У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2022 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Головчака М. М. ,

за участю секретаря судового засідання - Савіцької Д. А.,

представників відповідача - Онищенко М.В., Лютої В.В., Перегудова І.В.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника АТ « Укрсиббанк» адвоката Лютої Віталіни Василівни про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання недійсним договору факторингу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання недійсним договору факторингу.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва від 29 жовтня 2021 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження у вищевказаній цивільній справі та призначено підготовче засідання у справі.

В підготовче засідання з`явились представники відповідачів, однак позивач та його представник не з`явилися, про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином.

17 лютого 2022 року, у підготовчому судовому засідання за участі позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , представник відповідача АТ «Укрсиббанк» адвокат Люта В.В. подала клопотання про закриття провадження у цивільній справі, у зв`язку з тим що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вислухавши думку учасників справи, дослідивши клопотання про закриття провадження у справі та матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є визнання недійсним договору факторингу №1 від 12.12.2011 року, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» в частині відступлення ПАТ «УКРСИББАНК» товариству ТОВ «Кей-Колект» права вимоги невиконаного позивачем грошового зобов`язання за яким становить 999 999 999 доларів США фактичний розмір зобов`язання за яким станом на 12.12.2011 року становить 83 126,7 доларів США (45 955,63$ - заборгованість за тілом кредиту та 37 171,07$ - нараховані несплачені відсотки).

Кредитний договір №0 від 24.01.2008 року укладений між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» на суму 454 500,00 грн. Договір підписано позивачем та посвідчено печаткою Суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа ОСОБА_1 .

Додатковою угодою №1 від 02.07.2008 року сторони домовились про мультивалютність договору, внаслідок чого позивач кредит отримав частково в доларах США та застосування для ідентифікації кредитного договору як номеру, погодженого при його укладанні, а саме №0 від 24.01.2008, так і №0 від 02.07.2008 - реєстраційного номеру договору в системі обліку банку. Оспорюваний договір факторингу укладено між юридичними особами - ТОВ «Кей-Колект» та АТ «УкрСиббанк».

Аналізуючи зміст вказаних договорів, сторонами спірних правовідносин є юридичні особи та Фізична особа підприємець ОСОБА_1 .

Пунктом 1 частини 1 статті 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України, право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

З аналізу п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів, зокрема, спори щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Отже, на переконання суду даний спір підвідомчий господарському суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Оскільки, позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та має розглядатись господарським судом, провадження в справі за даним позовом слід закрити.

При цьому, суд роз`яснює, що згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 255, 256, 259-261, 268, 352-355, п.п. 15.5 п. 15 Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву представника АТ « Укрсиббанк» адвоката Лютої Віталіни Василівни про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання недійсним договору факторингу - задовольнити.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання недійсним договору факторингу - закрити.

Роз`яснити, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлений 06 липня 2022 року.

СуддяМ. М. Головчак