Справа № 367/754/20
Провадження №6/367/83/2022
УХВАЛА

Іменем України

01 лютого 2022 року Ірпінський міський суд Київської областів складі:

головуючогосудді Шестопалової Я.В.

при секретарі Будинкевич Ю.А.,

за участі:

представника заявника Катишева С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Ірпінь цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню в порядку ч. 2 ст. 432 ЦПК, -

ВСТАНОВИВ:

До Ірпінського міського суду надійшла заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню в порядку ч. 2 ст. 432 ЦПК. Дана заява обґрунтована тим, що у провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває цивільна справа № 367/754/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. Справа перебуває на стадії підготовчого засідання, рішення по суті не прийнято. В межах даного провадження ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 28.12.2020 року частково задоволено заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, а саме до набрання законної сили рішення суду в цивільній справі № 367/754/20 було вирішено накласти арешт на рухоме майно та заборонити відповідачам, а також 3-м особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження або переміщення з місць перебування згідно з переліком. У відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження», ухвала Ірпінського міського суду Київської області від 28.12.2020 року є виконавчим документом. Також, в межах даного провадження додатковою ухвалою Ірпінсього міського суду Київської області від 19.01.2021 року ухвалу Ірпінського міського суду Київської області було доповнено реквізитами виконавчого провадження, а саме даними ОСОБА_3 , та боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_4 16.02.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. відкрито виконавче провадження № 64531019 з примусового виконання ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 28.12.2020 року в справі № 367/754/20. 17.02.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. виконавче провадження № 64531019 закінчено у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова є чинною, сторонами у відповідному порядку не оскаржувалася. 19.05.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегул І.І. відкрито виконавче провадження № 65503306 з примусового виконання ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 28.12.2020 року в справі № 367/754/20. Таким чином, заявник просив визнати виконавчий документ, а саме ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 28.12.2020 року із змінами внесеними додатковою ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19.01.2021 року, таким, що не підлягає виконанню в порядку ч. 2 ст. 432 ЦПК України, оскільки вказана ухвала суду є фактично виконаною в межах виконавчого провадження № 64531019 і провадження не може бути розпочате знову.

До суду також надійшов відзив-письмові заперечення щодо вказаної заяви від представника ОСОБА_2 адвоката Лященко А.М., відповідно до яких останні заперечували щодо задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню та просили застосувати до ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу. В поясненнях зазначили, що ухвала суду від 28.12.2020 року в справі № 367/754/20 містить два види забезпечення позову, а саме заборону вчиняти дії та арешт рухомого майна. Так, на підставі зави ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження щодо виконання ухвали суду в частині заборони було відкрито приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. виконавче провадження № 64531019 від 16.02.2021 року та виконавцем вчинено всі необхідні дії в межах виконання ухвали суду щодо заборони вчинення дій та фактично виконано ухвалу суду лише в частині заборони. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Крегул І.І.від 19.05.2021 було відкрито виконавче провадження № 65503306 на підставі ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 28.12.2020 року та 19.01.2021 року в частині накладення арешту. Таким чином, вважають, що дії приватних виконавців Крегул І.І. та Каращук К.Л. відповідають нормам законодавства про виконавче провадження, жодних порушень при вчиненні ними виконавчих дій заявником не наведено.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Катишев С.В. підтримав заяву, просив її задовольнити та визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули, про розгляд заяви повідомлені в установленому законом порядку. Представник ОСОБА_2 адвокат Головачова О.М. направила до суду заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з хворобою.

Положеннями ч.3 ст. 432 ЦПК України передбачено, що суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Зважаючи на визначені ч.3 ст. 432 ЦПК України строки розгляду заяви, можливість розгляду заяви без участі сторін, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи без участі нез`явившихся сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши заяву та письмові заперечення щодо заяви, заслухавши думку представника заявника, прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Згідно з нормою частини першої статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

З матеріалів справи вбачається, що у січні2020 року ОСОБА_2 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 12.02.2020 року ОСОБА_5 відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 28.12.2020 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково та вирішено до набрання законної сили рішення суду в цивільній справі № 367/754/20 накласти арешт на рухоме майно та заборонити відповідачам, а також будь-яким 3-м особам, вчиняти будь які дії щодо відчуження або переміщення з місць перебування предметів відповідно до переліку. Дану ухвалу залишено без змін відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 24.02.2021 року.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19.01.2021 року, ухвалено додаткову ухвалу по справі № 367/754/20 (провадження №2-з/367/408/2020) за заявою позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову та доповнено ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 28 грудня 2020 року реквізитами виконавчого документа.

Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Каращук К.Л. від 16.02.2021 року відкрито виконавче провадження № 64531019 з примусового виконання ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 28.12.2020 року. В рамках даного виконавчого провадження 17.02.2021 року здійснено виїзд за адресою знаходження боржника ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 , вручено постанову про відкриття виконавчого провадження та оголошено заборону вчинення будь-яких дій щодо відчуження або переміщення з місць перебування майна згідно із переліком. 17.02.2021 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням ухвали суду від 28.12.2020 року.

Також судом встановлено, що 19.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегул І.І. відкрито виконавче провадження № 65503306 щодо примусового виконання ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 28.12.2020 року.

Частина 1 ст. 157 ЦПК України передбачає, що ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

За змістом ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду діють до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду, та у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Частиною другою статті 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З огляду на зміст вказаної норми, Верховний Суд надав роз`яснення у тексті своєї постанови від 16 січня 2018 року у справі справа № 755/15479/14-ц, що доцільно вирізнити підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Беручи до уваги вимоги закону щодо обов`язковості виконання рішення суду, ухваленого іменем України, з метою дотримання принципу верховенства права щодо юридичної визначеності, а відповідно і обов`язкового виконання рішення суду за яким досягнуто юридичної визначеності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Доводи заявника, які на його думку є підставою для визнання виконавчого листа у вигляді ухвали про забезпечення позову таким, що не підлягає виконанню не спростовують тих обставин, що даний виконавчий документ видано судом з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», підстави, визначені частиною другою статті 432 ЦПК України заявником не доведені, доказів на підтвердження вимог заяви не надано.

Враховуючи викладене та зважаючи на положення ч. 10 ст. 158 ЦПК України суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 ..

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 157, 158, 259-353, 432 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню в порядку ч. 2 ст. 432 ЦПК - відмовити.

Повний текст рішення буде складено, в межах строків, визначених ч. 6 ст. 259 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київської апеляційного суду апеляційної скарги.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Я.В. Шестопалова