Справа № 404/3387/22
Номер провадження 2-о/404/125/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Московенка В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому в порядку окремого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ), заінтересована особа: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 ), про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В:

До Кіровського районного суду міста Кіровограда 01 липня 2022 року звернулась ОСОБА_1 із заявою щодо видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_4 на строк 6 місяців, з заборонами щодо: перебування в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 ; наближення на 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , а саме: зареєстрованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_6 , місця роботи за адресою: АДРЕСА_7 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обгрунтування поданої заяви зазначено, що 18 жовтня 2021року згідно з рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда шлюб між мною ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. До теперішнього часу. як зазначає заявник, вона намагалась встановити дружні стосунки з колишнім чоловіком, за для виховання спільної дочки, ОСОБА_3 . Проте, ОСОБА_2 був дуже наполегливий в своїх намірах відновити сімейні відносини. Заявник вказує, що саме не бажання її відновити шлюбні відносини та ревнощі стали основними причинами сварок, які в подальшому переросли в серйозні конфлікти. Поведінка ОСОБА_2 почала бути занадто агресивною, він почав погрожувати фізичної розправою, нанесенням тілесних ушкоджень, принижувати, погрожувати зброєю, а також погрожувати вбивством рідних та людей, які на його думку, заважають у відновленні стосунків між ними, а також відібранням дитини в разі відмови заявника. Як зазначає ОСОБА_1 , вона зазнає постійного психологічного тиску з боку ОСОБА_2 . З 25.06.2022 року поведінка останнього стала вкрай загрозлива. Через відповідну програму на телефоні він визначає місце перебування та пересування заявника, що дає йому змогу вдаватися до переслідувань. Тому 30.06.2022 року їй довелося повідомити поліцію двічі. Відповідні заяви були складені, а також працівниками поліції складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника строком на 10 днів. Окрім психологічного насилля він застосовує також фізичне, зокрема, застосовує штовхання, шарпання за волосся та душіння. З огляду на дані обставини щодо наявності психологічного та фізичного насильства, що чинить ОСОБА_2 , а також наміри останнього, що виявляються у погрозах, заявник вважає, що вона як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04 липня 2022 року заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження в судовому засіданні на 05 липня 2022 року (а.с.14).

В судовому засіданні заявник заяву підтримала з наведених у ній підстав та просила її задовольнити. Зазначила, що постійно потерпає від погроз та переслідувань зі сторони ОСОБА_2 , побоюється за своє здоров`я, та здоров`я свої рідних і близьких.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви, посилаючись на те, що вказані у заяві події не відповідають дійсності. Зазначив, що наразі проживає зовсім за іншою адресою, спілкування з заявником веде виключно стосовно дитини, не переслідує та не погрожує останній.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, з`ясувавши обставини справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Відповідно до копії заяви та пояснення 30.06.2022 року ОСОБА_1 звернулась до Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області з заявою про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності. З вказаної заяви та поянення вбачається, що 30.06.2022 року ОСОБА_2 переслідував ОСОБА_1 з метою вчинення сварки, остання зазначила, що внаслідок таких незаконних дій з боку ОСОБА_2 постійно потрепає від морального виснаження, що може призвести до погіршення здоров`я. Такі дії відбуваються вже тривалий термін, а саме: починаючи з 25.06.2022 року (а.с.9-10).

З копії термінового заборонного припису стосовно кривдника серія АА № 237106 від 30.06.2022 року з`ясовано, що 30.06.2022 року близько 17:35 годин за адресою АДРЕСА_7 , громадянин ОСОБА_2 виражався грубою нецензурною лайкою, принижував, погрожував фізичною розправою громадянці ОСОБА_1 . Внаслідок чого до ОСОБА_2 застосовані заходи термінового заборонного припису у вигляді: зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборони на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 10 діб починаючи з 19.00 год. 30.06.2022 року та діє до 19.00 год. 10.07.2022 року (а.с.11).

Відповідно до частини першої статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Як наголошує частина друга статті 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2 Цивільного процесуального кодексу України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - подружжя; особи, які мають спільну дитину (дітей).

ОСОБА_1 звертаючись до суду за захистом прав і інтересів, які порушенні від домашнього насильства, шляхом видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 посилається на те, що заінтересованою особою вчинялись щодо неї фізичне та психологічне насильство.

За приписами частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За змістом пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

За пунктом 3 частини першої статті 350-4 Цивільного процесуального кодексу України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 Цивільного процесуального кодексу України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Згідно з частиною третьою статті 26 «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Пунктом 9 частини першої статті 1 цього Закону передбачено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічні висновки зазначені у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18), від 20 липня 2020 року у справі № 947/21516/19 (провадження № 61-4507св20).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях..

Згідно зі статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 Цивільного процесуального кодексу України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до положень частин першої, третьої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи зібрані у справі письмові докази, з урахуванням пояснень заявника та заінтересованої особи суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви з огляду на те, що заявник не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 постійного та безперервного домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Не знайшли і свого підтвердженні в судовому засіданні наявність ризиків продовження чи повторного вчинення такого у майбутньому та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для ОСОБА_1 , що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Також заявником не надано доказів постійного та систематичного вчинення ОСОБА_2 відносно неї домашнього насильства, а одноразове звернення до правоохоронних органів є недостатнім доказом вчинення безперервного домашнього насильства, також не може свідчити про те, що існують ризики продовження чи повторного вчинення таких дій ОСОБА_2 , крім того, в матеріалах справи відсутні та не надані в судовому засіданні заявником і докази того, що ОСОБА_2 притягувався до будь-яких видів юридичної відповідальності за вчинене домашнє насильство відносно заявника, доказів не дотримання вимог ОСОБА_2 термінового заборонного припису також заявником не надано, у зв`язку з чим заява задоволенню не підлягає.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», статтями 76-82, 89, 258, 263, 268, 293, 294, 350-1 -350-6 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ), заінтересована особа: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 ), про видачу обмежувального припису, відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення даного рішення до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 07.07.2022 року.

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда