Ухвала

27 червня 2022 року

м. Київ

справа № 728/1479/21

провадження № 61-5551ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу Батуринської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені Григора Орлика Батуринської міської ради Ніжинського району Чернігівської області на постанову Чернігівського апеляційного суду від 26 травня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Батуринської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені Григора Орлика Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила поновити її на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи Батуринської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені Григора Орлика Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області, яка змінила назву на Батуринська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів імені Григора Орлика Батуринської міської ради Ніжинського району Чернігівської області (далі - Батуринська ЗОШ), та стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15 серпня 2021 року до дня поновлення її на роботі.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що вона працювала на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи Батуринської ЗОШ за безстроковим трудовим договором. 18 березня 2020 року набрав чинності Закон України від 16 січня 2020 року № 463-ІХ «Про повну загальну середню освіту», відповідно до частини другої статті 22 та пункту 3 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» якого у зв`язку з досягненням пенсійого віку та отриманням пенсії її 27 квітня 2021 року було попереджено про перехід на строковий трудовий договір строком на один рік. 15 червня 2020 року з нею було припинено безстроковий трудовий договір та укладено строковий трудовий договір на один рік з 16 червня 2020 року до 15 червня 2021 року. В подальшому було продовжено термін дії строкового договору на період щорічної відпустки до 15 серпня 2021 року. З 15 серпня 2021 року її було звільнено з роботи згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України у зв`язку із закінченням строку трудового договору. Її звільнення є незаконним, оскільки в установлений законом строк відповідач не попередив її про істотну зміну умов праці, у зв`язку з чим укладений з нею трудовий договір так і не набув статусу строкового на момент прийняття наказу про її звільнення. Крім цього, переукладення трудового договору наказом від 04 червня 2021 року № 73-к є підставою вважати, що з нею було укладено безстроковий трудовий договір. Переведення її на строковий трудовий договір та подальше звільнення суперечить статті 24 Конституції України в частині обмеження педагогічних працівників, які досягли пенсійного віку та отримують пенсію за віком, так як вказана норма прямо забороняє дискримінацію у трудових відносинах за ознакою віку.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 26 травня 2022 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Блажка Р. П. задоволено. Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2021 року скасовано. Позов задоволено. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи Батуринської ЗОШ з 16 серпня 2021 року. Стягнуто з Батуринської ЗОШ на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 162 605,77 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

16 червня 2022 року Батуринська ЗОШ подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Чернігівського апеляційного суду від 26 травня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» передбачено, що у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2022 року (на час подання касаційної скарги) - 2 481 грн.

Предметом позову в цій справі є поновлення на роботі, а також - стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 162 605,77 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481 грн х 100 = 248 100).

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

В резолютивній частині оскаржуваної постанови апеляційного суду зазначено про те, що вона може бути оскаржена до Верховного Суду лише за наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є винятком із загального правила, і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Виходячи із статусу Верховного Суду, в деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, так як розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду».

В постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) Велика Палата Верховного Суду вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, ціну позову складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання Батуринської ЗОШ про зупинення виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 26 травня 2022 року.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Батуринської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені Григора Орлика Батуринської міської ради Ніжинського району Чернігівської області на постанову Чернігівського апеляційного суду від 26 травня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Батуринської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені Григора Орлика Батуринської міської ради Бахмацького району Чернігівської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко