Номер провадження: 22-ц/813/5538/22
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК «ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» про стягнення надміру сплаченої суми грошових коштів та відсотків за їх користування, на рішення Київського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Калініченко Л.В. 18 листопада 2021 року у м. Одеса, -

встановила:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» про стягнення надміру сплаченої суми грошових коштів, відсотків за їх користування, в якій просив суд стягнути надміру сплачену суму коштів у розмірі 4354,54 грн. та три відсотки річних від суми 4639,80 грн. за період з 30.06.2018 року по 15.09.2021 року та з суми 4354,54 грн. за період з 16.09.2021 року по 30.10.2021 року, у загальному розмірі 462,90 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 липня 2012 року було визнано порушення прав ОСОБА_1 , як пільговика і як споживача, діями ПАТ «ЕК Одесаобленерго». З енергопостачальника стягнуто на користь споживача ОСОБА_1 переплачені ним грошові кошти в сумі - 259,68 грн. при розрахунку за надану йому електроенергію.

Однак в подальшому, як стверджував позивач, ним за період з 1.08.2014 року по 30.06.2018 року, у зв`язку з невірним нарахуванням відповідачем суми до сплати, було здійснено переплату суми коштів за надані послуги з енергопостачання у загальному розмірі 4639,80 грн.

Через зазначене порушення, ОСОБА_1 звернувся 31.08.2017 року до суду з відповідним позовом, який під час розгляду справи уточнював, за наслідком розгляду якого 10.09.2020 року Київським районним судом міста Одеси по справі №520/10262/17 ухвалено рішення, яким позов задоволено частково.

Однак, постановою Одеського апеляційного суду від 19.08.2021 року апеляційну скаргу АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» було задоволено частково. Рішення Київського районного суду міста Одеси від 10 вересня 2020 року - змінено в частині визнання відсутності заборгованості та стягнення надмірно сплачених коштів за послуги з електропостачання. Визнано відсутність заборгованості у позивача ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «Одесаобленерго» в особі структурної відокремленої одиниці - Південного району електричних мереж по оплаті за спожиту електроенергію в розмірі 3958 грн. 80 коп. станом на 05 березня 2018 року. Стягнуто з Акціонерного Товариства «Одесаобленерго» (, м. Одеса, 65031 вул. Миколи Боровського,26-Б) на користь ОСОБА_1 , (ІПН НОМЕР_1 ) 285 (двісті вісімдесят п`ять) гривень 26 коп. В іншій частині рішення - залишено без змін.

Підстава зміни рішення полягала в тому, що суд здійснив розгляд справи за вимогами позивача у відповідності до заяви про збільшення розміру позовних вимог від 25.09.2018 року, однак під час розгляду справи не приймав рішення стосовно прийняття її до розгляду, за наслідком чого апеляційний суд прийшов до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягала розгляду в межах заяви про збільшення позовних вимог від 19.03.2018 року.

Приймаючи висновки рішень судів, розрахунок позивача, останній просив суд стягнути з відповідача на його користь надміру сплачену суму коштів за надані послуги з енергопостачання станом на 30.06.2018 року, з урахуванням повернутих переплачених коштів на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 19.08.2021 року, у розмірі 4354,54 грн. (4639,80-285,26 = 4354,54).

Також, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь три відсотки річних від суми 4639,80 грн. за період з 30.06.2018 року по 15.09.2021 року, та з суми 4354,54 грн. за період з 16.09.2021 року по 30.10.2021 року, у загальному розмірі 462,90 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного Товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» на користь ОСОБА_1 надміру сплачені по оплаті за спожиту електричну енергію грошові кошти у розмірі 4354 (чотири тисячі триста п`ятдесят чотири) гривні 54 (п`ятдесят чотири) копійки.

У задоволенні решти вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного Товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що обов`язковою передумовою для надання пільги за житлово-комунальні послуги є включення пільговика та членів його сім`ї до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги з моменту звернення останнього та надання документів до Управління праці та соціального захисту населення та звернення до постачальника електричної енергії.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 2000 року по 2018 рік був споживачем електричної енергії, яка надавалась йому і членам його сім`ї АТ «Одесаобленерго» за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_2 проживав до червня 2018 року з родиною: дружина ОСОБА_2 - інвалід 2-ї групи з 27.05.2015 року, син - ОСОБА_3 , 1998 року народження, до червня 2018 року - учень медичного училища №25, тесть - ОСОБА_4 інвалід І-ї групи з 23.06.2016 року (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Згідно ст.13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ОСОБА_1 мав пільги з оплати комунальних послуг, в тому числі і послуг з електропостачання у розмірі 100% ліміту споживання щомісяця. Ліміт споживання встановлюється на законодавчому рівні і залежить від наявності у будинку електричних плит і централізованого постачання гарячої води.

18.04.2014 року ОСОБА_1 отримав від ПАТ «ЕК Одесаобленерго» в особі Південного РЕМ попередження про припинення подачі електроенергії з 18.05.2014 року за порушення термінів оплати за спожиту електроенергію і наявність боргу в розмірі 501,53 грн.

18.08.2014 року ОСОБА_1 вдруге отримав від відповідача попередження про припинення подачі електроенергії з 18.09.2014 року за порушення термінів оплати за спожиту електроенергію і наявність боргу в розмірі 639,81 грн. Попередження йому передавались через консьєржа будинку.

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 26 липня 2012 року визнано порушення прав ОСОБА_1 як пільговика і як споживача діями ПАТ «ЕК Одесаобленерго», з енергопостачальника стягнуто на користь споживача ОСОБА_1 переплачені ним грошові кошти в сумі 259,68 грн. при розрахунку за надану йому електроенергію.

В подальшому, рішенням Київського районного суду міста Одеси від 03.04.2015 року по справі № 520/14245/14-ц, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.09.2015 року, визнано відсутність у ОСОБА_1 боргу перед Південним РЕМ Публічного Акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» по оплаті за спожиту електричну енергію станом на 12 серпня 2014 року в розмірі 639 грн 81 коп. Стягнуто з Публічного Акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» на користь ОСОБА_1 13 грн 31 коп.

Позивач навів розрахунок вартості наданої відповідачем і спожитої ним електричної енергії за період з 01 серпня 2014 року по 30 червня 2018 року відповідно до показників лічильника, виписки з особового рахунку і квитанцій, виставлених йому відповідачем для оплати, і наполягав, що його розрахунок відповідає вимогам Постанови КМУ «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення», Постанови КМУ «Про встановлення норм користування житлово-комунальними послугами громадянами, які мають пільги щодо їх оплати», порядку застосування тарифів на електроенергію, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №498 від 23.04.2012 року.

Також позивач зазначав, що відповідач у вищезазначений період при нарахуванні плати за надану електроенергію застосовував пільги з оплати комунальної послуги частково, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01.08.2014 року по 30.06.2018 року в сумі 4639,80 грн., які відповідач неправомірно стягнув з ОСОБА_1

ОСОБА_1 , будучи незгодним зі вказаними діями відповідача, з метою повернення переплаченої суми коштів, звернувся 31.08.2017 року до Київського районного суду міста Одеси з позовом до Акціонерного товариства «Одесаобленерго» в особі структурної відокремленої одиниці - Південного району електричних мереж про визнання дій протиправними, визнання факту відсутності заборгованості за спожиту електричну енергію, стягнення грошових коштів (справа №520/10262/17).

За наслідком розгляду вказаної справи, 10.09.2020 року Київським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано дії Акціонерного товариства «Одесаобленерго», в особі структурної відокремленої одиниці - Південного району електричних мереж, протиправними щодо нарахування плати ОСОБА_1 за постачання електричної енергії без урахування пільг, визначених ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» для інваліда війни 2-ї групи та членів його сім`ї.

Визнано відсутність заборгованості у позивача ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «Одесаобленерго», в особі структурної відокремленої одиниці Південного району електричних мереж, по оплаті за спожиту електроенергію в розмірі 4 639 грн. 80 коп., станом на 30 червня 2018 року.

Стягнуто з Акціонерного Товариства «Одесаобленерго» на користь ОСОБА_1 4 639 грн. 80 коп. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19.08.2021 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» було задоволено частково.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 10 вересня 2020 року змінено в частині визнання відсутності заборгованості та стягнення надмірно сплачених коштів за послуги з електропостачання.

Визнано відсутність заборгованості у позивача ОСОБА_1 перед Акціонерним товариством «Одесаобленерго» в особі структурної відокремленої одиниці - Південного району електричних мереж по оплаті за спожиту електроенергію в розмірі 3958 грн. 80 коп. станом на 05 березня 2018 року.

Стягнуто з Акціонерного Товариства «Одесаобленерго» на користь ОСОБА_1 285 (двісті вісімдесят п`ять) гривень 26 коп.

В іншій частині рішення залишено без змін.

У вказаній постанові апеляційний суд дійшов висновків, що твердження представника відповідача щодо методики розрахунку вартості спожитої електроенергії не відповідає Правилам, постановам НКРЕ № 343 від 17 березня 2011 року. і №497 від 23 квітня 2012 року, що було вже встановлено рішенням Київського райсуду м. Одеси від 03.04.2015 року по справі між тими ж самими сторонами, щодо таких же правовідносин, але за інший період часу. Рішення суду набрало законної сили.

За серпень 2014 року позивачем та його родиною спожито 465 кВт/г, з яких 125 кВт/г є пільговими (безоплатними). 465-125 = 340 кВт/г підлягають оплаті за такими встановленими тарифами: до 250 кВт/г оплачуються за тарифом 0,237 грн. за 1 кВт/г (Постанова НКРЕ від 23.05.2014 року №749)=59,25 квт/г, а 340 - 250= 90 кВт/г за тарифом 0,3222 грн. за 1 кВт/г = 29,00 грн. До сплати за місяць 88,25 грн., які позивач сплатив у встановлений законом строк, що підтверджується квитанцією на а.с.38.

З наданого ОСОБА_1 розрахунку вбачається, що сума надмірно сплачених коштів за послуги з електропостачання становить 285,26 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів вважала доведеними вимоги позивача щодо відсутності у нього заборгованості в розмірі 3 958 грн. 80 коп. по оплаті за спожиту електричну енергію станом на 05.03.2018 року і щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 суми грошових коштів за надмірно сплачених за послуги з електропостачання у розмірі 285,26 грн.

В іншій частині вимоги позивача були залишені без задоволення з підстав того, що суд апеляційної інстанції здійснив розгляд справи за вимогами позивача у відповідності до заяви про збільшення розміру позовних вимог від 25.09.2018 року, однак під час розгляду справи не приймав рішення стосовно прийняття її до розгляду.

Згідно ч.4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

У зв`язку із наведеним суд дійшов вірного висновку, що обставини, встановлені постановою Одеського апеляційного суду від 19.08.2021 року ,додатковому доказуванню не підлягали, у тому числі в частині того, що розрахунок нарахованої заборгованості відповідачем щодо методики розрахунку вартості спожитої електроенергії не відповідав Правилам, постановам НКРЕ № 343 від 17 березня 2011 року і №497 від 23 квітня 2012 року.

З урахуванням зміненої частини рішення Київського районного суду міста Одеси від 10 вересня 2020 року та не розглянутих вимог за заявою про збільшення розміру позовних вимог від 25.09.2018 року в частині повернення переплаченої суми грошових коштів у розмірі 4354,54 грн., ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом стосовно переплаченої суми коштів у розмірі 4354,54 грн.

До позову ОСОБА_1 надав квитанції про оплату послуг з електропостачання за період серпень 2014 року - червень 2018 року, розрахунки кількості спожитої електроенергії та її вартості відповідно до тарифів та з урахуванням пільг з оплати послуги як самого споживача-пільговика, так і членів його родини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з метою досудового вирішення спору неодноразово звертався з відповідними письмовими заявами до керівництва як Південного РЕМ так і АТ «Одесаобленерго». Письмові відповіді відповідача (і керівництва структурного підрозділу) свідчать про відмову у задоволенні заяв.

Згідно ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до п. 19 Правил користування електричної енергії для населення, затверджених постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 р., розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. П. 20 Правил передбачено, що розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. знімання показань приладів обліку проводиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. За власним рішенням енергопостачальник має право самостійно знімати показання приладів обліку у споживача. Згідно до п. 22 Правил, оплата спожитої електричної енергії може здійснюватися: за розрахунковими книжками; за платіжними документами, які виписуються енергопостачальником.

ОСОБА_1 , як інвалід війни 2-ї групи, користується пільгою на оплату комунальних послуг у розмірі 100 % від діючого тарифу. Пільги, щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені п.4-6 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», надаються інвалідам війни та членам їх сімей, які проживають разом з ним, незалежно від виду житла чи форми власності на нього. Постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 року №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування», встановлені єдині норми користування послугами, на які надаються пільги та субсидії, у тому числі і для користування послугами з електропостачання.

Конституційний суд України у своєму рішенні № 5-рп/99 від 03.06.1999 року зазначив, що під членом сім`ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони, за змістом пункту 6 статті 12 Закону України «соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», частини четвертої та п`ятої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини шостої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» треба розуміти особу, що перебуває з суб`єктом права на пільги щодо оплати користування житлом і комунальними послугами у правовідносинах, природа яких визначається: кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної охорони; ведення з ним спільного господарства. Такі ознаки (вимоги) застосовуються диференційовано при конкретному визначенні членів сім`ї, які мають право на названі пільги.

До кола членів сім`ї військовослужбовця, працівника міліції, особовою складу державної пожежної охорони належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Щодо них ознака (вимога) ведення спільного господарства з суб`єктом права на пільги в оплаті користування житлом і комунальними послугами застосовується лише у передбачених законом випадках. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновленні, народжені у шлюбі або позашлюбні.

Членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця (пункт 6 ст. Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів сімей»), є та особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Це особи, що не мають власних доходів, або особи, пенсія, стипендія чи інший сукупний середньомісячний доход яких не перевищує офіційно встановленої межі малозабезпеченості (до законодавчого визначення прожиткового мінімуму). До них, поміж інших, належать студенти.

Згідно положень закону (в т.ч. ст. 64 ЖК України) та з урахуванням зазначеного Рішення КС України, стосовно даної справи під членом сім`ї позивача як суб`єкта права на пільги слід розуміти особу, яка перебуває з ним у кровному (родинному) або шлюбному зв`язку та постійно проживає з ним, що узгоджується і з відповідними нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином, суд дійшов вірного висновку, що пільги щодо оплати комунальної послуги з електропостачання у спірний період часу розповсюджувались не тільки на позивача, а і на членів його сім`ї - дружину, сина і тестя, які у зазначений період проживали і були зареєстровані разом з ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї №740 від 28.04.2016 року, письмовими поясненнями сусідів позивача, копією громадянського паспорту сина- ОСОБА_3 , 2016 року народження, довідкою з місця навчання сина - Одеського обласного базового медичного училища, що встановлено рішенням Київського районного суду міста Одеси від 10.09.2020 року, у залишеній без змін частині.

З огляду на викладене, дії відповідача - АТ «Одесаобленерго» в особі структурної відокремленої одиниці - Південного РЕМ, є протиправними щодо нарахування плати ОСОБА_1 за користування електричною енергією без урахування пільг усіх членів сім`ї позивача - особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи.

Надані позивачем розрахунки, виписки з особового рахунку споживача ОСОБА_1 , квитанції про оплату спожитої електроенергії свідчать, що спір щодо кількості наданої енергопостачальником і спожитої ОСОБА_1 електроенергії за період з 01.08.2014 року по 30.06.2018 року між сторонами відсутній. Енергопостачальник регулярно перевіряє показання на приладі обліку спожитої електроенергії у ОСОБА_1 . Спір між сторонами виник щодо розрахунку вартості спожитої позивачем та його родиною електричної енергії з урахуванням пільг по оплаті.

Рішенням Київського райсуду м. Одеси від 03.04.2015 року був встановлений факт відсутності заборгованості по оплаті у ОСОБА_1 за спожиту електричну енергію включно до 12.08.2014 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19.08.2021 року встановлено відсутність у ОСОБА_1 станом на 05.03.2018 року заборгованості в розмірі 3 958 грн. 80 коп.

ОСОБА_1 навів свій розрахунок вартості спожитої електроенергії. Так, за серпень 2014 року ним та його родиною спожито 465 кВт/г, з яких 125 кВт/г є пільговими (безоплатними). 465-125 = 340 кВт/г підлягають оплаті за такими встановленими тарифами: до 250 кВт/г оплачуються за тарифом 0,237 грн. за 1 кВт/г (Постанова НКРЕ від 23.05.2014 року №749)=59,25 квт/г, а 340 - 250= 90 кВт/г за тарифом 0,3222 грн. за 1 кВт/г = 29,00 грн.

З урахуванням встановлених рішеннями судів в рамках цивільної справи №520/10262/17 обставин вбачається, що відповідач надавав свій розрахунок оплати за спожиту електроенергію, з якого вбачалось, що: за серпень 214 року позивачем спожито 460 кВт/г, з яких 250 кВт постачальник рахує за тарифом 0,237 грн. за 1 кВт/г = 59,25 грн., а 210 кВт/г - за тарифом 0,322 грн. = 67,66 грн. З 250 Квт/г постачальник відраховує пільгові 125 кВт/г, вартість яких складає 29,63 грн і загальна сума до сплати складає відповідно: 59,25 грн. + 67,66 грн. = 126,81 грн. - 29,63 грн. (пільгові) = 97,28 грн.

За наслідком чого, суд дійшов висновку, що внаслідок застосування такої методики розрахунку вартості спожитої електроенергії і виник борг ОСОБА_1 перед постачальником АТ «Одесаобленерго».

Отже, під час розрахунку заборгованості відповідачем станом на 30.06.2018 року, відповідач не застосував пільги на оплату електроенергії спочатку щодо члена сім`ї пільговика - тестя ОСОБА_4 , 1933 року народження, який сам був інвалідом 1 групи загального захворювання, а надалі щодо сина - ОСОБА_3 , 1998 року народження, який після досягнення повноліття до червня 2018 року був учнем медичного училища з денною формою навчання.

З огляду на викладене, приймаючи висновки рішення Київського районного суду міста Одеси від 26.07.2012 року та від 03.04.2015 року, а також рішення Київського районного суду міста Одеси від 10.09.2020 року, змінене постановою Одеського апеляційного суду від 19.08.2021 року по справі №520/10262/17 стосовно відсутності у ОСОБА_1 станом на 05.03.2018 року заборгованості в розмірі - 3 958 грн. 80 коп., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності доводів позивача про відсутність у нього заборгованості станом на 30.06.2018 року в загальному розмірі 4639,80 грн. по оплаті за спожиту електричну енергію, з яких позивачеві вказаною постановою апеляційного суду було повернуто, як надміру сплачені грошові кошти, 285,26 грн., за наслідком чого суд вірно вважав доведеними вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 4354,54 грн.

Стосовно вимоги позивача стягнення трьох відсотків річних, судом першої інстанції зазначено наступне.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

У матеріальному законі (ч. 2 ст. 625 ЦК України) визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання, у нього в силу закону виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц).

Згідно ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем здійснено нарахування трьох відсотків річних на суму переплачених коштів у розмірі 4354,54 грн. та в сумі 285,26 грн., стягнутих на підстави постанови Одеського апеляційного суду від 19.08.2021 року по справі №520/10262/17, за період з 30.06.2018 року по 15.09.2021 року, та з простроченої суми у розмірі 4354,54 грн. за період з 16.09.2021 року по 30.10.2021 року.

З поданих до суду доказів вбачається, що спірна сума заборгованості була розрахована у період з 01.08.2014 року по 30.06.2018 року.

Доказів на підтвердження виникнення у відповідача зобов`язань зі сплати переплаченої спірної суми заборгованості, а саме звернення позивача з вимогою про її сплати, починаючи з моменту проведення перерахунку чи моменту її оспорювання, позивачем до суду не надано, за наслідком чого суд позбавлений можливості встановити початок зобов`язання відповідача зі сплати спірної суми, для застосування міри відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, у зв`язку з чим в цій частині вимоги позивача судом визнані необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання у апеляційній скарзі представника Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» про те, що обов`язковою передумовою для надання пільги за житлово-комунальні послуги є включення пільговика та членів його сім`ї до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги з моменту звернення останнього та надання документів до Управління праці та соціального захисту населення та звернення до постачальника електричної енергії.

Колегія суддів зауважує, що з прийняттям постанови Кабінету міністрів України № 373 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі» від 17.04.2019 року, яка набрала чинність з 01.10.2019 року, було внесено зміни до механізмів відшкодування пільг та субсидій.

Згідно з роз`ясненнями Міністерства розвитку громад та територій України «Щодо надання з 01.10.2019 року пільг на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі» від 28.10.2019 року з 01.10.2019 року набрав чинності Порядок надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року № 373 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій формі» (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2019 № 807) (далі - Порядок).

Згідно із Порядком, дійсно змінився механізм надання та розрахунку громадянам пільг на оплату житлово-комунальних послуг, внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку води та теплової енергії, тощо.

За новим механізмом, пільги на оплату житлово-комунальних послуг, тощо, розраховуються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення.

Однак, апелянтом не враховано, що вказана постанова Кабінету міністрів України № 373 набрала чинності з 01.10.2019 року, тоді як позивач доводив про відсутність у нього заборгованості станом на 30.06.2018 року, а у вказаний період нарахування пільг та субсидій здійснювалось на підставі Постанови КМУ № 860 від 13.11.2013 року, яка втратила чинність на підставі прийняття Постанови КМУ № 606 від 26.07.2018 року.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2021 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 30 червня 2022 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

О.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе