Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2100/21

10 лютого 2022 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 16/25 частки житлового будинку, господарських будівель та споруд, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 16/25 частки житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона 13.09.1997 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 у виконавчому комітеті Королівської сільської ради Коломийського району, про що в книзі реєстрації актів про одруження складений відповідний актовий запис №4. У зв`язку з одруженням змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ». Однак сімейні відносини між ними не склалися, в результаті чого їхній шлюб було розірвано в судовому порядку 10.10.2005 року. При реєстрації розірвання шлюбу вона поновила своє прізвище « ОСОБА_3 ». 27.06.2009 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 у виконавчому комітеті Саджавської сільської ради, про що в книзі реєстрації актів про одруження складений відповідний актовий запис №11. При реєстрації шлюбу вона змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_6 ». Зазначає, що п. 1 рішення Саджавської сільської ради Надвірнянського району від 11.09.1999 року відповідачу був наданий «дозвіл на будівництво нового жилого будинку на земельних ділянках ОСОБА_7 площею 0,09 га та ОСОБА_8 площею 0,14 га (загальна площа 0, 23га) в АДРЕСА_1 ». На підставі вказаного рішення сільської ради відділ архітектури і містобудування Надвірнянської РДА видав ОСОБА_2 будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, який зареєстрований 22.10.1999 року за №3/104. Госпрозрахунковим проектно-виробничим архітектурно-планувальним бюро Надвірнянського району був здійснений відвід земельної ділянки під вказане будівництво, а районним архітектором Надвірнянського району був наданий дозвіл на право виконання будівельних робіт. Відповідачу був виданий дозвіл на будівництво і житлового будинку, і господарських будівель та споруд, що стверджується вищевказаним планом відводу земельної ділянки, в якому літерою 2 вказані господарські будівлі та споруди. Вказує на те, що у відповідності з отриманою дозвільною документацією, перебуваючи у шлюбі і проживаючи однією сім`єю, вона разом з відповідачем восени 1999 року розпочали вищевказане будівництво житлового будинку. Станом на квітень 2003 року (дату припинення спільного проживання і ведення спільного господарства) та січень 2006 року (дату розірвання шлюбу) будівництво спірного будинку було незавершеним, будинок був непридатним для проживання і відповідач ОСОБА_2 ніколи в ньому не проживав, однак був і залишається зареєстрованим в ньому. В даному спірному будинку також зареєстрована вона разом з дітьми. Після припинення спільного проживання та розірвання шлюбу до 02.06.2006 року на вказаній земельній ділянці ніякі будівельні роботи не проводилися. Весною 2006 року вона мала фінансову можливість продовжувати вказане будівництво, а для фіксації робіт, які були виконані нею спільно з відповідачем у шлюбі 02.06.2006 року комісією в складі Саджавського сільського голови Кисляка О.М., секретаря сільської ради Іваночка В.М. та депутата сільської ради Джигринюка Л.М. було проведено обстеження незавершеного будівництва вказаного будинку і складений акт опису майна та виконаних робіт в незакінченому будівництвом новозбудованому житловому будинку в АДРЕСА_1 . Після 02.06.2006 року вона самостійно продовжила і технічно завершила будівництво житлового будинку, а також розпочала і ще не закінчила будівництво господарських будівель, збудувала господарські споруди та провела в будинку всі комунікації, що стверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виданим 14.05.2021 року ОКП «Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації». Вказане будівництво житлового будинку на даний час хоча технічно і завершено, але юридично воно вважається незавершеним, оскільки відповідач, як забудовник, не здав його в експлуатацію, не отримав на нього правовстановлюючий документ, а відповідно і відсутня державна реєстрація права власності на дане майно. Вона, не будучи забудовником, виконати цього не може. Вартість спірного майна після розірвання шлюбу істотно збільшилася у результаті здійснення нею будівельних робіт по завершенню будівництва будинку, покращення його якісних характеристик за рахунок виконання нею будівельних робіт по будівництву господарських будівель та споруд. Згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №21/09/21 від 21.09.2021 року її частка в спірному нерухомому майні становить 16/25, а частка відповідача 9/25.

Просить суд, ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на 16/25 частки житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також стягнути в її користь понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві, який просив задоволити.

Відповідач по справі ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Відзив на позовом також не подав.

Тому суд, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80,81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Саджавка, Надвірнянського району Івано-Франківської області (а.с.46).

Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданої 26.01.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського районного управління юстиції Івано-Франківської області шлюб між сторонами по справі був розірваний, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбу зроблено відповідний актовий запис за №226. Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище на дошлюбне « ОСОБА_3 » (а.с.10).

27.06.2009 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 в Саджавській сільській раді Надвірнянського району, актовий запис №11 і у зв`язку з одруженням змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_6 » (а.с.15).

Як вбачається з копії рішення 8-ї сесії Саджавської сільської ради від 11.09.1999 року, перебуваючи у шлюбі з позивачем, відповідачу ОСОБА_2 , 1975 року народження було надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку на земельних ділянках ОСОБА_7 площею 0,09 га. та ОСОБА_8 , площею 0,14 га (загальна площа 0,23 га.) в АДРЕСА_1 згідно плану відводу земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку та надано районним архітектором Надвірнянської РДА дозвіл на право виконання будівельних робіт (а.с. 16-18).

В судовому засіданні встановлено, що 02.06.2006 року комісією в складі Саджавського сільського голови Кисляка О.М., секретаря сільської ради Іваночка В.М. та депутата сільської ради Джигринюк Л.М. було проведено обстеження незавершеного будівництва вказаного будинку і складений акт №2-26/130 опису майна та виконаних робіт в незакінченому будівництвом новозбудованому житловому будинку в АДРЕСА_1 , згідно якого в будинку були виконані наступні роботи: вимурувано з цегли житловий будинок, що складався з цокольного та першого поверху, горища, було зроблено з дерева каркас даху та накрито даховим покриттям (оцинкованим залізом), між цокольним та першим поверхом, та між першим поверхом і горищем встановлено дерев`яне перекриття, яке вимащене глиною, в будинку були встановлені столярні вироби двоє вхідних дверей, двоє дверей для виходу в лоджію, троє одинарних вікон на горищі, одні двері для виходу в лоджію на першому поверсі, сім подвійних віконних рам на першому поверсі, чотири подвійних вікон в цокольному приміщенні, двоє подвійних малих вікон в цокольному приміщенні, встановлено дерев`яні гаражні двері, всі вікна були засклені. В будинку були відсутні: електромонтажні та штукатурні роботи, сходи з цокольного приміщення на перший поверх, підлога у всьому будинку, а також відсутні господарські будівлі та споруди (а.с. 27).

Як ствердила в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 після 02.06.2006 року вона самостійно продовжила і технічно завершила будівництво житлового будинку, а також розпочала і ще не закінчила будівництво господарських будівель, збудувала господарські споруди, провела до будинку всі комунікації.

Згідно рішення 26-ї сесії 5 демократичного скликання Саджавської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області №348-26/2009 року від 17.03.2010 року позивача ОСОБА_1 записано головою двору в АДРЕСА_2 та внесено відповідні зміни в записах в по господарській книзі Саджавської сільської ради (а.с.25).

Як вбачається з довідки №484, виданої 28.09.2020 року старостою с. Саджавка та с. Кубаївка Коломийської міської ради житловий будинок позивача ОСОБА_1 дійсно побудовано в 2001 році та присвоєно адресу: АДРЕСА_2 (а.с.24).

Згідно довідки №124927 від 01.07.2021 року, виданої Управлінням «Центр надання адміністративних послуг» Коломийської міської ради за адресою: с. Саджавка, вул. Залізнична, 42А, Надвірнянського району, Івано-Франківської області зареєстровані: позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.26).

14.05.2021 року ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 (а.с. 19-22).

Згідно довідки ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» №157 від 14.05.2021 року, станом на 14.05.2021 року до домоволодіння, що по АДРЕСА_2 входили: «А» - житловий будинок загальною площею 231,7 кв.м., житловою площею 65,2 кв.м; «Б» - незавершене будівництво сараю -82% готовності загальною площею 29,9 кв.м.; «В» - незавершене будівництво сараю 80% готовності загальною площею 42,0 кв.м.; «N1» - ворота загальною площею 6,8 кв.м., «N2» - огорожа загальною площею 39,6 кв.м., «N3» - огорожа загальною площею 228,8 кв.м., «N4» - колодязь питний 5,0 м.п., інвентаризаційною вартістю 1463840 грн. (а.с.23).

Той факт, що будівельні роботи по завершенню будівництва будинку і будівництво господарських будівель та споруд було здійснено за особисті кошти позивача ОСОБА_1 підтвердили в судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , показання яких послідовні та логічні і не викликають сумніву в їх правдивості.

Зокрема, свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що будівництво житлового будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розпочинали спільно і їм в цьому допомагали родичі. Зокрема, родичі позивача допомагали будівельними матеріалами та робочою силою, а родичі відповідача коштами. За час спільного проживання вони звели цегляний будинок, накрили його бляхою, а також поставили вікна та двері, які власноруч робив ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_13 повідомив, що він є рідним братом позивача ОСОБА_1 . В судовому засіданні підтвердив той факт, що дійсно сторони по справі, проживаючи в зареєстрованому шлюбі розпочали будівництво житлового будинку. За час спільного проживання побудували коробку, накрили її та вставили вікна та двері. Після розірвання шлюбу сестра самостійно продовжила будівництво житлового будинку і в цьому її допомагав батько. Після того, як вона вдруге вийшла заміж, будівництвом почав займатися також її другий чоловік. За час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 вони у спірному будинку не проживали, оскільки він був недобудований, а жили разом з його батьками. Зі сторони ОСОБА_1 в будівництві житлового будинку допомагали фізичною працею він, батько та дідо, а зі сторони ОСОБА_14 тільки його батько.

В постанові ВС від 07.10.2019 року в справі №272/716/15-ц зазначено, що «правовий аналіз статтей 60,63,69 СК України та статтей 328,331,36,272 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. За позовом одного з подружжя, які спільно будували будинок, суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. Спірний об`єкт незавершеного будівництва збудований за час шлюбу за спільні кошти подружжя та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя». Аналогічне вказане в постанові ВС від 08.05.2019 року у справі №389/998/17, а також такі ж висновки містяться і в постановах ВС України від 18.11.2015 року №6-388цс15, від 27.05.2015 року №6-159цс15.

Згідно ст. ст. 60 61 СК України, п. 3 ст. 368 ЦК України нерухоме майно побудоване за час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя.

Частина 1 ст. 68 СК України передбачає, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За змістом ч.1 ст. 70, ст. 71 СК України абз.1 ч.2 ст.372 ЦК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі і частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У пунктах 22-25 постанови Пленуму ВС України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, суди повинні встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб».

Виходячи зі змісту ст. ст. 57,60 СК України, ст. ст. 325, 328 ЦК України кожна річ, набута після розірвання шлюбу, вже не може мати режиму спільного майна й належатиме кожному з колишнього подружжя окремо.

Згідно висновку експерта за результатами будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи №21/09/21 від 21.09.2021 року: 1. Вартість незавершеного будівництвом спірного житлового будинку станом на 02.06.2006 року згідно з Актом опису майна та виконаних робіт в незакінченому будівництвом новозбудованому житловому будинку, виданим Саджавською сільською радою від 02.06.2006 року №2-26/130 в сучасних цінах станом на дату складання висновку становить 1085979 грн. 2.Вартість Ѕ частки незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_2 , готовністю станом на 02.06.2006 року в сучасних цінах станом на дату складання висновку становить: 1085979/2=542 989,50 грн. 3.Ступінь будівельної готовності житлового будинку по АДРЕСА_2 станом на дату складання висновку становить 100%. 4.Вартість житлового будинку, господарських будівель та споруд (домоволодіння) по АДРЕСА_2 з врахуванням фізичного зносу (втрата вартості будинку порівняно з вартістю нового будинку), станом на дату складання висновку становить 1513611 грн. 5. Вартість поліпшення здійснених у домоволодінні по АДРЕСА_2 за період від 02.06.2006 року в сучасних цінах станом на час складання висновку становить 1513611 грн. 1085 979 грн. =427 632 грн. Частка співвласника, що здійснив ці поліпшення в одиницях вартості становить 970 621,50 грн. Арифметична частка співвласника, що здійснив ці поліпшення у домоволодінні становить : 970621,50*100/1 513 611= 64/100 =16/25 (а.с.28-42).

Суд, враховуючи висновок експерта, вважає, що арифметична частка співвласника, що здійснив поліпшення у домоволодінні відповідає інтересам сторін по справі.

Ст. 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Зі змісту ст.60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами.

Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» дає визначення поняття «майнові права», які можуть оцінюватися, як будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (ст. 3 Закону).

В постанові ВСУ від 30.01.2013 року у справі №6-168/12цс визначено, що майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому (постанова ВСУ від 30.01.2013 року у справі № 6-168/12цс).

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином оцінюючи зібрані в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи ступінь фінансової участі позивача у проведенні будівельних робіт по завершенню будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд, суд прийшов до висновку, про задоволення позову ОСОБА_1 .

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно квитанції №21/09/21 від 21.09.2021 року витрати за проведення будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи становлять 6500 грн. (а.с.43).

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за проведення будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи в розмірі 6500 грн. та 9706,22 грн. сплаченого судового збору, а всього 16206,22 грн.

На підставі ст.ст.16, 190, 325, 328, 331, 372 ЦК України, ст. ст. 60,61,68,69,70,71 СК України та керуючись ст. 141, ст.258, ч.6 ст.259, ст.263, ст.265, ч.1 ст.268,273, 280-282, 289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 16/25 частки житлового будинку, господарських будівель та споруд задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 , уродженкою та жителькою АДРЕСА_2 , право власності на 16/25 частки житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 і складаються з: «А» - житлового будинку загальною площею 231,7 кв.м., житловою площею 65,2 кв.м; «Б» - незавершеного будівництва сараю -82% готовності загальною площею 29,9 кв.м.; «В» - незавершеного будівництва сараю 80% готовності загальною площею 42,0 кв.м.; «N1» - воріт загальною площею 6,8 кв.м., «N2» - огорожі загальною площею 39,6 кв.м., «N3» - огорожі загальною площею 228,8 кв.м., «N4» - колодязю питного 5,0 м.п., інвентаризаційною вартістю 1463840 (один мільйон чотириста шістдесят три тисячі вісімсот сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 , уродженки та жительки АДРЕСА_2 9706 (дев`ять тисяч сімсот шість) гривень 22 (двадцять дві) копійки сплаченого судового збору та 6500 (шість тисяч п`ятсот) гривень витрат за проведення будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи (висновок експерта №21/09/21 від 21.09.2021 року), а всього 16206 (шістнадцять тисяч двісті шість) гривень 22 (двадцять дві) копійки.

В решта вимог позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо через Надвірнянський районний суд.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.

повний текст рішення

виготовлено 18.02.2022 року.