Справа№938/796/21
Провадження № 2/938/62/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2022 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Джуса Р.В.,

за участю секретаря судових засідань Мартищук Н.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 ,

до відповідача: ОСОБА_2 ,

про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

за участю:

позивача: ОСОБА_3 ;

відповідача: ОСОБА_2 ;

Обставини справи.

ОСОБА_4 звернулась до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою суду від 04.01.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 27.01.2022.

В судове засідання 27.01.2022 з`явилися сторони, які надали пояснення по суті спору, однак у зв`язку з необхідністю долучення доказів, зокрема довідок про матеріальне становища позивача та відповідача, в судовому засіданні було оголошено перерву до 17.02.2022.

В судове засідання 17.02.2022 з`явилися учасники справи, які надали відповідні докази. Також в даному судовому засіданні було встановлено, що станом на дату проведення судового засідання набрало законної сили рішення суду про розірвання шлюбу, яким позивачу ОСОБА_4 повернуто дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 ». На підтвердження цього нею долучено копію паспорта та копію картки платника податків на ім`я ОСОБА_3 . Однак, в судовому засіданні оголошено перерву до 22.02.2022, для надання позивачу часу для долучення копії відповідного рішення Верховинського районного суду, яким позивачу відновлено дошлюбне прізвище.

В судове засідання 22.02.2022 з`явилися сторони.

Позивач надала суду належним чином засвідчену копію рішення Верховинського районного суду від 23.12.2021, з якого вбачається, що шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який зареєстровано 08 вересня 2007 року у Виконавчому комітеті Криворівнянської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, актовий запис №6 розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачу ОСОБА_4 відновлено дошлюбне прізвище " ОСОБА_6 ".

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) , одна і таж сама особа.

В судовому засіданні 22.02.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що з 08.09.2007 проживала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син - ОСОБА_5 .

Шлюб між ними було розірвано судом 23.12.2021. Після розірвання шлюбу, син залишився проживати з нею. На даний час він навчається в 6-му класі Криворівнянського ліцею ім. М. Грушевського та перебуває на її утриманні.

Відповідач протягом останніх півтора року зовсім не бере участі у вихованні сина та не надає належної матеріальної допомоги на його утримання, хоча має змогу таку надавати, оскільки має постійне місце роботи, де регулярно отримує дохід.

Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із часу її звернення до суду з позовом і до повноліття дитини.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, з підстав, що викладені у позовній заяві. Зазначила, що дитина проживає разом з нею, а відповідач не приймає учаті у його утриманні з того часу, як вони перестали разом проживати.

Правова позиція відповідача.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, відзиву на позов чи будь-яких письмових пояснень по суті спору не подав.

В судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, надав пояснення, в яких підтвердив, що дійсно перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, та, що вже приблизно півтора року разом не проживають. Зазначив, що не міг брати участі у вихованні сина, з тих підстав що з 22.11.2020 по 23.07.2021 він перебував у зоні ВООЗ. Від матеріального утримання сина він не ухилявся. З вересня 2020 року по листопад 2020 він давав кошти в сумі по 5000,00грн особисто сину в руки. В лютому 2021, вже перебуваючи в зоні ВООЗ пересилав кошти на картку сестрі, а вона віддавала сину. В травні 2021 він оформив картку на ім`я сина і вже перераховував кошти на неї. Не заперечив проти задоволення позовних вимог.

Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 23.12.2021 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який зареєстровано 08 вересня 2007 року у Виконавчому комітеті Криворівнянської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, актовий запис №6 розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачу ОСОБА_4 відновлено дошлюбне прізвище " ОСОБА_6 ". Зазначене рішення суду набрало законної сили 28.01.2021 що підтверджується копією рішення (а.с.28-29).

Під час розгляду справи судом, позивач на підставі рішення суду відновила своє дошлюбне прізвище, що підтверджується паспортом громадянина України № НОМЕР_2 , виданим 03.02.2032 (а.с. 27).

Від спільного подружнього життя ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 виданого виконкомом Криворівнянської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області (а.с. 5).

Згідно довідки Криворівнянського старостинського округу Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області від 17.11.2021 №1240, вбачається, що на утриманні ОСОБА_7 жительки перебуває неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 6).

Згідно з довідкою, виданою ФОП ОСОБА_8 , ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) працює на посаді продавця у зазначеного підприємця згідно Трудового договору з 01.06.2015 по даний час. Заробітна плата становить 6500,грн (а.с.25).

Згідно з копією довідки від 07.02.2022 №9/21103 виданої Івано-Франківським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_2 працює військовослужбовцем. В період з серпня 2021 року по січень 2022 року, загальна сума його доходу склала 182288,50 гривень (а.с.23).

Оцінка суду.

Як вбачається із позовної заяви, спірні правовідносини виникли між сторонами у зв`язку із утриманням їх спільного неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідні правовідносини врегульовано положеннями Сімейного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З врахуванням положень ч.ч. 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Судом встановлено, що сторони з 08.09.2007 по 23.12.2021 сторони перебували у шлюбі, який розірвано 23.12.2021, що підтверджується копією рішення Верховинського районного суду яке набрало законної сили 28.01.2022. Від спільного подружнього життя ІНФОРМАЦІЯ_5 у них народився син ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 виданого виконкомом Криворівнянської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області. На даний час, неповнолітня дитина проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_9 в с. Криворівня Верховинського району Івано-Франківської області та знаходиться на її утриманні.

Відповідач у судовому засіданні надав пояснення в яких підтвердив, що на даний час син ОСОБА_10 проживає разом зі своєю матір`ю -позивачкою ОСОБА_3 .

В той же час судом встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо визначення способу виконання відповідачем свого обов`язку з утримання неповнолітньої дитини. Позивач зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, хоча має змогу таку допомогу надавати, так як офіційно працевлаштований та отримує регулярний дохід.

А тому, з врахуванням наведеного, вимога позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини є підставною.

При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд виходить з такого.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з якими проживає дитина.

Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як вбачається з п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Позивач просить суд стягувати аліменти у ј частці від доходу відповідача, щомісячно але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи із дати подання заяви про видачу судового наказу та до досягнення дитиною повноліття, оскільки такий розмір буде достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Судом встановлено, що позивачка працює, однак не може самостійно утримувати дитину. Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечив проти задоволення позову.

Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» визначено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини.

А тому, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує потреби дитини даного віку, матеріальний стан позивачки та відповідача, а саме те, що дитина проживає з матір`ю яка отримує невисоку заробітну плату, відповідач офіційно працевлаштований та отримує регулярний дохід, який за останні шість місяців склав 182288,50 грн., інших аліментних зобов`язань немає.

На підставі наведеного, врахувавши обраний позивачем спосіб стягнення аліментів, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, те що обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття покладений на обох батьків, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення з позовом до суду -28.12.2021, і до досягнення дитиною повноліття.

Судові витрати.

Згідно із ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки згідно п. 3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплату судового збору при зверненні до суду з позовом щодо стягнення аліментів, а тому судовий збір в сумі 908,00 грн. грн. на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

Щодо витрат позивача на правничу допомогу адвоката в сумі 1000,00 грн, то у поданій до суду 22.02.2022 заяві позивач вказала, що не бажає стягувати із відповідача понесені нею витрати на оплату професійної правовової допомоги.

Відтак суд не вбачає підстав для покладення на відповідача витрат позивача на правничу допомогу адвоката.

Керуючись статтями 10-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення з позовом до суду -28.12.2021, і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в межах суми платежу за один місяць.

Витрати позивача на оплату професійної правовової допомоги, залишити за позивачем.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: село Криворівня, присілок Царина Верховинського району Івано-Франківської області, персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: село Криворівня, присілок Заріччя, Верховинського району Івано-Франківської області; персональний ідентифікаційний номер- НОМЕР_4 .

Повний тест рішення складено 25.02.2022.

Суддя Роман ДЖУС