Дата документу 05.07.2022
Справа № 334/875/22
Провадження № 2-др/334/28/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Коломаренко К.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін

заяву адвоката Яма Дмитра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , (вх.№10343/22 від 23.06.2022р.) про відшкодування витрат на правову допомогу у справі №334/875/22

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердікт капітал»

треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна

приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

23.06.2022 до Ленінського районного суду міста Запоріжжя надійшла заява адвоката Яма Дмитра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , (вх.№10343/22 від 23.06.2022р.) про відшкодування витрат на правову допомогу (подана через канцелярію суду).

В заяві зазначено, що судом розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Т.І., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Під час розгляду справи, ОСОБА_1 користувалася правовою допомогою адвоката, вартість якої склала 15 000 грн з урахуванням «гонорару успіху». На підставі вищевикладеного, просить стягнути з Відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на надання позивачці правової допомоги у розмірі 15 000 грн.

Ухвалою суду від 24.06.2022 заяву адвоката Яма Дмитра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , (вх.№10343/22 від 23.06.2022р.) про відшкодування витрат на правову допомогу у справі №334/875/22 прийнято до провадження.

Розглянувши подану заяву та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

17 травня 2022 року Ленінський районним судом м. Запоріжжя було ухвалено рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Т.І., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню., було задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 07.10.2020 року за № 1739, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором в розмірі 49 900, 82 грн. Крім того, вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивачки витрат на оплату судового збору, в розмірі 1 488,60 грн (а.с.30-31).

Копію рішення направлено позивачеві засобами поштового зв`язку та 30.05.2022 позивач ОСОБА_1 отримала копію рішення у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 ЦПК України. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту ст. 58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно ст. 15 ЦПК України, представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Так, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так з матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 11.02.2022 року відкрито провадження у справі; розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судове рішення у справі ухвалене в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 16-17).

Про розгляд справи судом позивачка була повідомлена ще 22 лютого 2022 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.25), проте доказів понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги чи заяви про поважність причин неподання таких доказів вона до суду не надала.

Окрім цього, позовна заява та додані до неї матеріали взагалі не містили жодної інформації щодо отримання позивачем правової допомоги та участь у справі в якості її представника адвоката Ями Д.М. - позовна заява та заява про забезпечення позову підписані позивачем особисто, відомості про представника позивача в позовній заяві не зазначені, хоча з наданих представником позивача документів вбачається, що договір між позивачем та адвокатом було укладено ще 10 лютого.2022 року (а.с. 44-45), а ордер на надання првничої (правової) допомоги серії АР №1087000 виданий 28 лютого 2022 року (а.с. 39), тобто станом на день винесення судового рішення у позивача та її представника були в наявності докази отримання позивачем правової допомоги.

Проте, копії документів на підтвердження отримання позивачем правової допомоги представником позивача разом з доказами на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду надано лише з заявою про відшкодування витра на правову допомогу.

Згідно вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Відповідно, якщо учасник справи до закінчення судових дебатів не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу.

У випадку, коли заява (клопотання) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу надійшла після ухвалення рішення суду за результатами розгляду справи, така заява (клопотання) учасника справи не розглядається, а питання розподілу судових витрат, про які йдеться у ній, не вирішується з огляду на відсутність відповідної заяви (клопотання) до ухвалення судом рішення.

Така позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 січня 2019 року у справі № 927/26/18 та ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 липня 2018 року у справі № 918/560/16.

Як вбачається з матеріалів справи, копію рішення суду про задоволення позовних вимог позивач ОСОБА_1 отримала 30 травня 2022 року, про що свідчить повідомлення про отримання поштового відправлення (а.с.35), в Єдиному державному реєстрі судових рішень рішення оприлюднено 23 травня 2022, однак із заявою до суду про відшкодування витрат на правничу (правову) допомогу з додаванням відповідних доказів отримання позивачем правничої допомоги та понесення витрат на оплату правничої допомоги, представник позивача звернувся лише 23 червня 2022 року, про що свідчить відтиск штампу суду про реєстрацію вхідної кореспонденції, тобто з пропуском встановленого законодавством п`ятиденного строку.

Крім того, важливою обставиною у даному випадку є те, що ні позивач, ні його представник до закінчення судових дебатів у справі (розгляду справи по суті) не зробили про це відповідної заяви.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з порушенням позивачем порядку та строку, встановлених у ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо подання заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 5 ст. 270 ЦПК України, про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст.133,137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Ями Д.М., про відшкодування витрат на правову допомогу - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Коломаренко К. А.