Справа№592/2031/22
Провадження №2/592/1045/22

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання Середницької І.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Жалковського В.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Лермонтова Наталія Миколаївна, про визнання нерухомого майна - квартири особистою приватною власністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували в шлюбі з 22.08.2014 року. За час знаходження у шлюбі ними було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 55,99 кв.м., житловою площею 41,70 кв.м., кількість кімнат 3 (три), згідно договору купівлі-продажу квартири від 16.09.2019 року, укладеного сторонами з ОСОБА_3 , посвідченому приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Лермонтовою Н.М., зареєстрованому в реєстрі за №1735. Покупка квартири вчинена за ціною 405700,00грн., які сплачені перед укладенням договору купівлі-продажу (пункт 5). За домовленістю подружжя квартира була зареєстрована на позивача і відповідача в рівних частках. Однак, на покупку цієї квартири були витрачені кошти, які належали особисто йому. 08.06.217 року ним був укладений спадковий договір з ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кишенюк Л.П., зареєстрований в реєстрі за №632. ОСОБА_4 приходиться його двоюрідною бабусею, тобто рідною сестрою його бабусі ОСОБА_5 . За умовами спадкового договору набувач ОСОБА_1 (позивач) зобов`язувався виконувати передбачені в ньому розпорядження відчужувача ОСОБА_4 , і в разі її смерті набував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, на якій він розташований, за адресою: АДРЕСА_2 (пункт 1). Згідно пункту 9 спадкового договору, майно набувається ОСОБА_1 в його особисту приватну власність, оскільки розпорядження відчужувача за цим договором мають нематеріальний характер. Це також підтверджується заявою дружини набувача ОСОБА_2 , справжність підпису на якій засвідчена приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кишенюк Л.П. 08.06.2017 року за р/№631 (пункт 9). Після смерті відчужувача він оформив на себе права особистої приватне власності на житловий будинок та земельну ділянку, які він отримав за спадковим договором. Так, 10.05.2019 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кишенюк Л.П. було внесено два записи: запис №31541228 про право власності ОСОБА_1 на житловий будинок загальною площею 64,8 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ; запис №31541354 про право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку :21:015:0005 площею 0,0834 за адресою: АДРЕСА_2 . 30.08.2019 року він продав зазначений будинок і земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , уклавши договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Арєшиною О.М., зареєстрований в реєстрі за №85. Таким чином, 30.08.2019 року він отримав в особисту приватну власність 533951,00грн. від продажу будинку і земельної ділянки. 16.09.2019 року вказані його особисті кошти в сумі 405700,00грн. були витрачені ним на придбання спірної квартири АДРЕСА_3 за договором купівлі-продажу квартири від 16.09.2019 року. Отже, вказана квартира була куплена повністю за його особисті кошти. Оформлення квартири на обох з подружжя не змінює природи коштів, витрачених на її придбання, належних особисто йому. Подружжя не мало інших заощаджень, які могло б витратити на придбання квартири. На факт придбання квартири саме за рахунок його особистих коштів, отриманих ним від продажу будинку і земельної ділянки, вказує незначний проміжок часу (16 днів) між продажем і наступною покупкою квартири, оскільки він продав будинок і земельну ділянку саме з метою покупки квартири за ці гроші. Інших кошів подружжя не мало. Доказів, які б могли свідчити про наявність у подружжя інших заощаджень на придбання квартири, немає. Впродовж всього часу подружжя отримувало скромні доходи, яких ледь вистачало на існування сім`ї. В цей період часу він не вчиняв інших значних покупок, що могло б свідчити про витрачання отриманих ним коштів на інші потреби. Отже, факт придбання квартири за особисті його кошти знаходиться поза сумнівом і не може бути спростований відповідачем. Так, відповідно до п.3 ч.1 статті 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Враховуючі, що спірне майно було придбано сторонами під час знаходження у шлюбі, правовідносини сторін регулюється нормами ст.ст.57, 60 СК України, а саме, загальними правилами, що майно набуте під час шлюбу, належить подружжю на праві спільної сумісної власності. Але, враховуючи, що він 30.08.2019 року за шістнадцять днів до укладення договору купівлі-продажу спірної квартири від 16.09.2019 року, продав належні особисто йому будинок і земельну ділянку за 533951,00грн. саме для придбання спірної квартири за 405700,00грн., вказана квартира за адресою: АДРЕСА_1 , була придбана у шлюбі, але за особисті гроші позивача, в зв`язку з чим, із застосуванням п.3 ч.1 статті 57 СК України, належить позивачу на праві особистої приватної власності. Позивач просить суд ухвалити рішення яким визнати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 55,99 кв.м., житловою площею 41,70 кв.м., кількість кімнат 3 (три), його особистою приватною власністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , та його представник адвокат Жалковський В.Ю. позовні вимоги підтримали повністю з зазначених в позові підстав, просили суд їх задовольнити. Позивач ОСОБА_1 пояснив, що квартира була придбана за його особисті кошти, і нотаріус хоча й роз`яснювала щодо умов договору, він не звернув увагу на умову договору щодо придбання квартири по Ѕ частці за кожним, не надав значення цій обставині.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, про розгляд справи без її участі, просила врахувати відзив на позовну заяву, письмові заперечення. В відзиві зазначила, що вона дійсно перебувала в зареєстрованому шлюбі з позивачем ОСОБА_1 . Від шлюбу дітей не мають. За час шлюбу вони з позивачем за спільні кошти придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , договір купівлі - продажу було посвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Лермонтовою Н.М. від 16.09.2019 року. В квартирі зроблено ремонт, приблизною вартістю 100 тисяч грн. Квартира була ними придбана за 22 тисячі доларів США (ринкова вартість квартири), але при реєстрації договору купівлі - продажу сторонами було вирішено вказати оціночну вартість квартири в 405700,00грн. Половина коштів на квартиру надана була позивачем ОСОБА_1 , іншу половину коштів було надано її матір`ю ОСОБА_7 , кошти були передані в її присутності на придбання квартири, саме в руки позивачу в сумі 11 тисяч доларів США перед вчиненням договору, що складало Ѕ частину вартості квартири, відповідно було і вирішено записати квартиру на позивача по справі та неї. При оформленні договору в нотаріуса ними - сторонами по справі підтверджено добровільний намір придбати квартиру за спільні з позивачем кошти, тому квартира і була зареєстрована на них двох, що й посвідчено нотаріусом в п.5 Договору купівлі-продажу квартири від 16.09.2019 pоку, а саме: покупці підтвердили, що грошові кошти, що витрачаються ними на придбання квартири за цим договором, є їх спільною сумісною власністю, що підтверджується заявою, підпис за якій засвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Лермонтовою Н.М. від 16.09.2019 р.. В п.7 цього ж Договору сторони у присутності нотаріуса підтвердили, що в них відсутні обставини, які їх примусили укласти цей договір на невигідних умовах, а також те, що вони отримали від нотаріуса всі роз`яснення стосовно укладеного договору і ніяких ні зауважень, ні доповнень до цього договору не мали. Тобто, перед укладенням договору нотаріусом було відібрано у сторін заяву, що договір вчиняється за спільні кошти, на даний час позивач, маючи якісь свої амбітні, неправомірні, протизаконні плани та не підтверджені нічим доводи, вирішив таким чином позбавити її законного права власності на Ѕ частину квартири. Щодо, особистих коштів відповідача пояснює наступне, дійсно позивачем було продане спадкове майно, але куди саме ним були спрямовані кошти їй не відомо, зі слів позивача ОСОБА_1 він половину коштів віддав своїй сестрі ОСОБА_8 , так як ОСОБА_4 була їх спільною бабусею. Позивач ніяк не спростовує та не доводить той факт, що договір купівлі-продажу укладався ним з примусу чи шляхом обману. Просила суд відмовити позивачу в задоволенні її позову в повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Лермонтова Н.М., в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просила справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання майна собистою приватною власністю, розглядати без її участі.

Від представника позивача адвоката Жалковського В.Ю. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідачем не було надано належних письмових доказів надання своєї частки в розмірі Ѕ частини від вартості житлової трьох кімнатної квартири, що нібито дорівнює 11000 (одинадцять тисяч) доларів США, які нібито надала мати ОСОБА_2 - ОСОБА_7 . Відповідач також не надала належних та допустимих доказів на підтвердження розміру своєї заробітної плати, в той час коли на її утриманні перебуває дитина від попереднього шлюбу. А той факт що батько дитини сплачує аліменти на утримання дитини не може свідчити про достатній розмір даного утримання та не може вказувати на достатній обсяг коштів, що витрачаються на утримання дитини. Розміру грошового забезпечення у вигляді аліментів також не зазначено, не підтверджено документально. При цьому відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 183 Сімейного кодексу України). В свою чергу позивач вважає, що в цілому ним доведено належними та допустимими доказами походження коштів, належних позивачу на праві приватної власності, за які було здійснено придбання житлової трьох кімнатної квартири, що підтверджується наданими до суду доказами. Пунктом 3 частини першої статті 57 Сімейного кодексу України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належать їй, йому особисто.

Ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 26.05.2022 року по справі відкрито позовне провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 17.06.2022 року витребовувалася у приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Лермонтової Наталії Миколаївни копія нотаріальної справи щодо посвідчення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , який був укладений 16.09.2019 року, зареєстрований в реєстрі за №1735.

Ухвалою суду від 17.06.2022 року залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Лермонтову Наталію Миколаївну.

Ухвалами суду від 12.07.2022 року, від 19.08.2022 року витребовувалися в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області відомості у вигляді довідки про офіційні доходи (заробітну плату), з яких сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інші доходи (пенсійне/соціальне забезпечення), а також перебування на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Сумській області відносно ОСОБА_2 , ОСОБА_7 матері відповідачки.

Ухвалою суду від 12.07.2022 року позовна заява ОСОБА_1 в частині вимог про розірвання шлюбу залишена без розгляду.

Ухвалою суду від 07.09.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Жалковського В.Ю., показання свідків, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав:

Суд установив, що сторони перебували в шлюбі з 22.08.2014 року. Шлюб розірваний у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м.Суми 06.05.2022 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.75).

За час перебування у шлюбі сторонами було придбано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 55,99 кв.м., житловою площею 41,70 кв.м., кількість кімнат 3 (три), згідно договору купівлі-продажу квартири від 16.09.2019 року, укладеного сторонами з ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Лермонтовою Н.М., зареєстрованому в реєстрі за №1735. Покупка квартири вчинена за ціною 405700,00грн., які сплачені перед укладанням договору купівлі-продажу (пункт 5).

Викладені обставини підтверджуються копією договору купівлі-продажу квартири, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копією технічного паспорту на квартиру (а.с.12-17).

Позивач ОСОБА_1 свою позицію обгрунтовує тим, що на придбання квартири були витрачені кошти від продажу спадкового майна, які належали йому особисто. 08.06.217 року позивачем був укладений спадковий договір з його двоюрідною бабусею - ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Кишенюк Л.П., зареєстрований в реєстрі за №632 (а.с.22-23). За умовами спадкового договору позивач зобов`язувався виконувати передбачені в ньому розпорядження відчужувача ОСОБА_4 , і в разі її смерті набував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, на якій він розташований, за адресою: АДРЕСА_2 . 30.08.2019 року позивач ОСОБА_1 продав зазначений будинок і земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , уклавши договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Арєшиною О.М., зареєстрований в реєстрі за №85 (а.с.18-21). 30.08.2019 року він отримав в особисту приватну власність 533951,00грн. від продажу будинку і земельної ділянки.

Свідок ОСОБА_9 чоловік сестри позивача, пояснив, що квартира АДРЕСА_3 була придбана позивачем за кошти від продажу будинку та земельної ділянки ОСОБА_4 . З суми вирученої від продажу будинку та земельної ділянки позивач передав своїй сестрі ОСОБА_8 500дол.США. Від рідних та сім`ї ОСОБА_1 він не чув, що кошти для придбання квартири передавала мати ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_7 мати відповідачки, пояснила, що її донька та ОСОБА_1 жили на квартирі, доглядали за бабусею ОСОБА_1 . Позивач продав бабусин спадок і вирішили придбати квартиру. Сестра ОСОБА_1 ОСОБА_10 була дуже обурена, що всі кошти від продажу будинку залишаться позивачу. 03.09.2019 року її запросили подивитися квартиру. ОСОБА_1 сказав, що треба Ѕ частину грошей віддати сестрі ОСОБА_11 . Позивач знав, що в неї ( ОСОБА_7 ) були заощадження. Вона була підприємцем, 08 років тому закрила підприємницьку діяльність. Була підприємцем в сфері продажу косметичної продукції, мала в день до 1000грн. доходу. Працювала також директором будинку культури, була художнім керівником. Після звільнення з роботи, вона працювала неофіційно, готувала обіди та продавала на ринку. З 2014 року вона на пенсії, пенсі у неї мінімальна. ЇЇ мама торгувала на ринку більше 20 років. Їй також допомагав брат. У неї була готівка 6000дол.США та 180000грн. Коли ОСОБА_1 сказав, що треба 11000дол.США, то вона ще позичила у двоюрідного брата ОСОБА_12 5000дол.США. Напередодні укладення угоди вона принесла та особисто передала позивачу 11000дол.США. Після підписання договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_1 сказав, що все було по закону, договір укладений за кожним по Ѕ частині квартири.

З інформації органів Пенсійного фонду України вбачається, що ОСОБА_7 отримувала офіційно доходи в мінімальному розмірі (а.с.162-163).

Показання свідків не є належним доказом джерела походження грошових коштів, за які була придбана трикімнатна квартира.

Показання цих свідків не є такими, що мають значення для встановлення обставин щодо джерел походження коштів для придбання квартири.

Матеріали справи містять докази щодо працевлаштування сторін, сум отриманих позивачем та відповідачкою доходів за час перебування у шлюбі (а.с.70-74, 116-119, 122-125, 128-136, 159-161).

Так, дійсно ОСОБА_1 отримав в особисту приватну власність кошти від продажу спадкового майна, але докази, що саме кошти від продажу спадкового майна були витрачені на придбання трикімнатної квартири матеріали справи не містять. Між сторонами договору були готівкові розрахунки, кошти від продажу спадкового майна не перебували на депозитному рахунку позивача, тому суд не має підстав стверджувати, що квартира була придбана лише за кошти ОСОБА_1 від продажу спадкового майна. Які саме кошти передавалися для придбання трикімнатної квартири і в якій частині повністю чи частково особисті кошти ОСОБА_1 від продажу спадкового майна, заощадження сторін чи їх близьких родичів доказами не підтверджено.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 16.09.2019 року квартира була придбана сторонами у власність в рівних частках кожному, тобто по Ѕ частині за кожним.

Визначальним при оцінці доказів у цій справі є сам договір купівлі-продажу квартири. Квартира придбавалася подружжям на умовах спільної часткової власності і це було визначено в самому договорі позивачем та відповідачкою. Це було вільне волевиявлення сторін на час укладання договору. Договір купівлі-продажу квартири в частині придбання квартири в спільну часткову власність не був визнаний недійсним.

В пункті 6 договору сторони підтвердили один одному про надання згоди на укладення договору про купівлю кожним із них по Ѕ частці вищевказаної квартири. Сторони підтвердили, що грошові кошти, що витрачаються ними на придбання квартири за цим договором є їхньою спільною сумісною власністю, що підтверджується заявою, підпис на якій засвідчено приватним нотаріусом Лермонтовою Н.М.

В матеріалах нотаріальної справи щодо укладення договору купівлі-продажу квартири від 16.09.2019 року (а.с.89-104) міститься нотаріально посвідчена заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якій сторони взаємно підтвердили один одному про надання згоди на укладання договору про купівлю кожним із них по Ѕ частці квартири; підтверджують, що гроші, які витрачаються на придбання об`єкта нерухомого майна, є їх спільною сумісною власністю; договір купівлі-продажу відповідає інтересам сім`ї, умови купівлі попередньо обговорено і є вигідними для них, а укладання цього договору відповідає їх спільному волевиявленню.

В пунктах 7, 8 договору купівлі-квартири відображено, що сторони підтверджують, що в них відсутні обставини, які примусили укласти цей договір на невигідних умовах, а також те, що вони отримали від нотаріуса всі роз`яснення стосовно укладеного договору. Цей договір підписується сторонами добровільно при здоровому розумі та ясній пам`яті. Договір повністю відповідає волевиявленню сторін договору, сторони розуміють значення і умови договору та його правові наслідки, волевиявлення сторін є вільним і відповідає внутрішній волі.

Оскільки позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 в договорі самостійно визначили, що квартира придбавається на умовах спільної часткової власності по Ѕ частині кожним, що є істотною умовою договору, їх волевиявлення було вільним, відповідало їх внутрішній волі, і в частині придбання квартири на умовах спільної часткової власності договір не визнаний недійсним, суд дійшов висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 щодо визнання квартири його особистою приватною власністю є безпідставними і вважає необхідним відмовити повністю в задоволенні позову.

Судові витрати, в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу не підлягають стягненню з відповідачки ОСОБА_2 у зв`язку з відмовою в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 137, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Лермонтова Наталія Миколаївна, про визнання нерухомого майна - квартири особистою приватною власністю.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи:

http://kv.su.court.gov.ua/sud1806/gromadyanam/csz/.

Позивач: ОСОБА_1 місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_2 місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складений 05.12.2022 року.

Суддя О.А. Котенко