Справа № 276/1140/17
Провадження по справі №2/276/10/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Збаражського А.М., за участю:

секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Хорошів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, відповідно до якого просить: 1) поділити в натурі спільне з відповідачем ОСОБА_2 майно, зокрема житловий будинок АДРЕСА_1 пропорційно, а саме позивачу ОСОБА_1 та дітям ѕ частини будинку, а відповідачу ј частини будинку; 2) автомобіль ВАЗ-2104 реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом реєстраційний номер НОМЕР_2 , та трактор Т-40 реєстраційний номер НОМЕР_1 з навісним та причіпним обладнанням розділити між сторонами порівну, зокрема, автомобіль ВАЗ-2104 реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом реєстраційний номер НОМЕР_2 залишити позивачу, а трактор Т- 40 реєстраційний номер НОМЕР_3 з навісним та причіпним обладнанням залишити відповідачу; 3) судові витрати розділити між сторонами порівну.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що сторони перебувають у шлюбі з 12.07.1997 року. В період перебування у шлюбі сторони купили житловий будинок по АДРЕСА_1 вартістю 21 228 грн., автомобіль ВАЗ-2104 реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом реєстраційний номер НОМЕР_2 загальною орієнтовною вартістю 20 000 грн.; трактор Т-40 реєстраційний номер НОМЕР_3 , з навісним та причіпним обладнанням, загальною орієнтовною вартістю 22 500 грн.

Від шлюбу сторони мають двоє дітей сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається на стаціонарному відділенні Житомирського агроекологічного університету, та дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка навчається в 9-му класі Сколобівської середньої школи. Відповідач ОСОБА_3 подавши 03.07.2017 року заяву про розірвання шлюбу перейшов жити в будинок своєї матері, який розташований по АДРЕСА_2 .

Позивач вказує, що діти у сторін різної статті, вони залишаються проживати разом із нею, для особистого їх проживання, підготовки домашніх завдань та уроків їм необхідні окремі кімнати, у зв`язку з чим позивач просить суд при розділі житлового будинку врахувати зазначену обставину, та відійти від принципу рівного розділу майна, та розділити будинок пропорційно кількості осіб, які будуть проживати в ньому після розлучення.

Інше майно, а саме автомобіль ВАЗ-2104 реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом реєстраційний номер НОМЕР_2 , та трактор Т-40 реєстраційний номер НОМЕР_3 з навісним та причіпним обладнанням необхідно, на думку позивача, розділити порівну.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 27.11.2017 року ОСОБА_5 , позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжязалишено без руху; повідомлено ОСОБА_1 про необхідність усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання ухвали і роз`яснити, що в разі не усунення недоліків заява буде вважатись неподаною і повернена позивачу.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13.12.2017 року ОСОБА_5 , після усунення недоліків позивачем відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

31.01.2018 року до суду відповідачем ОСОБА_3 отримано письмове заперечення проти позову про поділ майна подружжя, в якому останній вказує, що зазначені позивачем твердження, що під час шлюбу сторонами було придбано житловий будинок по АДРЕСА_1 , автомобіль марки ВАЗ-2104 реєстраційний номер НОМЕР_1 , причеп до автомобіля реєстраційний номер НОМЕР_2 , трактор 4-40 реєстраційний номер НОМЕР_3 з навісним та причіпним обладнання не відповідають дійсності.

Зазначив, що під час перебування сторін у шлюбі ними дійсно було придбано житловий будинок в АДРЕСА_1 загальною площею 78,1кв.м, що підтверджується договором купівлі-продажу №827 від 13.05.2004 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4183670 від 19.07.2004.

Відповідач просить поділити будинок внатурі, виділивши йому кімнату площею 26,1 кв.м будинку позначену в технічному паспорті цифрами 1-5, або виділити йому іншу частину будинку площею 28,5 кв.м. позначену в технічному паспорті цифрами 1-І, 1-1,1-2,1-3.

Автомобіль марки ВАЗ-2104 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який йому потрібен для отримання єдиного прибутку та доходу (бджільництво), тобто для під`їзду до місця роботи та під час роботи для закупівлі матеріалів, а також для здійснення іншої сільськогосподарської діяльності, вважає за необхідне залишити йому.

Що стосується трактора Т- 40, реєстраційний номер НОМЕР_3 , з навісним та причіпним обладнанням та причепа до автомобіля зреєстраційним номером НОМЕР_2 , то вони не є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя.

Зазначив, що позивач помилилась та має на увазі трактор Т-40 реєстрайфцний номер НОМЕР_4 , яким вони користувалися для здійснення сільськогосподарських робіт, та який належав на праві власності батьку відповідача - ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію машини № НОМЕР_5 . А власником

причепа, реєстраційццй номер НОМЕР_2 , є громадянин ОСОБА_7 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_6 виданим 19.07.2001 року.

З огляду на викладене відповідач ОСОБА_2 в своїх запереченнях просить суд поділити в натурі майно спільної сумісної власності подружжя, а саме залишити йому автомобіль ВАЗ 2104 реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1988 р.в. та 26,1 кв.м. будинку АДРЕСА_1 , які позначені в технічному паспорті цифрами 1-5; позивачу та дітям залишити 52,0 кв.м. вказаного будинку, які позначені в технічному паспорті цифрами 1-І, 1-1, 1-2, 1-3, 1-4.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 04 серпня 2020 року, справу після повторного автоматизованого розподілу прийнято до провадження судді Збаражського А.М., визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву.

Ухвалою від 13.12.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, будь-яких заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідач,ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, відповідно до вимог пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду не подавав.

Згідно частини 1 статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи.

З огляду на викладене суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалось.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши всі зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 виданого 12 липня 1997 року Івановицькою сільською радою Червоноармійського району Житомирської області, підтверджується, що 12.07.1997 року між сторонами зареєстровано шлюб (а.сп.5).

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської обалсті від 09.01.2018 року шлюб, зареєстрований 12.07.1997 року у Івановицькій сільській раді Червоноармійського району Житомирської області, актовий запис №4, між громадянами України ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , розірвано.

Згідно з договором купівлі-продажу від 13.05.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Володарсько-Волинської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №827, продавець ОСОБА_9 передала житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_3 , у власність ОСОБА_2 покупця, а ОСОБА_2 , прийняв його та сплатив обговорену грошову суму (а.сп.13).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4183670, сформованого Житомирським обласним державним комунальним підприємством по технічній інвентаризації 19.07.2004 року, встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 13.05.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Володарсько-Волинської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №827, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на об`єкт (будинок), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.сп.14).

Згідно з копією технічного паспорту, виготовленого КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради станом на 04.10.2006 року, інвентаризаційна справа №2, загальна площа приміщень житлового будинку АДРЕСА_3 складає 78,1 кв.м. (а.сп. 15-17).

У своїх позовних вимогах позивач ОСОБА_1 просить здійснити поділ житлового будинку визнавши за нею право власності на 3/4 частини будинку, а за відповідачем визнати право власності на 1/4 його частину.

Вирішуючи заявлену позовну вимогу, суд враховує наступні вимоги діючого законодавства.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Згідно частини 1 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини 1, 2 статті 71 СК України).

Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджується в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. № 11).

Зі змісту п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Згідно статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що будинок придбано відповідачем під час перебування у шлюбі з ОСОБА_3 , тому є їхньою сумісною власністю. Вказане також не заперечується відповідачем.

Відтак, зазначене нерухоме майно підлягає поділу між сторонами.

Щодо визначення часток цього майна суд враховує наступне.

При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК України).

ОСОБА_1 вказує, що спільні від шлюбу діти проживають разом із нею, діти різної статі, їм необхідні окремі кімнати, у зв`язку з чим при розподілі будинку необхідно відійти від принципу рівного розподілу майна та розділити будинок пропорційно кількості осіб, які будуть проживати в ньому після розлучення.

Відомостями свідоцтв про народження серії НОМЕР_8 від 09.01.1998 року та свідоцтва серії НОМЕР_9 від 09.07.2003 року підтверджено, що під час спільного проживання у шлюбі у подружжя народилось двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На обгрунтування необхідності визнати за позивачем 3/4 частини житлового будинку ОСОБА_1 надає довідку виконавчого комітету Хорошівської селищної ради №508 від 10.11.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаюча в АДРЕСА_1 , має такий склад сімї: 1) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 чоловік; 2) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - син (тимчасово знятий з реєстрації); 3) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка (а.сп.7), та довідку Житомирського національного агроекологічного університету від 09.11.2017 року, вих. № 330, згідно з якою ОСОБА_3 є студентом третього курсу денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року (а.сп.8).

Однак зі змісту вказаних довідок не вбачається, що діти на даний час проживають разом із позивачем, натомість, з досліджених документів встановлено, що діти досягли повноліття, син ОСОБА_10 знятий з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 та навчається в навчальному закладі в м.Житомирі на денній формі навчання.

Крім того, суд звертає увагу, що проживання дітей з позивачем, з огляду на положення статті 70 СК України, само по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя. Наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірного будинку, позивачем не доведено.

Інших належних та допустимих доказів для обґрунтування заявленої вимоги позивач не надає.

Виходячи з викладеного, суд не вбачає підстав для відходу від принципу рівного розподілу майна та необхідності здійснити розподіл будинку пропорційно кількості осіб, які в ньому проживають.

Натомість судом встановлено, що придбаний 13.05.2004 року житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_3 , є спільним майном подружжя, а тому вказаний об`єкт нерухомості підлягає поділу на загальних підставах, тобто по 1/2 частині кожному із подружжя.

Крім того, позивач жодним чином не обґрунтував наявність технічної можливості розділити в натурі об`єкт нерухомого майна відповідно до заявлених нею часток, клопотань про призначення судової будівельно-технічної експертизи в процесі розгляду справи не заявлено.

Також відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_10 від 04.01.2006 року встановлено, що власником автомобіля марки ВАЗ-2104 реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_2 . Вказаний транспортний засіб відповідно до вимог ст.60 СК України є об`єктом спільної сумісної власності, оскільки він набутий подружжям за час шлюбу та підлягає поділу за кожним по 1/2 частки.

Частина 1 статті 369 ЦК України визначає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Верховний суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 03.10.2018 у справі №127/7029/15-ц висловив позицію, що вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи. А у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Суд бере до уваги заперечення відповідача, в яких він зазначив, що спірний автомобіль марки ВАЗ-2104 реєстраційний номер НОМЕР_1 , необхідний йому для отримання єдиного прибутку та доходу (бджільництво), тобто для під`їзду до місця роботи та під час роботи для закупівлі матеріалів. У свою чергу, позивач жодним чином не обгрунтувала необхідність залишення автомобіля при поділі майна саме їй. Враховуючи зазначене, відсутні підстави для задоволення позовної вимоги в цій частині.

За вказаних обставин суд вважає, що позивач, як співвласник автомобіля марки ВАЗ-2104 реєстраційний номер НОМЕР_1 має право на одержання від ОСОБА_2 грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Однак позивач в своїх позовних вимогах не ставить питання про одержання від ОСОБА_2 , як співвласника, грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки, а також не надає суду доказів на підтвердження дійсної ринкової вартості автомобіля, у зв`язку з чим, суд не має можливості вирішити питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Вирішуючи питання щодо можливості поділу, як об`єкту спільної сумісної власності, причепу реєстраційний номер НОМЕР_2 , та трактора Т-40 реєстраційний номер НОМЕР_1 , то суд вважає вказані вимоги позивача необґрунтованими, оскільки згідно свідоцтва про реєстрацію тз НОМЕР_11 , власником причепу реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_7 . Також, відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_12 , власником трактору колісного Т-40 є ОСОБА_6 .

Отже позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що причеп реєстраційний номер НОМЕР_2 , та трактора Т-40 реєстраційний номер НОМЕР_1 є об`єктами спільної сумісної власності подружжя та такими, що придбані під час перебування у шлюбі, у зв`язку з чим, заявлені позивачем в цій частині вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а отже до задоволення не підлягають.

Долучений позивачем по матеріалів справи поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВС/0221908 на причеп реєстраційний номер НОМЕР_2 , який виписаний на ім`я ОСОБА_2 не є правовстановлюючим документом та не підтверджує право власності відповідача на вказаний транспортний засіб, у зв`язку з чим судом при вирішенні даної справи до уваги не береться.

Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо вартості майна на автомобіль марки ВАЗ-2104 реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також необхідності відійти від принципу рівного розподілу між подружжям будинку АДРЕСА_1 , враховуючи, що матеріали справи не містять доказів щодо набуття одним із подружжя права власності за час перебування у шлюбі на причіп реєстраційний номер НОМЕР_2 , та трактор марки Т-40 реєстраційний номер НОМЕР_1 , то суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, та вважає необхідним і обгрунтованим, відповідно до вимог діючого законодавства, визнати за кожним із подружжя право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

На підставі статті 141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позов частково, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених вимог понесені судові витрати зі сплати судового збору .

Керуючись статтями 12, 13, 76-79, 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, статтями 60, 61, 63, 70 СК України, суд,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжязадовольнити частково.

В порядку поділу майна подружжя, визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним по 1/2 частині житлового будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 320 (триста двадцять) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 08.07.2022 року.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_13 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 РНОКПП: НОМЕР_14 .

Головуючий суддя: А.М. Збаражський