Справа № 466/4079/18
Провадження № 2/466/1541/22
У Х В А Л А

05 липня 2022 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої-судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

учасники справи

секретар ЛАНЬ М.О.

представники відповідача ТИТАР В.А., ОСОБА_1

представник третьої особи ЛИЛЬО І.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до середньої загальноосвітньої школи №100 м. Львова (м. Львів, вул. Величковського, буд. 58) третя особа Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (м. Львів, пл. Ринок, буд. 9), про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

На розгляді Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться дана цивільна справа.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 25.05.2018 року за правилами спрощеного позовного провадження.

З 16.03.2021 року згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали вказаної вище цивільної справи перебувають у провадженні судді Луців-Шумської Н.Л.

В судові засідання, призначені на 05.04.2021 року, на 17.05.2021 року, на 09.07.2021 року, на 17.09.2021 року позивачка та її представник не з`явилися.

Ухвалою суду від 17.09.2021 року позовну заяву ОСОБА_2 було залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 31.03.2022р. апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена, ухвала Шевченківського районного суду м. Львова суду від 17.09.2021р. скасована, а справа скерована для продовження розгляду в суді першої інстанції.

Після повернення з Львівського апеляційного суду справа призначалася до розгляду в судових засіданнях на 23.05.2022 року, на 13.06.2022 року та на 05.07.2022 року.

У жодне з цих судових засідань ні позивачка, ні її представник адвокат Лавринів М.Я. повторно не прибули.

Представники відповідача - Мацієвська А.І., ОСОБА_3 , представник третьої особи - Лильо І.З. у зв`язку з такою поведінкою позивачки та її представника просили суд залишити позов без розгляду.

Вирішуючи це питання суд приймає до уваги такі обставини.

Згідно ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. При цьому поважність причин повторної неявки в судове засідання законодавцем не вимагається.

Суд належним чином у відповідності до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України повідомляв позивачку та її представника про час та місце проведення кожного судового засідання.

Крім того, після повернення справи з Львівського апеляційного суду для продовження її розгляду про час та місце проведення судових засідань позивачка повідомлялася шляхом надсилання судової повістки за допомогою СМС-повідомлень на вказаний нею у позовній заяві номер телефону.

Таким же чином про дати судових засідань повідомлялася і представник позивачки. Підтвердження завчасного отримання таких судових повісток містяться в матеріалах справи.

Заяв відповідно до ч.ч.1,2 ст.131 ЦПК України про зміну номерів мобільних телефонів позивач та її представник не подавали.

Адреса електронної пошти позивачки у позовній заяві нею не зазначена. Заяв із зазначенням електронної адреси на яку слід скеровувати судові повістки вона не подавала. Це стосується і представника ОСОБА_4 .

Про обізнаність позивача та представника з датами судових засідань свідчить і те, що ОСОБА_2 20.05.2022р. подала клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 23.05.2022р. на 15год.30хв. у зв`язку з непрацездатністю, долучивши відповідну електронну інформаційну довідку. Представник позивача ОСОБА_4 05.07.2022р. у день судового засідання у справі подала заяву про відвід головуючої судді Луців-Шумської Н.Л., крім того, подала клопотання, зареєстроване судом о 15год.11хв., про відкладення засідання у справі через зайнятість у іншій цивільний справі в Галицькому районному суді м.Львова. Доказів на підтвердження поважності причин неявки в суд до клопотання представник позивача не долучила. Крім того, представник не обґрунтувала чому нею надано перевагу не даній справі, що стосується захисту трудових прав довірительки і неодноразово відкладалася у зв`язку з неявкою сторони позивача, а іншій цивільній справі.

Про причини неявки в судові засідання 13.06.2022 року та 05.07.2022 року ОСОБА_2 суд не повідомила. Вважається, що вона не з`явилася в судові засідання без поважних причин. Позивачка ОСОБА_5 за весь час перебування справи в провадженні суду з 25.05.2018р. в жодне з судових засідань не з`явився. При цьому попереднім складом суду явка позивачки в судове засідання для дачі особистих пояснень була визнана обов`язковою.

Відомостей про причини неявки у судові засідання 23.05.2022 року, 13.06.2022 року представник позивачки ОСОБА_4 суду не подала, ігноруючи направлені їй судові повістки. Тому вважається, що вона не прибула в ці судові засідання без поважних причин. Неявка представника позивача в судове засідання 05.07.2022 року є повторною, вона слугує підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2021 року у справі N 465/6555/16-ц провадження N 61-9020св21.

За ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи;

Ст.131 ЦПК України закріплює обов`язок учасника судового процесу повідомляти суд про причини неявки у судове засідання і наслідок його невиконання за яким вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Відповідно до ст.17З Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач. В свою чергу вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справи є обов`язком держави. Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейського суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2021 року у справі N 465/6555/16-ц провадження N 61-9020св21 зазначив, що системний аналіз норм процесуального права (ст.ст.43,44,223,257 ЦПК) дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі N 558/9/18 (провадження N 61-13892св20).

Вказаних вище вимог і принципів позивачка та її представник не дотримуються.

За час перебування справи на розгляді у суді під головуванням судді Луців-Шумської Н.Л. з 16.03.2021р. у жодне з призначених судових засідань позивачка не з`явилася, представник позивача була присутня лише в одному судовому засіданні 14.06.2021р., після чого в наступні судові засідання не з`являлася. Ходом справи ні позивачка, ні її представник не цікавилися, готовності до участі у розгляді справи вони не демонстрували. Їх поведінка свідчить про те, що вони не заінтересовані у швидкому вирішенні справи по суті. Навпаки, тривале, з 2018 року, перебування справи на розгляді в суді пов`язане з неявкою позивачки в жодне з призначених судових засідань у справі. Позивачка та представник використовують всі можливі засоби не для прискорення процедури розгляду та вирішення страви, що стосується захисту трудових прав позивача, а для затягування судового розгляду.

Суд розцінює такі дії позивачки та її представника не інакше, як зловживання своїми процесуальними правами.

Враховуючи те, що позивачка та представник позивача, будучи належно повідомленими про час та місце розгляду справи, повторно не прибули в судові засідання по справі, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали, суд вважає, що позов ОСОБА_2 до середньої загальноосвітньої школи №100 м. Львова, третя особа Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 44, 223, 257, 259, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до середньої загальноосвітньої школи №100 м. Львова (м. Львів, вул. Величковського, буд. 58) третя особа Управління освіти Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (м. Львів, пл. Ринок, буд. 9), про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогул залишити без розгляду (п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: Н. Л. Луців-Шумська