РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/735/16-ц

Провадження №2/568/17/22

06 липня 2022 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Троцюк В.О.

секретаря судового засідання Гуменюк Г.В.

за участі представника відповідача Кузіна Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Радивилів цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_2 про визнання кредитного договору припиненим,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 06.09.2016 року звернулась до суду з позовом про визнання кредитного договору припиненим, згідного якого просить визнати кредитний договір №ROWWGA від 17.07.2008 року укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 припиненим.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 17.07.2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір №ROWWGA. Термін дії вказаного договору до 17.07.2018 року. В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено іпотечний договір квартири №ROWWGA від 17.07.2008 року. Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 29.12.2012 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ROWWGA від 17.07.2008 року в розмірі 27130,89 доларів США, що відповідно до курсу НБУ становить 216843,63 гривень звернуто стягнення на квартиру загальною площею 47,8 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки. Також із вказаної квартири виселено ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Таким чином, в зв`язку з прийняттям вказаного рішення суду, позивач виконала всі боргові зобов`язання позивальника ОСОБА_2 за кредитним договором №ROWWGA від 17.07.2008 року. За таких обставин, просить визнати кредитний договір укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 припиненим.

Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 09вересня 2016 року відкрито провадження у справі.

У зв`язку з закінчення повноважень судді Бірук В.О., було проведено повторний авторозподіл та вказана цивільна справа надійшла до провадження судді Панчук М.В.

Ухвалою суду від 18 лютого 2019 року справу було прийнято у провадження судді. визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

У зв`язку з закінчення терміну відрядження судді Панчук М.В. було проведено повторний авторозподіл та вказана цивільна справа надійшла до провадження судді Троцюк В.О.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2020 року справу було прийнято у провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 22 червня 2021 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.

Позивачем ОСОБА_1 22.06.2021 року подано до суду письмові пояснення по суті позовних вимог. Позивачем вказано, що відповідно до рішення Радивилівського районного суду від 29.12.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 15.01.2021 року було посвідчено договір купівлі-продажу іпотечного майна, а саме квартири в АДРЕСА_1 . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником вказаного майна є ОСОБА_6 . За таких обставин, вказує, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, відповідно до ст..599 ЦК України. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) від 04 липня 2018 року.

Представником відповідача 21.07.2021 року подано до суду письмові пояснення, відповідно до яких вважає позовні вимоги безпідставними. Вказує, що на підставі рішення Радивилівського районного суду від 29.12.2012 року АТ КБ «Приватбанк» звернув стягнення на предмет іпотеки. внаслідок задоволення вимог банку за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки відбулось погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 7942,99 доларів США. таким чином, заборгованість за кредитним договором в повному обсязі не була погашена. Рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки на заставлене майно, не змінює і не припиняє кредитного договору, так само як і не змінює його змісту характеру та обсяг прав і обов`язків сторін за кредитними договором залишаються незмінними. Заперечуючи проти позову, представник відповідача вказував на те, що доводи позивача наявність підстав про припинення кредитного договору не відповідають правовим висновкам, зробленим Великою Палатою Верховного Суду згідно постанови від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц, в яких Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків, викладених в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, згідно яких наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості саме по собі не свідчить про закінчення строку дії договору. За таких обставин, підстави для визнання кредитного договору припиненим відсутні.

В судове засідання ОСОБА_1 та її представник адвокат Бернацький П.В. не з`явились, подавши клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують з підстав, викладених в позовній заяві та наданих письмових поясненнях. Просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги повністю не визнав, просить в їх задоволенні відмовити з підстав, викладених в письмових поясненнях, наданих суду.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, та просить врахувати правову позицію, викладену в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі №310/11534/13.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які були присутні в судовому засіданні дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 17.07.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №ROWWGA, за умовами якого Банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 14088,87 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,25 % на місяців на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 18.07.2018 року. (а.с.5-7)

Згідно п.8.3 кредитного договору у забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за даним договором виступає іпотека будинку загальною площею 47,80 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

17.07.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , укладено іпотечний договір №ROWWGA, згідно п.1.1 якого Іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно квартиру, зазначену в п.35.3 цього договору в забезпечення виконання зобов`язань позивальника ОСОБА_2 .

Згідно п. 35.3 договору іпотеки предметом іпотеки є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності, відповідно до свідоцтва про право власності від 26.08.1998 року, договору дарування від 15.07.2008 року та свідоцтва про право на спадщину від 04.07.2008 року. За домовленістю сторін вартість предмета іпотеки становить 87134,40 гривень (п.35.4 вказаного договору).

Договір зареєстровано в реєстрі за №3430 та посвідчено приватним нотаріусом Радивилівського районного нотаріального округу Гордійчук В.І.

На розгляді Радивилівського районного суду Рівненської області перебувала цивільна справа №1717/851/12 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказаним рішенням встановлено, що в зв`язку з неналежним виконання ОСОБА_2 зобов`язання за кредитним договором №ROWWGA від 17.07.2008 року станом на 20.06.2012 року виникла заборгованість в розмірі 27130,89 доларів США. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ROWWGA від 17.07.2008 року вирішено звернути стягнення на квартиру загальною площею 47,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки №ROWWGA від 17.07.2008 року) ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншим покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень необхідних для здійснення продажу. Рішення суду набрало законної сили 22.01.2013 року. (а.с.3-4)

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності квартири площею 47,8 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу від 15.01.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстровано ОСОБА_6 (а.с.61)

В провадженні Радивилівського районного суду знаходиться цивільна справа №568/192/16-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договором №ROWWGA від 17.07.2008 року. На даний час провадження у справі зупинено до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 про визнання кредитного договору припиненим. В обґрунтування позовних вимог, позивачем надано розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором станом на 12.11.2015 року в розмірі 59518,76 доларів США.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За змістом частини першої статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за частиною першою статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Цією ж статтею визначено і орієнтовний перелік способів захисту. В пункті 7 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України визначено припинення правовідношення, як один із способів захисту цивільних прав.

Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором, який укладається у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку(стаття 509 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (стаття 1049 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (стаття 527 ЦК України).

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Підстави припинення зобов`язань визначені в статтях 599-601, 604-609 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання припиняється: виконанням проведеним належним чином; переданням відступного; зарахуванням; за домовленістю сторін; прощенням боргу; поєднанням боржника і кредитора в одній особі; неможливістю його виконання; смертю фізичної особи та ліквідацією юридичної особи.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Системний аналіз статей 599, 1049, 1054 ЦК України свідчить, що належним виконанням кредитного договору є зарахування на узгоджений сторонами рахунок кредитора суми кредиту, передбачених договором процентів та можливих штрафних санкцій, у разі їх нарахування.

Відповідно до п.8.1. Кредитного договору №ROWWGA від 17.07.2008 року обов`язок із погашення кредиту у позичальника починається з 17.07.2008 року та закінчується 17.07.2018 року. При цьому, умовами договору визначено, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник зобов`язався надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, посилається на те, що у зв`язку із звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення суми боргу за кредитом, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 кредитний договір ROWWGA від 17.07.2008 року, вважається припиненим.

Проте, суд не погоджується з таким твердженням позивача. Звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки не свідчать про закінчення строку дії кредитного договору, та в даному випадку припиняється лише право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за умовами кредиту. Отже, дані доводи представника позивача не свідчать про наявність підстав для визнання кредитного зобов`язання припиненим.

Окрім того, наявність рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не свідчить про повне та належне виконання позичальником своїх кредитних зобов`язань.

Згідно виписки по рахунку ОСОБА_2 за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки відбулось погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 7942,99 доларів США. (а.с.74-76) у зв`язку із чим, зобов`язання відповідача за кредитним договором №ROWWGA від 17.07.2008 року виконано не в повному обсязі.

З огляду на викладене суд приходить до висновку що твердження позивача про те, що кредитний договір №ROWWGA від 17.07.2008 року є таким, що припинився внаслідок виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, не знайшли свого відповідного підтвердження за розглядом справи та не були доведенні позивачем беззаперечними доказами.

Постановою Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, на яку посилається позивач як на обґрунтування позовних вимог, встановлено, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, якій у цій частині змінений кредитором.

Однак, вказаною Постановою Верховного Суду також зроблено наступні висновки, що в разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмету та строків виконання, встановлених кредитором.

Однак, в Постанові від 26 січня 2021 року в справі №522/1528/15-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків, сформульованих в постанові від 31.10.2018 року в справі №202/4494/16-ц, згідно з якими наявність рішення суду про стягнення заборгованості саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору. Рішення суду про стягнення заборгованості не змінює змісту у відповідного правовідношення характеру та обсяг обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав, відповідне зобов`язання продовжує існувати.

Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 про визнання кредитного договору припиненим та відмовляє в їх задоволенні.

Окрім того, суд звертає увагу позивача також на те, що кредитний договір №ROWWGA був укладений 17.07.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 . Між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір іпотеки квартири, як забезпечення виконання позичальником ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором. За таких обставин, відповідно до ст.598 ЦК України, з вимогою про визнання кредитного договору припиненим може звернутись сторона зобов`язання.

Оскільки у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись 4, 5, 18, 76-81,141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ОСОБА_2 про визнання кредитного договору припиненим відмовити.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса АДРЕСА_1 .

Відповідач: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", , 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 11.07.2022 року.

Суддя В.О. Троцюк