ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2021 року, ухвалене суддею Колесник С.А., повний текст рішення складено - 31 серпня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Щедра Нива», про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

30 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якому, з урахуванням уточнень, остаточно просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь 45 237,65 грн. - відшкодування матеріальної шкоди; 2 000,00 грн. - витрати на проведення оцінки пошкодженого майна; 840,80 грн. - понесені судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.11.2019 року о 20:30 год. за адресою: м. Харків, перехрестя Білгородського шосе та вул. Лісопаркової сталася ДТП за участю автомобіля Honda Accord, д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Skoda Spaceback, д/н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який при зміні напрямку руху не впевнився в безпеці виконуючого маневру, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Honda Accord, д/н НОМЕР_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 10.02.2020 року, яка 06.05.2020 року набрала законної сили, відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «АСК ІНГО Україна» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО 3490502. Позивач звернувся до ПрАТ «АСК ІНГО Україна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою про страхове відшкодування. За результатом розгляду наданих позивачем до ПрАТ «АСК ІНГО Україна» документів, страховик перерахував страхове відшкодування у розмірі 143 501,22 грн. 18.12.2019 року позивач звернувся до ФОП ОСОБА_3 та уклав договір про виконання робіт по незалежній оцінці. Відповідно до результатів звіту №401/12-19 від 18.12.2019 року ринкова вартість автомобіля Honda Accord, д.н. НОМЕР_1 , до моменту ДТП становила 222 885,87 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 354 041,60 грн. 22.02.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір №6349/2020/1950749 купівлі-продажу транспортного засобу Honda Accord, д/н. НОМЕР_1 , вказаний автомобіль було реалізовано за 49 000,00 грн. Вважає, що йому, як власнику автомобілю Honda Accord, д.н. НОМЕР_1 , повинно бути відшкодовано матеріальний збиток у розмірі 30 384,65 грн., що відповідає різниці між вартістю транспортного засобу до ДТП - 222 885,87 грн. та страховим відшкодуванням у розмірі 143 501,22 грн., з врахуванням того, що вказаний транспортний засіб було продано за 49 000,00 грн. Крім того, позивач зазначає, що він був вимушений звернутися до ФОП ОСОБА_5 щодо прокату автомобіля Ravon R2, д/н. НОМЕР_3 , відповідно до договору №1397 від 29.11.2019 року на період з 30.11.2019 р. по 30.12.2020 р. загальна вартість прокату за 30 днів складає 14 853,00 грн. Також позивачем було сплачено 2 000,00 грн. за проведення експертної оцінки. З врахуванням викладеного просив стягнути матеріальний збиток у розмірі - 30 384,65 грн., витрати понесені за прокат автомобіля у розмірі - 14 853,00 грн., витрати за проведення незалежної експертної оцінки у розмірі - 2 000,00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі - 840,80 грн. а всього - 48 078,45 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна", третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Щедра Нива», про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач був обізнаний щодо ринкової вартості транспортного засобу після ДТП, однак скористався своїм правом на розпорядження транспортним засобом на свій розсуд та продав вказаний автомобіль за нижчу, ніж визначено експертом вартість, тобто позивачем не надано належних та допустимих доказів стосовно виникнення у сторони відповідача обов`язку сплатити різницю між вартістю матеріального збитку та страховим відшкодуванням, оскільки відновлювальний ремонт не проводився. Заподіяна шкода майну ОСОБА_1 була відшкодована у повному обсязі страховою компанією і позовні вимоги про її відшкодування відповідачем є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Витрати на прокат автомобіля не є шкодою, спричиненою джерелом підвищеної небезпеки у розумінні чинного законодавства України, та, відповідно, відшкодуванню не підлягають. Крім цього, позивачем не доведено необхідності прокату транспортного засобу протягом 30 днів. Вимога ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 витрат на проведення оцінки пошкодженого майна у розмірі 2 000,00 грн. також визнана судом такою, що задоволенню не підлягає, оскільки така оцінка була виконана за ініціативою позивача та на його замовлення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що такий доказ як звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №1317 від 23.12.2019 року, складеного ТОВ «СЗУ Україна», не є судовою експертизою, адже при визначенні залишкової вартості враховується комерційна, а не оціночна пропозиція щодо продажу транспортного засобу, а тому такий доказ не може домінувати над договором купівлі-продажу від 22.02.2020 року т.з Honda Accord, д.н. НОМЕР_1 , укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 №6349/2020/1950749, згідно якого продаж було вчинено за 49 000 грн., який є дійсним та реальним. При цьому, посилається на відповідні правові висновки Верховного Суду у справах про відшкодування шкоди з винної особи, спричиненої внаслідок ДТП. Також звертає увагу, що позовна вимога про відшкодування витрат, пов`язаних з прокатом автомобіля, була пред`явлена не до страхової компанії, а до ОСОБА_2 як до особи, внаслідок протиправних дій якого його автомобіль після ДТП був визнаний фізично знищеним, залишки авто були продані, тому для збереження нормального ритму життя та власних побутових потреб він змушений був звернутися до послуг прокату авто. Вважає, що витрати, понесені ним на проведення оцінки матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, повністю підтверджені наданими суду доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалами Харківського апеляційного суду від 29.11.2021 року у даній справі відкрито апеляційне провадження та справа призначена до розгляду, без повідомлення учасників справи у порядку, передбаченому ст. 369 ЦПК України (т.2 а.с. 66,69).

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 01.08.2022 року дана справа перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду (т.2 а.с. 83).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 05.08.2022 року дана справа призначена до розгляду на 30.11.2022 року, без повідомлення учасників справи (т.2 а.с. 84).

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 23.11.2019 року о 20:30 год. за адресою: м. Харків, перехрестя Білгородського шосе та вул. Лісопаркової сталася ДТП за участю автомобіля Honda Accord, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Skoda Spaceback, д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який при зміні напрямку руху не впевнився у безпеці виконуючого маневру, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Honda Accord, д.н. НОМЕР_1 .

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 10.02.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (т.1 а.с. 13-15).

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що на момент ДТП транспортний засіб Skoda Spaceback, д.н. НОМЕР_2 , було застраховано у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/3490502 (т.1 а.с.163, 176-177).

З урахуванням вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ДТП, яка сталася 23.11.2019 року за участю транспортних засобів під керуванням водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є страховим випадком та передбачає для страховика ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» наслідки, обумовлені ст. 22 Закону (відшкодування шкоди).

На виконання вимог ст. 33,35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач звернувся до відповідачів з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою про страхове відшкодування.

У результаті розгляду наданих позивачем до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» документів, страховик перерахував страхове відшкодування у розмірі 143 501,22 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №3345 від 11.03.2020 року; №3819 від 17.03.2020 року (т. 1 а.с. 147).

Водночас, ОСОБА_1 для доведення розміру матеріального збитку, завданого йому, та встановлення суми страхового відшкодування, звернувся до СОД ФОП ОСОБА_3 та уклав договір про виконання робіт по незалежній оцінці.

Відповідно до звіту №401/12-19 від 18.12.2019 року ринкова вартість автомобіля Honda Accord, д.н. НОМЕР_1 , до моменту ДТП становить 222 885,87 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 354 041,60 грн. (т.1 а.с. 17-45, 149-150).

Таким чином, оскільки витрати на відновлення автомобіля перевищують ринкову вартість непошкодженого ТЗ до ДТП, ОСОБА_2 фактично знищив транспортний засіб позивача.

У зв`язку з чим, як зазначає позивач, йому повинно бути відшкодовано матеріальний збиток у розмірі 30 384,65 грн., що відповідає різниці між вартістю транспортного засобу до ДТП - 222 885,87 грн. та страховим відшкодуванням у розмірі 143 501,22 грн., з врахуванням того, що вказаний транспортний засіб було продано за 49 000,00 грн.

Представником ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» надано копію звіту №1317 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля позивача Honda Accord, д.н. НОМЕР_1 , складає 224 854,44 грн., а вартість відновлювального ремонту, без урахування коефіцієнта фізичного зносу, складових, складає 383 085,00 грн. та встановлено, що проведення відновлювального ремонту є недоцільним з економічної точки зору, оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля, перевищує ринкову вартість досліджуваного КТЗ (т.1 а.с. 138-144).

Відповідно до висновку експертного дослідження № 1317/1 від 23.12.2019 року, складеного ТОВ «СЗУ Україна», утилізаційна вартість автомобіля Honda Accord, д.н. НОМЕР_1 , після ДТП складає 81 353,22 грн. (т. 1а.с. 144-145).

Подію, що сталася 23.11.2019 року за участі забезпеченого автомобіля Skoda Spaceback. д.н. НОМЕР_2 , було визнано страховим випадком та згідно розрахунків АТ «СК «Інго» здійснено виплату страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 143 501,22 грн., яка складається з: 224 854,44 грн. (ринкова вартість транспортного засобу) - 81 353, 22 грн. (залишкова вартість транспортного засобу).

Відповідно до результатів звіту №401/12-19 від 18.12.2019 року, проведеного СОД ФОП ОСОБА_3 за ініціативою позивача та на його замовлення, ринкова вартість автомобіля Honda Accord, д/н. НОМЕР_1 , до моменту ДТП становить 222 885,87 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 354 041,60 грн.

Як зазначив представник АТ «СК «Інго» у відзиві, звіти №401/12-19 від 18.12.2019 року, які надані до страхової компанії та долучені позивачем до позову містять протилежну інформацію, оскільки у звіті, який надано до страхової компанії, оцінювач проводив визначення вартості досліджуваного КТЗ у пошкодженому стані та зазначив вартість КТЗ з урахуванням пошкоджень після ДТП - 88 341,62 грн. В той же час, у звіті № 401/12-19 від 18.12.2019, який був наданий позивачем до суду, виключено пункт про визначення вартості досліджуваного КТЗ у пошкодженому стані та оцінювач зазначив, що вартість КТЗ з урахуванням пошкоджень після ДТП - не розраховувалася (т.1 а.с. 16-44, 149-150).

Оцінивши висновок експерта СОД ФОП ОСОБА_3 №401/12-19 від 18.12.2019 року в сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд першої інстанції не знайшов жодних обставин, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість чи неправильність висновку.

Так, згідно висновку експертного дослідження №1317/1 від 23.12.2019, проведеного ТОВ «СЗУ Україна», утилізаційна вартість автомобіля Honda Accord, д.н. НОМЕР_1 , складає 81 353,22 грн. (т.1 а.с. 145), а згідно висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №401/12-19 від 18.12.2019 року, наданого страховою компанією, вартість КТЗ з урахуванням пошкоджень після ДТП, проведеного СОД ФОП ОСОБА_3 , становить 88 341,62 грн. (т.1 а.с. 149).

Вирішуючи спір по суті пред`явлених позовних вимог, суд першої інстанції врахував висновки експертизи, проведені ТОВ «СЗУ Україна», оскільки вони є повними і об`єктивними доказами з точки зору економічної обґрунтованості ремонту автомобіля та узгоджується з матеріалами справи.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що середньоринкова ціна транспортного засобу в пошкодженому стані після ДТП становить 81 353,22 грн. за цінами на дату ДТП.

Крім того, з матеріалів справи встановлено судом першої інстанції, що відповідно до договору купівлі - продажу №6349/2020/1950749 від 22.02.2020 року, виданого територіальним сервісним центром МВС 6349 РСЦ МВС в Харківській області, автомобіль Honda Accord, д.н. НОМЕР_1 , було продано гр. ОСОБА_4 за 49 000,00 грн. ( т.1 а.с. 46-47).

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що відновлювальний ремонт автомобіля Honda Accord, д.н. НОМЕР_1 , на момент його відчуження не проводився.

Виходячи з того, що позивач був обізнаний щодо ринкової вартості транспортного засобу після ДТП, однак скористався своїм правом на розпорядження транспортним засобом на свій розсуд та продав вказаний автомобіль за нижчу, ніж визначено експертом вартість, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів стосовно виникнення у сторони відповідача обов`язку сплатити різницю між вартістю матеріального збитку та страховим відшкодуванням, оскільки, відновлювальний ремонт не проводився.

За таких обставин суд першої інстанції визнав, що заподіяна шкода майну ОСОБА_1 була відшкодована у повному обсязі страховою компанією і позовні вимоги про її відшкодування відповідачем є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог про стягнення витрат, пов`язаних із прокатом автомобіля Ravon R2, д.н. НОМЕР_3 , у період з 29.11.2019 р. по 30.11.2019 р. у розмірі 14 853,00 грн., суд першої інстанції зазначив, що статтею 1187 ЦК України та ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено перелік витрат, які підлягають відшкодуванню у зв`язку із завданням шкоди джерелом підвищеною небезпеки. Витрати на прокат автомобіля не є шкодою, спричиненою джерелом підвищеної небезпеки в розумінні зазначених правових норм, та, відповідно, відшкодуванню не підлягають.

Крім цього, судом першої інстанції враховано, що позивачем не доведено необхідності прокату транспортного засобу протягом 30 днів.

Вимога ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 витрат на проведення оцінки пошкодженого майна у розмірі 2 000,00 грн., також визнана судом першої інстанції такою, що задоволенню не підлягає, оскільки така оцінка була виконана за ініціативою позивача та на його замовлення.

Щодо доводів відповідача про те, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди він знаходився у трудових відносинах з ТОВ «Щедра Нива», судом встановлено, що у період часу з 15.04.2019 р. по 27.01.2020 р. відповідач ОСОБА_2 працював на посаді директора ТОВ «АНДРІЯШІВКА-АГРО», , засновником якої є ТОВ «Щедра Нива», .

Разом з цим, з матеріалів справи встановлено, що дорожньо-транспортна пригода мала місце 23.11.2019 р. о 20:30 год., тобто відповідач ОСОБА_2 використовував ввірений йому транспортний засіб Skoda Spaceback д.н. НОМЕР_2 у вихідний день та у позаробочий час в особистих цілях. Даних, які б підтверджували доводи відповідача про виконання ним на момент ДТП трудових обов`язків, суду надано не було.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Предметом даного спору є відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктами 5, 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

Відшкодування шкоди, заподіяної власником (володільцем) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована урегульовано Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пункт 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно матеріалів справи вбачається, що після дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23.11.2012 року, ОСОБА_1 10.12.2019 року звернувся до АТ «СК «Інго» з повідомленням про ДТП (т.1 а.с. 136-137) та подав заяву про виплату страхового відшкодування (т.1 а.с. 148), до якої додав звіт ФОП ОСОБА_3 про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу № 401/12-19 від 18.12.19 р.

Водночас, ТОВ «СЗУ Україна» на замовлення АТ «СК «Інго» проведено експертне дослідження та складено звіт №1317/1 від 23.12.2019 р. про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу.

При визначенні розміру відшкодування АТ «СК «Інго» було використано звіт №1317/1 від 23.12.2019 р. ТОВ «СЗУ Україна», яким встановлено, що ринкова вартість автомобіля Honda Accord, д.н. НОМЕР_1 , складає 224 854,44 грн., вартість відновлювального ремонту становить 383 085,00 грн., у зв`язку з чим транспортний засіб позивача є фізично знищеним (вартість ремонту перевищує ринкову вартість), а тому застосовано положення статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та сплачено страхове відшкодування у розмірі 143 501,22 грн., розраховане як різниця між вартістю транспортного засобу до (ринкова вартість) та після дорожньо-транспортної пригоди (залишкова вартість).

Згідно платіжного доручення №3345 від 11 березня 2020 р. та №3819 від 17 березня 2020 р. АТ «СК «Інго» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ОСОБА_1 у розмірі 100 000 грн. та 43 501,22 грн. відповідно (т.1 а.с. 48, 147).

При цьому, ОСОБА_1 , отримавши вказаний розмір страхового відшкодування, жодних заперечень АТ «СК «Інго» не надавав, тобто фактично погодився із визначеним розміром страхового відшкодування та його складовими частинами, що застосовані згідно звіту ТОВ «СЗУ Україна» №1317/1 від 23.12.2019 р. про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи ОСОБА_1 щодо необхідності врахування у даній справі звіту ФОП ОСОБА_3 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу №401/12-19 від 18.12.2019 р. та стягнення вартості, сплаченої ОСОБА_1 за його проведення.

При цьому, звіт №1317/1 від 23.12.2019 року, який складений «СЗУ Україна» за результатами проведеного експертного дослідження про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, колегія суддів вважає таким, що відповідає вимогам законодавства, що регулює професійну оціночну діяльність в Україні, а саме: Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», «Загальним засадам оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затверджений Мінюстом, Фондом держмайна, реєстраційний № 1070/8395 від 24.11.2003 року (зі змінами) тощо; має всі необхідні розрахунки визначення вартості матеріального збитку та виконаний з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, тому обґрунтовано врахований судом першої інстанції при ухваленні рішення у справі.

Крім того, колегія суддів з урахуванням вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вважає, що залишивши автомобіль Honda Accord, д.н. НОМЕР_1 , у власному розпорядженні та отримавши страхове відшкодування, ОСОБА_1 фактично отримав повну ринкову вартість автомобіля на момент ДТП, тому позовні вимоги про стягнення різниці між вартістю матеріального збитку та страховим відшкодуванням разом із сумою, за яку було продано автомобіль, без передачі залишків автомобіля ОСОБА_2 або страховій компанії, суперечать порядку відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу.

Тому, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що з ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати, пов`язані з прокатом транспортного засобу, то такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки вони були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки усім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції висновків Верховного суду щодо застосування норм права при розгляді справ стосовно доплати за спричинену шкоду внаслідок ДТП з боку винної особи, то такі доводи є безпідставними, оскільки у даному випадку слід враховувати доведеність заявлених позовних вимог належними доказами. Саме по собі посилання на неоднакове застосування положень ЦК України у різних справах, хоч і у подібних правовідносинах, але з різними встановленими обставинами, не має правового значення для справи, яка є предметом перегляду, та не свідчить про різне застосування чи тлумачення норм матеріального права. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив саме із недоведеності позовних вимог.

Таким чином, доводи та вимоги апеляційної скарги, в межах яких суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 листопада 2022 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов