КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/9938/22
Провадження № 2-о/947/188/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Калініченко Л.В.

при секретарі Матвієвої А.В.,

за участі:

- заявника ОСОБА_1 ,

- представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

- заявника ОСОБА_3 ,

- представника заявника ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за завою

ОСОБА_1 ,

ОСОБА_3

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Заявники ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , 25.05.2022 року звернулись до Київського районного суду міста Одеси зі спільною заявою в порядку окремого провадження про розірвання шлюбу та залишення неповнолітніх дітей мешкати разом з батьком.

В мотивування підстав щодо розірвання шлюбу, заявники зазначили, що між ними спільне життя не склалося, у зв`язку з відсутністю взаємопорозуміння, протилежними поглядами на шлюб, за наслідком чого з початку 2022 року в них припинені шлюбні відносини.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 15.06.2022 року на підставі вищевказаної заяви відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання.

У судове засідання призначене на 06.07.2022 року з`явились заявники та їх представники, які заяву підтримали, просили суд шлюб між заявниками розірвати, а також, приймаючи, що між ними відсутній спір стосовно місця проживання дітей, просили суд зазначити про залишення малолітніх дітей мешкати разом з батьками.

Заслухавши пояснення заявників та їх представників, дослідивши і вивчивши документи наявні в матеріалах справи, суд вважає заяву підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

Відповідно до ч.1 ст.109 СК України, подружжя, яке має дітей має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Судом встановлено, що 26.03.2010 року Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , про що 26.03.2010 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №84. Під час реєстрації шлюбу, ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

За час перебування у шлюбі, сторони мають спільних малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом також встановлено, що 17 травня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір між батьками щодо здійснення батьківських прав, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Куценко О.І., зареєстрований в реєстрі за №230.

Відповідно до умов договору, сторони дійшли згоди стосовно встановлення місця проживання та порядку виховання їх неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком за місцем його проживання: АДРЕСА_1 .

Як зазначають заявники в своїй заяві, вони вважають збереження їх шлюбу недоцільним, та подальше перебування у шлюбі буде суперечити інтересам кожного з них.

Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Шлюб це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї.

Добровільність шлюбу одна з основних його засад.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сім`ю шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства.

Закріпленні у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок.

Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них.

У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає спільну заяву подружжя про розірвання шлюбу такою, що підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах, зазначених заявниками, їх шлюбний союз розпався, на примирення сторони категорично не згодні, оскільки сторін по справі нічого не об`єднує, а також той факт, що один з подружжя або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту.

За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 15.01.2020 року по справі № 200/952/18.

За наслідком викладеного, оскільки сторони за спільним договором дійшли узгодження стосовно визначення місця проживання малолітніх дітей разом з батьком, суд вважає за необхідне зазначити, що після розірвання шлюбу, малолітніх дітей сторін по справі слід залишити мешкати разом з ОСОБА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 77, 81, 141, 263-265, 293, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 109, 110, 112, 113 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між громадянами України ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , зареєстрований 26 березня 2010 року Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №84.

Шлюб між громадянами України ОСОБА_1 та ОСОБА_9 вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Заявникові ОСОБА_3 після розірвання шлюбу залишити прізвище « ОСОБА_6 ».

Заявникові ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити прізвище « ОСОБА_6 ».

Після розірвання шлюбу, залишити проживати малолітніх: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Калініченко Л. В.