"07" липня 2022 р. Справа № 363/1481/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Гуменної А.В.,

представника скаржника - адвоката Короленка Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Вишгороді скаргу ОСОБА_1 , поданої його представником - адвокатом Короленком Тарасом Леонідовичем, на дії старшого державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яремчука Олександра Ігоровича, заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

9 червня 2022 року до Вишгородського районного суду Київської області засобами поштового зв`язку надійшла вказана скарга, у якій представник скаржника просить суд визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яремчука Олександра Ігоровича щодо винесення постанови від 10 листопада 2021року ВП № 67462586 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на банківський рахунок

№ НОМЕР_1 (картка № НОМЕР_2 ), відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який належить: ОСОБА_1 , а також скасувати вказану постанову старшого державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої службиу Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яремчука Олександра Ігоровича в частині накладення арешту на банківський рахунок

№ НОМЕР_1 (картка № НОМЕР_2 ), відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», який належить: ОСОБА_1 .

В обґрунтування поданої скарги представник скаржника зазначає, що 10 листопада 2021 року старшим державним виконавцем Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яремчуком О.І. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67462586 на підставі виконавчого листа

№ 363/1331/17 від 18 жовтня 2021 року, виданого Вишгородським районним судом Київської області на виконання рішення суду від 18 жовтня 2021 року у цивільній справі №363/1331/17. 12 серпня 2021 року приватним виконавцем в рамках вказаного виконавчого провадження було винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на готівкові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику. На підставі вказаної постанови, було накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , в тому числі на грошові коти, що містяться на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та який використовуються для виплати пенсії, що позбавляє його можливості користуватися своїми грошовими коштами, що ставить його у скрутне матеріальне становище та залишає без засобів до існування. У зв`яжу із зазначеним, посилаючись на положення статей 52, 59 Закону України «Про виконавче провадження», статтю 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вважаючи дії державного виконавця під час винесення постанови про накладення арешту коштів боржника та постанову від 10 листопада 2021 року неправомірними, звернувся до суду із скаргою.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 9 червня 2022 року прийнято до провадження скаргу ОСОБА_1 та призначено до розгляду на 20 червня

2022 року об 11:00 про що повідомлено скаржника, особу, дії якої оскаржуються та заінтересовану особу.

10 червня 2022 року на електронну адресу суду надійшла заява заінтересованої особи (стягувача) ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи, зазначивши, що не має можливості з`явитися до суду, оскільки у зв`язку із воєнним станом виїхала на постійне місце проживання у Львівську області як внутрішньо переміщена особа. Просить справу без неї не розглядати та відкласти її розгляд справи до закінчення воєнного стану. Аналогічна заява надійшла до суду засобами поштового зв`язку 17 червня 2022 року.

У призначене судове засідання з`явився представник скаржника - адвокат Короленко Т.Л. Інші учасники провадження не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У зв`язку із неявкою у судове засідання особи, дії якої оскаржуються, а також враховуючи заяви стягувача у справі, розгляд скарги було відкладено на 7 липня 2022 року о 10:00 про що повідомлено осіб, які не з`явилися, а ОСОБА_2 додатково листом про альтернативні методи взяти участь під час розгляду справи.

7 липня 2022 року року у судове засідання з`явився представник скаржника. Особа дії якої оскаржуються та стягував не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили. Враховуючи положення частини другої статті 450 ЦПК України, думку представника скаржника, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, що не з`явилися.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав подану скаргу та просив її задовольнити з підстав, викладених у ній, додатково зазначивши, що на підставі оскаржуваної постанови державного виконавця, рахунок ОСОБА_1 , на який він отримує пенсію заблокований, що позбавляє його можливості користуватися коштами.

Заслухавши пояснення представник скаржника, дослідивши письмові матеріали, долучені до скарги, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду скарги, суд виходить із такого.

Згідно із статтею 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (стаття 4 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Статтею 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання; усі суб`єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території; обов`язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13,частина перша статті 55,частина п`ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Згідно частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено органи та особи, які здійснюють примусове виконання рішень, зокрема, згідно частини першої вказаної статті, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

При цьому, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення містяться у статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 18 жовтня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди 111 414,28 грн. та судовий збір в розмірі 640 грн., а всього 112 054 гривні 28 коп.

На підставі цього рішення Вишгородським районним судом Київської області

18 жовтня 2021 року виданий виконавчий лист № 363/1331/17 на підставі якого

10 листопада 2021 року старшим державним виконавцем Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яремчуком О.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 67462586.

У межах здійснення виконавчого провадження № 67462586, 10 листопада 2021 року старшим державним виконавцем Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яремчуком О.І. винесено постанову про накладення арешту на кошти боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду із скаргою, яка є предметом розгляду, а також встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 , через свого представника, оскаржує протиправність дій виконавця щодо арешту його коштів, що містяться на банківському рахунку

№ НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та який використовуються для виплати пенсії, оскільки на підставі постанови виконавця картковий рахунок заблокований, у зв`язку з чим він не має можливості користуватися коштами.

Так, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно із статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 2 частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до статті 73 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення не може бути звернено на такі виплати: 1) вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника; 2) компенсацію працівнику витрату зв`язку з переведенням, направленням на роботу до іншої місцевості чи службовим відрядженням; 3) польове забезпечення, надбавки до заробітної плати, інші кошти, що виплачуються замість добових і квартирних;

4) матеріальну допомогу особам, які втратили право на допомогу по безробіттю; 5) допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами; 6) одноразову допомогу у зв`язку з народженням дитини; 7) допомогу при усиновленні дитини; 8) допомогу на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 9) допомогу на дітей одиноким матерям; 10) допомогу особам, зайнятим доглядом трьох і більше дітей віком до 16 років, по догляду за дитиною з інвалідністю, по тимчасовій непрацездатності у зв`язку з доглядом за хворою дитиною, а також на іншу допомогу на дітей, передбачену законом; 11) допомогу на лікування;

12) допомогу на поховання; 13) щомісячну грошову допомогу у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території, що зазнала радіоактивного забруднення; 14) дотації на обіди, придбання путівок до санаторіїв і будинків відпочинку за рахунок фонду споживання.

Згідно із частиною 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини передбачені частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Разом з тим, відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада

2003 року №492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

При цьому, стаття 48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Відтак, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, згідно із частиною третьою статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Тобто, виконавець може зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

З довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 30 грудня 2021 року вбачається, що на картку № НОМЕР_2 (рахунок № НОМЕР_1 ), на яку ОСОБА_1 отримує пенсійні виплати, може бути зарахована будь-яка виплата (переказ).

Відповідно довідки про зарахування на вказаний рахунок ОСОБА_1 отримує виплати Пенсійного фонду, пенсію, при цьому будь-які відрахування відсутні. Довідку з Пенсійного фонду про відрахування суду не надано.

Таким чином, судом встановлено, що зазначений рахунок не відноситься до рахунку зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.

У листі від 27 січня 2022 року № 130 на заяву ОСОБА_1 від 11 січня 2022 року про зняття арешту із банківського рахунку та стягнення грошових коштів на погашення заборгованості у розмірі 20% від пенсії, старший державний виконавець О.Яремчука роз`яснив положення статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав зняття арешту, в том числі, посилаючись на практику Верховного Суду.

Доводи скарги про те, що приватний виконавець порушив процедуру накладення арешту майна (коштів) боржника та вчинив дії по накладенні арешту на кошти без врахування, що вони використовуються для виплати пенсії, спростовуються встановленими у судовому засіданні обставинами справи та дослідженими доказами. Слід також відзначити, що у постанові приватного виконавця про накладення арешту на готівкові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, вказано «крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом», а тому без повідомлення банку про це, державний виконавець не може знати про статус того чи іншого рахунку боржника. Також, не державним виконавцем вирішується питання щодо розміру відрахувань, які можливо здійснювати з рахунку, в тому числі у розмірі 20% від пенсії, а також постановою державного виконавця, яка оскаржується арешт коштів не стосується конкретної картки, чи рахунку, яким користується боржник.

Я зазначив представник скаржника, ОСОБА_1 не звертався до Пенсійного фонду з метою отримання пенсії іншим, ніж зарахування на картковий рахунок, способом.

Також, не від наявності постанови виконавця про арешт коштів боржника, банком блокується картка, як про те зазначає представник.

Частиною першою статті 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначено частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень частини другої статті 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак, в судовому засіданні не було встановлено, що дії старшого державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ) Яремчука О.І. носять протиправний характер, а постанова від 10 листопада 2021 року є незаконною (протиправною).

Отже, проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із положеннями законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що приватним виконавцем у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення арешту на кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , оскільки державним виконавцем використано надані йому права відповідно до закону без допущення у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів боржника та здійснено у відповідності з заходами, необхідними для своєчасного виконання рішення в порядку та у спосіб, що встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження», а також встановлено відсутність підстав для зняття накладеного арешту за заявою боржника.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дії старшого державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яремчука О.І. вчинено відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а тому скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», статтями 258, 259,

447-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 , поданої його представником - адвокатом Короленком Тарасом Леонідовичем, на дії старшого державного виконавця Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яремчука Олександра Ігоровича, заінтересована особа (стягувач) - ОСОБА_2 - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 8 липня 2022 року.

Суддя О.П. Лукач