Справа № 206/1140/22
Провадження № 2/206/588/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2022Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Малихіної В.В.,

при секретареві Мороз В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бабенко Олени Анатоліївни по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (49127, м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова, 6в, ЄДРПОУ - 34984535), третя особа: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 ), про визнання недійсними Постанови та Акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_4 ,

представника відповідача: ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2022 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13.05.2022 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.

01 липня 2022 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бабенко О.А., в якому остання просить закрити провадження по справі. Вказана заява мотивована тим, що цивільно-процесуальним законодавством не передбачено оскарження дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення в порядку позовного провадження. В цивільному судочинстві, у разі якщо сторони виконавчого провадження, вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю, зокрема, державного виконавця, порушені їх права чи свободи, вони наділені правом на оскарження такого рішення, дій або бездіяльності, шляхом подання до суду відповідної скарги.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 підтримала надану заяву та просила суд її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення вказаного клопотання.

Дослідивши вказану заяву, заслухавши думки учасників судового процесу, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З огляду на приписи статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. За загальним правилом (частина перша статті 61 Закону) реалізація арештованого майна здійснюється шляхом його продажу на електронних торгах.

Дотримуючись висновків, наведених у постановах Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12, від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1655цс16 та від 14 червня 2017 року у справі № 6-1804цс16, суд вважає, що правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Тому відчуження майна з прилюдних торгів за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу й така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину за статтями 203, 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім визнання правочину недійсним, способами захисту цивільних прав та інтересів також можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України).

Зважаючи на те, що предметом розгляду справи є дії та рішення приватного виконавця, пов`язані з реалізацією арештованого майна боржника, що є підставою для виникнення прав та обов`язків інших осіб, до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред`явлення позову.

Таким чином, способом захисту прав ОСОБА_2 є пред`явлення позову із залученням до участі у справі ОСОБА_1 і державного виконавця як відповідачів, а не у порядку подання скарги на дії державного виконавця, тому суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бабенко О.А. про закриття провадження по справі необхідно відмовити, оскільки вказана цивільна справа підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Керуючись, ст.ст. 258-260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бабенко Олени Анатоліївни про закриття провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції, третя особа: ОСОБА_3 , про визнання недійсними Постанови та Акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 08.07.2022 о 10:30 год.

Суддя В.В. Малихіна