Справа № 610/509/22
Провадження № 2/610/465/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2022 м. Балаклія

Суддя Балаклійського районного суду Харківської області Феленко Ю.А., розглянувши позовну заяву (справа № 610/509/22, провадження № 2/610/465/2022) ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «КУРГАНСЬКИЙ БРОЙЛЕР» (місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Пожарського, буд. 3, ) про стягнення заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

До Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «КУРГАНСЬКИЙ БРОЙЛЕР», в якій позивач просить суд:

- стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за період з січня 2021 року по 21 травня 2021 року у розмірі 28 105,14 грн;

- стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 34 765,40 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2021 справу передано для розгляду судді Феленку Ю.А.

Вивчивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, доходжу висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша, третя статті 13 ЦПК України).

За загальним правилом, передбаченим у частині першій статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

За змістом пункту 8 частини першої статті 20 ГПК України юрисдикція господарських судів поширюється на справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Вказана норма також кореспондується з ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства згідно якої господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Таким чином, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, у т.ч. і про стягнення заробітної плати, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 15.01.2020 по справі № 607/6254/15-ц.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «КУРГАНСЬКИЙ БРОЙЛЕР» 03.11.2021 Господарським судом міста Києва було відкрито провадження у справі про банкрутство.

Вказана обставина також підтверджується ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 по справі № 910/15200/21, що міститься у відкритому доступі Єдиного державного реєстру судових рішень.

Таким чином, ураховуючи суть та суб`єктний склад спірних правовідносин, а також те, що відносно боржника відповідача у справі відкрито провадження у справі про банкрутство, вказаний спір належить до юрисдикції господарського суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивачем заявлено вимоги, які не підлягають розгляду в порядку ЦПК України, вважаю за необхідне, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, відмовити у відкритті провадження у вказаній цивільній справі, роз`яснивши позивачу його право звернутися з позовом до відповідного господарського суду за правилами підсудності, встановленими ГПК України.

Керуючись статтями 19, 186, 260, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КУРГАНСЬКИЙ БРОЙЛЕР» про стягнення заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Роз`яснити позивачу, що вона не позбавлена права із цими вимогами звернутися з позовною заявою за правилами Господарського процесуального кодексу України до Господарського суду міста Києва.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у справі та додані матеріали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.А. Феленко