої Другою ДВС у Київському районі м. Одеси, зареєстрованого 01.03.2006 Третьою одеською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження 2926157.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ОСОБА_1 , як спадкоємцю за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить майно, право власності на яке виникне з моменту реєстрації. За наявності обтяжень у вигляді арештів, реєстрація права власності на спадкове майно за спадкоємцями неможлива. Оскільки нотаріус при видачісвідоцтва про право на спадщину зобов`язаний одночасно провести реєстрацію права власності на спадкове майно за спадкоємцями, яка за наявності зареєстрованих обтяжень неможлива, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.При розгляді справи судом не було постановлено ухвалу про відмову у прийнятті заяви про визнання відповідачем позову, а навпаки, вказану заяву було судом прийнято, оскільки в оскаржуваному рішенні суду є посилання на заяву відповідача. Проте, при вирішенні спору та ухвалені рішення по суті справи судом було відмовлено у задоволенні позовних вимог, що суперечить нормам чинного законодавства України, зокрема ст. 206 та 263 ЦПК України. Після того, як спадкодавцем, ОСОБА_6 , було виконано рішення суду та сплачено грошові кошти відповідачу у повному обсязі, державний виконавець зобов`язаний був вирішити питання про закриття виконавчого провадження та зняття арешту з нерухомого майна. Проте, зареєстровані обтяження не були зняті, а виконавче провадження було закрито, про що свідчать відповіді на адвокатські запити Другого Київського відділу ДВС у м. Одесі, в яких вказано, що у них не міститься інформації щодо виконавчих проваджень, боржником яких є ОСОБА_6 . Виконавче провадження було завершено та знищено за строком зберігання, а тому зняти обтяження, а саме арешти нерухомого майна, реєстраційні номери обтяження №2926065, №2926118, №2926157, зареєстровані 01.03.2006 року Третьою одеською державною нотаріальною конторою, в досудовому порядку позивач не має можливості.Під час розгляду справи суддею було проігноровано норми цивільного процесу та принцип змагальності цивільного процесу в цілому, адже у справі не постановлена ухвала про закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами як того вимагають норми ст. 241 ЦПК України. Натомість, суд відразу після надання можливості представнику позивача надати додаткові пояснення, не перейшов до наступної стадії судового процесу як судові дебати. Не надавши слово представнику позивача в судових дебатах, вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення. Оскільки апелянт вважає, що судові дебати є важливою процедурою, яка має визначальне значення для вирішення справи, ухвалене судом рішення має бути скасоване.

02.11.2021 ОСОБА_8 надала суду нотаріально завірену заяву, якою повідомила, що ознайомилась зі змістом апеляційної скарги та вимоги ОСОБА_1 визнає у повному обсязі та погоджується з тим, що рішення суду незаконне та необґрунтоване. Повідомляє про відсутність будь-яких претензій щодо відшкодування завданих збитків та моральної шкоди за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.03.2005 у справі №2-1054, у зв`язку з тим, що дане рішення було виконане в повному обсязі.

17.06.2022 року від Другого відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява про розгляд справи без участі представника.

21.06.2022 від ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи без її участі.

21.06.2022 від представника апелянта надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивача.

21.06.2022 від ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Відповідач в судове засідання 21.06.2022 не з`явився, про дату, час місце розгляду справи повідомлений належним чином. Судова повістка-повідомлення про розгляд справи повернулася до апеляційного суду із зазначенням причин повернення "адресат відсутній за вказаною адресою", тобто відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи апеляційним судом.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 06.07.2022.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення чи змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вищевказаним вимогам закону.

Матеріали справи свідчать, що згідно з договором купівлі-продажу від 06.09.2003, посвідченим державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Гур`яновою Л. Г., власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 .

Відповідно до розпорядження Приморської районної адміністрації № 1210 від 30.05.2006 затверджено акт державної приймальної комісії від 22.05.2006 про прийняття в експлуатацію закінченого реконструкцією об`єкта квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 , під промтоварний магазин та офіс з улаштуванням фасадних входів, вважати об`єкт магазин та офіс прийнятим в експлуатацію, загальною площею 154, 3 кв. м. власником якого в цілому є ОСОБА_6 .

Згідно з копією свідоцтва про право власності на нежилі приміщення магазину та офісу, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 21.06.2006 на підставі вищевказаного розпорядження, власником нежитлових приміщень 1-го поверху загальною площею 154, 3 кв. м. в цілому по АДРЕСА_5 є ОСОБА_6 .

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.03.2005 у справі №2-1054 позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 матеріальні збитків у розмірі 280, 33 грн. та 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Вбачається, що на примусове виконання вказаного рішення суду Малиновським районним судом 21.03.2005 видано виконавчий лист №2-1054.

Постановою державного виконавця відділу ДВС від 16.02.2006 року при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1054 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; квартиру АДРЕСА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 .

Відповідно до довідки № 166/02-14 від 15.07.2020, 25.06.2020 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Яковлєвою О. М. заведена спадкова справа № 23/2020 до майна померлого.

Спадщину після смерті прийняли його дружина ОСОБА_3 , син ОСОБА_1 та донька ОСОБА_4 .

Відповідно до листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Одеської області Яковлєвої О. М. від 10.02.2021 щодо роз`яснень законодавства, ОСОБА_1 роз`яснено, що якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до знаття арешту. У зв`язку з цим необхідно з метою зняття арештів на нерухоме майно та подальшого оформлення спадкових прав, звернутися до суду.

Згідно з листом Другого Київського відділу ДВС у м. Одесі згідно перевірки державних реєстрів України ЄДРВП та АСВП встановлено, що у реєстрах не міститься інформація щодо виконавчих проваджень стосовно боржника ОСОБА_6 та у Відділі відсутня інформація щодо сплати ОСОБА_6 боргу з примусового виконання виконавчого листа №2-1054 від 21.03.2005.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 , посвідченої приватним нотаріусом 15.03.2021 року, останньою повідомлено про відсутність у неї будь-яких претензій щодо відшкодування завданих збитків та моральної шкоди за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21.03.2005 у зв`язку з тим, що дане рішення було виконано в повному обсязі.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив того, що законодавчо передбачена можливість затримки видачі свідоцтва про право на спадщину до зняття арешту лише у випадку накладення арешту судовими чи слідчими органами, однак арешт на майно спадкодавця не накладався ні слідчими, ні судовими органами, а був накладений державним виконавцем Другого ВДВС. Водночас постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, у видачі свідоцтва про право на спадщину, у матеріалах справи відсутня. У зв`язку з цим суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено наявність у позивача перешкод для оформлення успадкованого майна.

Апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону, судом прийнято рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ч. 1 ст. 316, ч. 1, ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Стаття 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до положень ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із статтею 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В силу статті 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину та зареєструвати це право.

Згідно з п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. N 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна.

Відповідно до п. 4.17 Глави 10 того ж Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину, у разі накладення арешту судовими чи слідчими органами затримується до зняття арешту.

За частиною 2 статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", підставою для реєстрації обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого, своєчасно прийняв спадщину, проте позбавлений права її оформити через наявність арешту на майно.

Виконавче провадження знищено, борг перед кредитором відсутній, проте арешт не скасований.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також за відсутності у відповідача в цій справі та будь-яких інших осіб обґрунтованих заперечень щодо права позивача на арештоване майно, а також враховуючи, що наявність обтяження рухомого майна перешкоджає позивачу в повній мірі реалізувати своє право власності на таке майно, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Водночас слід зазначити, що державний виконавець позбавлений можливості вирішити питання про зняття майна з-під арешту у позасудовому порядку, приватний нотаріус не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, в результаті позивач позбавлений можливості оформити спадщину, яка залишилась після смерті його батька. Захист прав позивача у даному випадку може відбутись згідно приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» лише за судом рішенням.

Встановивши, що суд першої інстанції помилково прийшов до невірних висновків щодо відмови у задоволенні заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2021 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1 , який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АВ №973530 від 16.02.2006, виданої Другою ДВС у Київському районі м. Одеси, зареєстрованого 01.03.2006 Третьою одеською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження 2926065.

Звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_2 , який накладений на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АВ №973530 від 16.02.2006, виданої Другою ДВС у Київському районі м. Одеси, зареєстрованого 01.03.2006 Третьою одеською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження 2926118.

Звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_3 , який накладений на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АВ №973530 від 16.02.2006, виданої Другою ДВС у Київському районі м. Одеси, зареєстрованого 01.03.2006 Третьою одеською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяження 2926157.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 06.07.2022.

Головуючий:

Судді: