ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1238/21 Номер провадження 22-ц/814/1074/22Головуючий у 1-й інстанції Крєпкий С.І. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О. І.,

суддів: Бутенко С. Б., Прядкіної О. В.,

при секретарі: Владімірові Р.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 17 лютого 2022 року, в складі судді Крєпкого С.І., дата виготовлення повного тексту рішення 25 лютого 2022 року, по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області про позбавлення батьківських справ,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила позбавити останнього батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначала, що сторони перебували в шлюбі з 11.10.2008 по 30.03.2011, від якого мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В зв`язку з припиненням шлюбних відносин в березні 2011 року та подальшим розірванням шлюбу, сторони почали проживати окремо, внаслідок чого спілкування між батьком та донькою було припинено.

Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, не проявляє до неї ніякої уваги, не цікавиться її зростанням та розвитком. Останні 5 років ОСОБА_2 з дитиною не бачиться, аліменти не сплачує, до дитини проявляє повну байдужість.

Вказані обставини на думку позивача є підставою для позбавлення батьківських прав.

Рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 17 лютого 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Попереджено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покладено на службу у справах дітей Виконавчого комітету Лубенської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (останнє відоме місце проживання - АДРЕСА_1 ), своїх батьківських обов`язків відносно його дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відмовляючи в задоволенні позову, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем фактів винної поведінки батька дитини та свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов`язками, що виключає застосування такої крайньої міри як позбавлення батьківських прав.

Не погодившись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Вважає, що судове рішення, яке фактично не містить мотивування підстав з приводу вирішеного спору, не можна вважати обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.10.2008 по 30.03.2011 та є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 березня 2011 року.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30.03.2011 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримування неповнолітньої дитини ОСОБА_6 в розмірі ј частини всіх видів заробітку.

Згідно розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, наданих виконавчою службою, розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.11.2021 становить 79 731,66 грн. Останній платіж здійснювався відповідачем у березні 2020 року.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду про позбавлення батьківських прав, ОСОБА_1 вказувала, що після розірвання шлюбу колишній чоловік з дитиною не спілкується, фінансової допомоги не надає, участь у вихованні дитини не бере, має заборгованість зі сплати аліментів, повністю самоусунувся від виконання своїх обов`язків.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки, в зв`язку з чим обмежився попередженням відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.

Також суд на власний розсуд оцінив наданий органом опіки та піклування висновок щодо необхідності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав та зазначив про відсутність достатніх правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_8 .

Колегія суддів не може погодитися з вказаними висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

При розгляді справ подібної категорії, Верховний Суд неодноразово вказував, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Так, при перегляді судових рішень про задоволення позову про позбавлення батьківських прав по справі № 459/3411/18 Верховний Суд роз`яснив, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Також Верховний Суд зауважив, що сам по собі факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Матеріалами справи доводиться та не заперечується сторонами припинення між ними відносин з березня 2011 року, проживання дитини ОСОБА_6 разом із матір`ю та наявність заборгованості по сплаті аліментів, яка станом на 01.11.2021 становить 79731,66 грн.

Згідно наданих позивачем доказів на підтвердження позовних вимог вбачається наступне.

Відповідно до актів від 25.02.2021 і 30.11.2021, складених головою будинкового комітету ОСОБА_9 , секретарем будинкового комітету ОСОБА_10 , члена будинкового комітету ОСОБА_11 , стосунки з колишньою дружиною та донькою ОСОБА_12 не підтримує, за місцем їх проживання у АДРЕСА_2 , не відвідує, ніякої участі у вихованні дитини не бере, будь-якої матеріальної допомоги на дитину не надає, має значну заборгованість із сплати аліментів.

З акту Лубенської загальноосвітньої школи №3 щодо участі батька у вихованні дитини ОСОБА_3 учениці 6 класу №02-22/530-01 від 01.12.2021, вбачається, що за період навчання дитини батько жодного разу у школу не приходив, не телефонував класному керівнику чи вчителям, не цікавився успіхами, поведінкою та проблемами доньки, батьківські збори не відвідував, з донькою на території навчального закладу не спілкувався. Натомість мати, бабуся та дідусь постійно цікавляться справами Поліни й активно вирішують усі її проблеми і питання.

Актами обстеження умов проживання від 09.03.2021 і 07.12.2021 ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 встановлено, що умови проживання задовільні. У квартирі зроблений ремонт, кімнати облаштовані сучасними меблями та необхідною побутовою технікою. Для ОСОБА_8 облаштоване окреме спальне місце, стіл для навчання, забезпечено необхідним шкільним приладдям, ноутбуком. Одяг і взуття відповідає віку та сезону. В наявності засоби особистої гігієни. Стосунки між мамою і дочкою панують дружні. Зі слів матері батько дитини ОСОБА_13 не спілкується з донькою, місце його знаходження не відоме.

З висновку Служби у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 №01-19/919 від 15.12.2021 вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 .

Орган опіки та піклування взяв до уваги пояснення сторін, в тому числі і відповідача, який пояснив, що заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки, до 2020 року він надавав допомогу, приймав участь в житті дитини, але в зв`язку з втратою роботи позбавлений можливості сплачувати аліменти та на даний час надавати необхідну допомогу. Останній раз з ОСОБА_8 він бачився навесні 2021, але вона відмовилася від спілкування з ним.

Допитана в суді апеляційної інстанції ОСОБА_14 пояснила, що її батько ОСОБА_2 є для неї зовсім чужої людиною. Фактично свого батька вона не знає, оскільки їх родинне спілкування припинилось 7 років тому.

В подальшому батько не проявляв до неї ніякої уваги, лише дзвонив з приводу дня народження та деяких свят. Отримавши подарунок на День народження три роки тому, вона взагалі після того його не бачила, він навіть її не телефонував. Будь-яких почуттів до нього в неї не має, це для неї стороння людина, яка продовжує залишатись батьком лише формально. Підтримує вимоги своєї мами та наполягає на позбавленні батьківських прав, вважає що це буде справедливо та відповідатиме її інтересам.

Також колегія суддів звертає увагу, що відповідач не був присутнім в судових засіданнях ані в суді першої інстанції, ані в апеляційній інстанції, неодноразово викликався в судові засідання, про те бажання приймати в них участь не виявив, обмежившись представництвом своїх інтересів через адвоката.

Так, в межах перевірки доводів апеляційної скарги та в зв`язку з необхідністю заслухати особисті пояснення відповідача щодо виконання ним своїх батьківських обов`язків, останній неодноразово виливався в судові засідання. Про те до суду він не з`являвся, розгляд справи колегією суддів неодноразово відкладався, в зв`язку з чим було здійснено виклик ОСОБА_2 в судове засідання через оголошення на веб-сайті Полтавського апеляційного суду.

Будь-яких доказів, які б свідчили про його бажання відновити зв`язок з донькою, сприяти її матеріальному забезпеченню та приймати участь в її житті - відповідачем по справі не надано.

Заперечення відповідача ОСОБА_2 , надане органу опіки та піклування щодо позбавлення його батьківських прав, ніякими свідомими діями, які б реально свідчили про його бажання підтримувати зв`язок з донькою, займатися її вихованням та утриманням не підтверджується.

З наданих позивачем довідок державного виконавця про розрахунок заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що боржник ОСОБА_13 їх не сплачує, заборгованість ним не погашається, а лише збільшується протягом останніх п`яти років. Так, станом на 01.01.2018 заборгованість вже складала 44177,35 грн., а на даний час становить 97113,22 грн.

З матеріалів справи вбачається, що дитина - ОСОБА_14 повністю знаходиться на забезпеченні матері, яка самостійно її виховує та дбає про її розвиток.

Оцінюючи вказані докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач свідомо, на протязі останніх 3-ох років з пояснень доньки не спілкується з своєю дитиною, не виконує покладені на нього обов`язки по піклуванню про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, матеріально свою доньку не забезпечує, жодного інтересу до її життя не проявляє.

Аналізуючи зазначені обставини, необхідно дійти висновку про наявність в діях відповідача свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, повної байдужості до подальшої долі та життя своєї неповнолітньої доньки, що можна кваліфікувати як свідомо обрану ним винну поведінки у формі бездіяльності, внаслідок якої він повністю самоусунувся від виконання таких обов`язків, покладених на нього законом та нормами суспільної моралі.

Доказів наявності будь-яких поважних причин, які б унеможливлювали виконання ним свого батьківського обв`язку по відношенню до дитини матеріали справи не містять.

За вказаних обставин, колегія судів погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає за необхідне прийняти до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських справ, що в даному випадку сприятиме забезпеченню найкращих інтересів дитини та не порушуватиме баланс між її правами ті інтересами та правами відповідача як батька.

З огляду на вищезазначене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п.2, ст. 376 ч.1 п.п.3,4, ст.ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 17 лютого 2022 року скасувати, ухваливши нове.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області про позбавлення батьківських справ задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено 08 липня 2022 року.

Судді: О.І. Обідіна С. Б. Бутенко О. В. Прядкіна