Справа № 202/2286/21
Провадження № 2/202/234/2022
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

26 травня 2022 року місто Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Мироняк Т.С., представника позивача Негробова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Кредо», про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року позивач в особі свого представника звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 27 жовтня 2020 року у м. Дніпрі на вул. Донецьке шосе відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю належного йому автомобіля «Toyota Celica» номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля «BMW» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована згідно з полісом АР/991695 в ТДВ СК «Кредо». В результаті цієї пригоди був пошкоджений належний йому транспортний засіб «Toyota Celica» номерний знак НОМЕР_1 . Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.01.2021 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені даного правопорушення.

На виконання вимог Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ним до ТДВ СК «Кредо» було подано письмове повідомлення про настання страхового випадку та заяву про виплату страхового відшкодування.

09.02.2021 року страховиком йому було виплачене страхове відшкодування в розмірі 130000 грн.

Згідно з висновком експерта № 3512 від 15.12.2020 року розмір матеріального збитку, спричиненого власнику транспортного засобу «Toyota Celica» номерний знак НОМЕР_1 , складає 166724,19 грн.

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 6112/21/0009 від 05.01.2021 року транспортний засіб «Toyota Celica» номерний знак НОМЕР_1 був проданий за 12000 грн.

Отже, вважає, що з відповідача підлягає стягненню на його користь різниця між вартістю автомобіля до ДТП і сумою виплаченого страхового відшкодування та вартістю продажу автомобіля в розмірі 24724,19 грн. (166724,19 130000 12000).

Крім того, вважає, що відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України у зв?язку з простроченням виконання грошового зобов?язання відповідач повинен виплатити йому 3 проценти річних за період з 09.03.2021 року по 22.03.2021 року в сумі 28,45 грн.

Також позивачем зазначено, що внаслідок ДТП йому була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях у зв?язку зі знищенням його майна, яку оцінює в 20000 грн.

Отже, посилаючись на положення ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 24724,19 грн., три проценти річних у сумі 28,45 грн., моральну шкоду в розмірі 20000 грн., а також судові витрати.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2021 року у справі було відкрите спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Крім того, ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2021 року було залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Кредо».

В судовому засіданні представник позивача адвокат Негробов О.В. позов підтримав. Також наполягав на стягненні з відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору в розмірі 908 грн., послуг експерта в сумі 3000 грн. та правничої допомоги адвоката в сумі 9500 грн.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи, яка вирішується на підставі наявних у справі даних та доказів.

Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» явку свого представника в судове засідання не забезпечило, надало письмові пояснення, в яких проти позову не заперечує та просить розглянути справу без участі його представника.

Суд, з`ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав:

Судом установлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належав автомобіль «Toyota Celica» номерний знак НОМЕР_1 .

27 жовтня 2020 року у м. Дніпрі на вул. Донецьке шосе відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача та автомобіля «BMW» номерний знак НОМЕР_2 під керуванням відповідача.

Зазначені обставини, а також вина ОСОБА_2 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди встановлені постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2021 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та яка в силу частини 6 статті 82 ЦПК України має преюдиційне значення для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент вищевказаної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ТДВ «СК «Кредо» згідно з полісом АР/991695.

З матеріалів справи вбачається, що страховиком було виплачене позивачу страхове відшкодування в межах установленого ліміту в розмірі 130000 грн.

Згідно з наявним у матеріалах справи висновком експерта № 3512/20/20 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ) від 15 грудня 2020 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу - автомобіля «Toyota Celica» номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 166724 грн. 19 коп., що дорівнює ринковій вартості автомобіля, оскільки його відновлення є економічно недоцільним (545051,21 грн.).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 05.01.2021 року автомобіль «Toyota Celica» був проданий позивачем за 12000 грн.

У своєму позові позивач просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 24724,19 грн., яка складається з різниці між сумою завданих збитків і страховою виплатою та вартістю залишків пошкодженого автомобіля.

Вирішуючи спір між сторонами, суд враховує, що відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди.

При цьому відповідно до ст. 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Оцінюючи доводи позивача та надані ним докази, суд вважає доведеним, що внаслідок винних дій відповідача майно позивача, а саме належний йому автомобіль «ToyotaCelica» номерний знак НОМЕР_1 , зазнав пошкоджень, чим позивачу завдано майнову шкоду, яка підлягає відшкодуванню відповідачем у розмірі різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди з урахуванням виплаченого страхового відшкодування, тобто в сумі 24724,19 грн.

Крім того, частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 (провадження №12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Приймаючи до уваги, що шкода, завдана позивачу діями відповідача, не була відшкодована, тим самим прострочене виконання грошового зобов`язання, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача три проценти річних у межах заявлених вимог у сумі 28,45 грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд враховує, що згідно з пунктом 3 частини 2 статті 23 ЦК України, яка визначає загальні підстави відшкодування моральної шкоди, моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд вважає, що в результаті пошкодження внаслідок винних дій відповідача належного позивачу майна, позивач зазнав моральну шкоду, а тому він має право на її відшкодування відповідачем.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд ураховує характер правопорушення, глибину душевних страждань, завданих позивачу знищенням його транспортного засобу, ступінь вини відповідача, та вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди позивачу слід визначити в розмірі 20000 грн., оскільки внаслідок пошкодження та знищення автомобіля був порушений звичайний уклад життя позивача, пов`язаний із використанням автомобіля, що негативно впливає на його психологічний стан.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із положень статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому згідно з частиною 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

З матеріалів справи вбачається, що при звернені до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 908 грн.

Також позивачем були понесені витрати на правничу допомогу адвоката Негробова А.В. у розмірі 9500 грн., що підтверджується належними доказами: договором про надання правничої (правової) допомоги, додатковою угодою до нього, актом приймання-передачі виконаних робіт, квитанцією про оплату послуг адвоката.

Суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу відповідає ціні позову, складності справи, іншим критеріям, визначеним у статті 137 ЦПК України, тобто вони є обґрунтованими та пропорційними предмету спора.

Отже, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9500 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у зв?язку із зверненням до суду позивачем були понесені витрати пооплаті послуг судового експерта Дроздова Ю.В. в розмірі 3000 грн.

Оскільки вказані витрати пов`язані з розглядом справи, вони також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, яка завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 24724 (двадцять чотири тисячі сімсот двадцять чотири) грн. 19 коп., три проценти річних у розмірі 28 (двадцять вісім) грн. 45 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 (двадцять тисяч) грн., витрати на оплату послуг експерта в розмірі 3000 (три тисячі) грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 9500 (дев`ять тисяч п`ятсот) грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Кредо», , м. Запоріжжя, просп. Моторобудівників, 34.

Суддя Н.Ю. Марченко