Справа № 515/1126/19
Провадження № 2/515/119/22
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тимошенка С.В.

за участю: секретарів судового засідання Комерзан Л.І., Коренчук О.Е.

представника позивача адвоката Ковпака О.В.

представників відповідача 1 адвоката Давиденка К.В.

представника відповідача 2 адвоката Логінова О.Г.

представника відповідача 3 Градинар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області в по- рядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 - ни до ОСОБА_2 , Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Головного управління Держгеокадастру в Одеській області

про визнання недійсним рішення Татарбунарської міської ради Одеської області, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування державної реєстрації речового права,

В С Т А Н О В И В:

26 липня 2019 року ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Ковпака О.В. пред`я- вила позов до ОСОБА_2 , Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, Головного управління Держагеокадастру в Одеській області про визнання недій- сним рішення Татарбунарської міської ради Одеської області, свідоцтва про право власності на не- рухоме майно та скасування державної реєстрації речового права, посилаючись на наступні обста- вини.

20 грудня 2004 року вона на підставі договору дарування від 08.12.2004 р. зареєструвала право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 . Рішен- ням ХХХ сесії V скликання від 15.10.2009 р. їй надано у приватну власність земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ді лянка) площею 0,1000 га, та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0149 га в межах АДРЕСА_1 . 10.10.2018 р. вона уклала договір з ФОП ОСОБА_3 щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встанов- лення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслугову- вання вищевказаного житлового будинку. 11.04.2019 р. рішенням № РВ-019 держав- ним кадастровим реєстратором відділу у Татарбунарському районі Головного управління Держге- окадастру в Одеській області Градинар І.В. їй відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав перетину присадибної ділянки кадастровий номер 5125 010100:02:002:0186, що належить ОСОБА_2 , з належною їй присадибною ділянкою. Площа співпадає на 2,572 %.

12 травня 2014 року реєстраційною службою Татарбунарським районним управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий номер якої :02:00 2:0186, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господа- рських будівель і споруд (присадибна ділянка), землі житлової та громадської забудови за адре- сою: АДРЕСА_1 , було видано свідоцтво про право вла- сності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 12.05.2014 р. та проведено державну реєстрацію за № 50 об`єкта нерухомого майна: земельної ділянки, кадастровий номер : 02:002:0186, належній ОСОБА_2 . Як слідує з геодезичної зйомки, присадибна земельна ді- лянка, що належить ОСОБА_2 , із заходу на схід перетинає належну їй земельну ділянку та ліву частину переднього краю житлового будинку АДРЕСА_1 . 24.06.2019 р. Татарбунарська міська рада Одеської області надала завірену копію рішення № ХХХІІ сесії VI скликання від 10.04.2014 р. про затвердження проекту землеустрою щодо передачі ОСОБА_2 у власність земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:002:0186, за адресою: АДРЕСА_2 . Її права були порушені наслідками, що спричиненні рішенням органу місцевого са- моврядування, яке вона вважає неправомірними, що призвело до виникнення, зміни та припинен- ня її цивільних прав та інтересів, зокрема, щодо оформлення права на земельну ділянку під набу- тим у власність будинком або спорудою, тому визнання незаконним такого рішення і його скасу- вання буде захистомїї цивільних права та інтересів. Крім того, на її думку, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою відповідача виготовлена з грубим порушенням Інструкції про встановлення (відновле- ння) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками за № 376 від 18.05.2010 р. Так, згідно акту прийому-передачі межових знаків на зберігання ОСОБА_2 із невідомих причини взагалі не вказано суміжного землекористувача ОСОБА_1 , однак в ка- дастровому плані від 25.02.2014 р. зовнішніх меж земельної ділянки, наданої у власність відпові- дачу, в опису меж вказано землі під літерами В до Г ОСОБА_1 . Наявним є факт, що вона не була зазначена в акті. А отже не була повідомлена про визначення суміжних меж земельної ділян- ки відповідача, а також те, що з плану меж земельної ділянки вбачається, що спірна земельнка ділянка перетинає межі земельної ділянки з накладкою на частину будинку, її конкретні розміри між поворотними точками та загальна площа є різними та при приватизації відповідачем земельної ділянки нею частково приватизована земельна ділянка позивача, тобто виготовлення відповідачем матеріалів технічної документації із землеустрою, зокрема встановлення меж земельної ділянки на місцевості, закріплення їх межовими знаками, була проведена у її відсутності, як суміжного земле- користувача, без урахуванням об`єктивних даних про дійсний розмір та конфігурацію земельної ділянки, яка підлягає приватизації. Отже, земельна ділянка, яка належить ОСОБА_2 , накла- дається на земельну ділянку та ліву передню частину належного їй будинку, у зв`язку з чим вона не має можливості оформити документи на право власності (користування) земельною ділянкою в межах фактичного користування. Визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та скасування реєстрації речового права поставить сторони у справі у становище, яке забезпечить дотримання прав на приватизацію земельних ділянок, що перебувають у їх користуванні.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задово- ленні.

Представник відповідача 1 не визнав позовні вимоги, вважаючи їх необгрунтованими та таки- ми, що не підлягають задоволенню, та підтримав заперечення, надані ним у відзиву на позовну за- яву, в яких зазначив, що позивач не вказує на наявність реального межового спору, а лише зазна- чає, що їй не погодили технічну документацію, та посилається на відповідні правові норми, не при пускаючи, що була допущена помилка виконавця технічної документації з землеустрою. Позивач посилається на те, що вона не була присутня та не була зазначена при визначені меж земельної ді- лянки, а отже не була повідомлена про визначення меж земельної ділянки. Крім того, позивач уми- сно, з метою ввести суд в оману, не долучила до матеріалів справи акт встановлення в натурі і по- годження меж земельної ділянки, який в оригіналі та з оригінальним підписом знаходиться в тех- нічній документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцев- ості) та закріплення їх межовими знаками, та який зберігається в Татарбунарському районному ві- дділі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (також наявні підписи інших су- місних користувачів). Згідно даного акту, позивач своїм підписом підтверджує, що в результаті погодження меж земельної ділянки було встановлено, що спірних питань, претензій з боку спірних землекористувачів не має, межі закріплені межовими знаками в кількості 15 шт, та після погод- ження межі земельної ділянки змінювати самовільно положення меж і межових знаків забороняєт- ься. Отже, спірне рішення Татарбунарської міської ради про затвердження проекту землеустрою щодо передачі у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_2 та свідоцтво про право вла- сності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0186 є повністю законними та не порушують права та інтересів позивача або інших осіб.

Представник відповідача 2 у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність та прийняти рішення з урахуванням правової позиції, викладеної у від- зиві на позовну заяву від 21.08.2019 р., в якому зазначено, що позивач посилається на рішення Де- ржавного реєстратора № РВ-019 від 11.04.2019 р. про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Втім вказане рішення державного кадастрового реєстратора не є належним доказом реального перетину спірних земельних ділянок та не дає під- став для висновку про незаконність оскаржуваного рішення Татарбунарської міської ради (а.с.37).

Представник відповідача 3 також заперечувала проти задоволення позовних вимог, вважала їх безпідставними та необґрунтованими, підтримала відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що в порядку взаємодії з органами реєстрації права надійшло повідомлення про реєстрацію права влас- ності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських бу дівель споруд (присадибна ділянка) площею 0,1000 га за адресою: АДРЕСА_2 , від 12.05.2014 р., кадастровий номер 0:02:002:0186, за ОСОБА_4 . Вказана земельна ділянка на підстав проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 , розробленого ПП «Праймгеоцент-ЮГ» на підставі договору на виконан- ня робіт від 10.12.2013 р за № 101213-01, та внесена 25.02.2014 р. до Державного земельного када- стру. 11.04.2019 р. в програмне забезпечення Державного земельного кадастру надійша заява на реєстрацію земельної ділянки на підставі технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 , розробленої ФОП ОСОБА_3 на підста- ві договору від 10.10.2018 р. Але державним кадастровим реєстратором Градинар І.В. сформоване рішення про відмову у внесені даних відомостей до Державного земельного кадастру у зв`язку з пе ретином ділянки з ділянкою за кадастровим номером 00:02:002:0186, площа співпадає на 2,5728%. З 01.01.2013 р. у зв`язку з набраннями чинності Закону України «Про державний земе- льний кадастр», постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р № 1051 «Про затверджен- ня Порядку ведення Державного земельного кадастру» та відповідно до ст.126 Земельного Ко- дексу України, територіальні органи Держгеокадастру України позбавлені повноважень щодо реє- страції права власності та користування земельною ділянкою, а забезпечення проведення держав- ної реєстрації речових прав (у тому числі скасування державної реєстрації речових прав) віднесе- но законодавством до повноважень відповідних суб`єктів державної реєстрації прав, а не на Голо- вне управління Держгеокадастру. Отже, Головним управлінням відносно ОСОБА_1 не прий- нято жодних рішень та не вчинялось жодних дій щодо внесення відомостей в державний реєстр ре чових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 50. Крім того, вважала за необхідне відмовити у позові ще й тому, що право власності у ОСОБА_2 на належну їй земельну ділянку виникло у 2014 році на підставі рішення органу місцевого са- моврядування, який передав їй землю. На момент отримання нею права власності розроблена до- кументація щодо землеустрою була виготовлена у відповідності до вимог чинного законодавства. А пізніше при оформленні права власності на суміжну земельну ділянку, належну позивачу, вини- кли технічні питання щодо перетину меж цих ділянок, які мали бути усунені розробником докуме- нтації, необхідно було звернутися до Держгеокадастру, до комісії міської ради для їх вирішення, а не звертатися з цим до суду. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р № 1051 зат- верджено Порядок ведення Державного земельного кадастру і в ній визначено, яким чином мають бути усунені всі помилки та неточності стосовно виниклого спору. Тобто, не були вичерпані всі можливості для досудового врегулювання спірних питань щодо помилок чи неточностей у визна- ченні координат земельних ділянок. І технічні питання про виправлення помилок з приводу визна- чення координат не можуть впливати на право власності, яке є непорушним.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_5 підтвердив висновки, отримані при проведенні судової земельно-технічної експертизи з питань землеустрою.

Згідно показів свідка ОСОБА_3 , що він являється землевпорядником, у 2018 році до нього звернулася ОСОБА_1 щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо вста- новлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка розташована по АДРЕСА_1 . Таку документацію було виготовлено, але при внесенні відомостей до Державного земельного кадастру державним кадастровим реєстратором бу ло відмовлено ОСОБА_1 з підстав перетину присадибної ділянки, належної ОСОБА_2 з присадибною ділянкою ОСОБА_1 . Після внесення координат земельної ділянки позивача вия- вилася накладка на кут її будинку, оскільки дані по будинку відповідача були внесені до Держав- ного земельного кадастру раніше. Для вирішення виниклого спору можливо змінити координати геодезичної зйомки в Державному реєстрі, а для цього потрібне бажання сторін у справі.

Заслухавши пояснення і доводи представників сторін, допитавши експерта та свідка, дослідив- ши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне.

Як слідує з копії договору дарування ВВТ № 306102 від 08.12.2004 р (а.с.8), ОСОБА_6 пере- дав, а ОСОБА_1 прийняла у власність житловий будинок АДРЕСА_1 .

Копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВЕ № 726509 від 20. 12.2004 р. (а.с.9) підтверджується, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі договору дарування.

Як вбачається рішення ХХХVІІІ сесії V скликання Татарбунарської міської ради № 595-V від 15.10.2009 р. (а.с.10), ОСОБА_1 надано у приватну власність земельні ділянки: площею 0,10 00 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (при- садибна ділянка), та площею 0,0149 для ведення особистого селянського господарства в межах АДРЕСА_2 .

На а.с.11-18 міститься технічна документація від 10.10.2018 р., виготовлена ФОП ОСОБА_3 на замовлення ОСОБА_1 , до складу якої входять документи: абрис польових (контроль- них) вимірів земельної ділянки, яка розташована за адресою позивача; кадастровий план; акт при- йомки-передачі межових знаків на зберігання; рішення № РВ-019 про відмову у вне- сенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 11.04.2019 р.; Інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно..., сформованого 14.06.2019 р., згідно якої власником земельної ділянки площею 0.1 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :02:002:0186, є ОСОБА_2 ; план меж земельної ділянки з кадастровим номером :02:002.

На підставі рішення ХХХІІ сесії VI скликання Татарбунарської міської ради від 10.04.2014 р. (копія на а.с.20) ОСОБА_2 було передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:002:0186, для будівництва і обслуговування житлово- го будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається з копій: свідоцтва про право власності від 12.05.2014 р та Витягу з Державного реєстру речових парва на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.88, 89), власником земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :02:002:0186, цільове призначен- ня якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по АДРЕСА_2 , є ОСОБА_2 .

На а.с.91-122 міститься проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_7 для будівництва і обслуговування житлового будинку за вищевказаною адресою, ви- готовлений ПП «Праймгеоцентр-Юг» за заявою ОСОБА_2 .

Відповідно до висновку експертів судової земельно-технічної експертизи та експертизи з пита- нь землеустрою (ас.156-170), фактичні межі земельної ділянки кадастровий номер :02: 002:0186 (ділянка № НОМЕР_2 ) не відповідають даним правовстановлюючих документів, а саме на ділян- ці існують як надлишки та ї недоїмки, а саме ліва межа характеризується недоїмкою площею 19,4 кв.м (площа бетонного мостіння); фасадна межа характеризується недоїмкою площею 6,3 кв. м; права межа характеризується надлишком площею 25,5 кв.м; задня межа характеризується надлиш- ком площею 365,8 кв.м. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_8 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за алресою: АДРЕСА_2 , складений ПП «Прймагецентр-Юг» у 2014 році, та його затверд- ження відповідає вимогам земельного законодавства та нормативним документам з питань земле- устрою та землекористування.

В силу ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

За змістом ст.ст.316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно відщ волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, корис- тується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За приписами ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше пря- мо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;...

Як визначено ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійно- го користування та право оренди земельної ділянки винокають з моменту державної реєстрації цих прав.

За змістом ст.126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюєть- ся відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Судом встановлено, що ОСОБА_2 набула право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:002:0186, для будівництва і обслуговування житлово- го будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі безоплатної передачі із земель комунальної власно- сті. Тобто, зазначене майно придбано нею на законних підставах. Її право власності на зазначену земельну ділянку зареєстроване та їй видано на цю земельну ділянку свідоцтво про право власнос- ті. Проведено державну реєстрацію об`єкта нерухомого майна за № 50

Позовні вимоги про визнання недійсним рішення сесії Татарбунарської міської ради про затвер- дження проекту землеустрою щодо передачі у власність ОСОБА_2 згаданої земельної ділян- ки та про визнання недійсним свідоцтва про право власності ОСОБА_2 на цю земельну діля- нку не є обгрунтованими, вони посягають на її право власності на цю земельну ділянку, яке є не- порушним.

Що стосується технічних питань щодо перетину меж земельних ділянок, належних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які виникли у зв`язку з допущеними помилками чи неточностями у визна- ченні координат зазначених земельних ділянок, то вони мають бути вирішені у відповідності до по станови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру».

Відповідно до ст.55 Закону України «Про землеустрій», встановлення (відновлення) меж земе- льної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земель- ного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, мате- ріалів топографо-геодезичних робіт.

Як передбачено ч.1 ст.106 ЗК України, спосіб закріплення спільних меж між земельними ділян- ками визначається за згодою власників таких земельних ділянок.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встанов- лює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета до- казування.

За змістом ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Ко- дексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З огляду на викладене та враховуючи, що ОСОБА_1 не доведено належними та допусти- мими доказами незаконності оскаржуваного рішення міської ради щодо передачі у власність ОСОБА_9 земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:002:0186, не- правомірності набуття ОСОБА_2 права власності на зазначену земельну ділянку, а також фа кту порушення її (позивача) прав та інтересів в частині користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , суд вважає, що у задоволенні позову слід від- мовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.316-319, 321 ЦК України, ст.ст.81, 125, 126 ЗК України, ст.ст.76-82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК Україи, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Татарбунар- ської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Головного управління Держ- геокадастру в Одеській області про визнання недійсним рішення Татарбунарської міської ради Одеської області, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування державної рест- рації речового права.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його про голошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учас- никами справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили піс- ля повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частину рішення проголошено 21.11.2022 р., а повний текст рішенням ви готовлено 01.12.2022 р.

Суддя Тимошенко С.В.