Справа № 146/351/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2022 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Томашпіль цивільну справу

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»»

відповідач: ОСОБА_1

ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»»

вимоги позивача: про скасування державної реєстрації речового права та його припинення.

представник позивача: адвокат Хитрук І.С.

представник відповідача ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»»: Ціхомський М.П.

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

20 квітня 2022 року представник ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» звернувся до суду з даним позовом в якому просить: скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію речового права права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) (номер запису 23472667 від 20.11.2017 року 10:41:40) щодо земельної ділянки площею 2,7844 га, у тому числі рілля, кадастровий номер земельної ділянки :01:000:0020, яке зареєстровано за товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина»» на підставі договору №22 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 09.11.2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина»»; припинити речове право право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), яке зареєстровано за товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина»» на підставі договору №22 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 09.11.2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина»».

Позов позивачем обґрунтований наступним.

09 листопада 2017 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» було укладено договір № 22 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), об`єктом за яким є земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0020, площею 2,7844 га, яка розташована на території Яланецької сільської ради Тульчинського району Вінницької області.

Після смерті ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку перейшло до ОСОБА_1 .

У грудні 2020 року ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» звернулося до Томашпільського районного суду Вінницької області з позовом про визнання недійсним вказаного договору емфітевзису, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Рішенням суду від 18.11.2021 року позовні вимоги ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» до ОСОБА_1 , ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» про визнання недійсним договору емфітевзису та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень задоволено частково. Визнано недійсним договір № 22 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 09.11.2017 року, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина»» щодо земельної ділянки площею 2,7844 га, у тому числі рілля, кадастровий номер земельної ділянки : :01:000:0020, що розташована на території Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розподілу), індексний номер 38243562 від 21.11.2017 року 10:22:10, ухвалене державним реєстратором Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області Савчуком Романом Анатолійовичем, щодо реєстрації права іншого речового права (права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) № 23472667 від 20.11.2017 року 11:41:40) за ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» на підставі договору № 22 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 09.11.2017 року щодо земельної ділянки площею 2,7844 га, у тому числі рілля, кадастровий номер : :01:000:0020. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 07.04.2022 року в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» - відмовлено, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Позивач вказує, що задля ефективного захисту та відновлення права користування земельною ділянкою, оскільки договір емфітевзису визнано недійсним, ПрАТ «ПК «Поділля»» вважає за необхідне звернутися до суду з позовом про припинення іншого речового права та скасування його державної реєстрації.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 26 квітня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 24 травня 2022 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 24 травня 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 21 червня 2022 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 21 червня 2022 року розгляд справи відкладено на 06 липня 2022 року.

05 липня 2022 року представник позивача надіслав до суду заяву про надання ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення доказів щодо витрат на правову допомогу.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Представник позивача, адвокат Хитрук І.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити за обставин викладених у позові. Пояснив суду, що в 2017 році між відповідачем ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» та ОСОБА_2 було укладено договір емфітевзису, після смерті ОСОБА_2 право власності перейшло до ОСОБА_1 . В 2020 році позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору емфітевзису недійсним та рішенням суду договір емфітевзису між відповідачами було визнано недійсним та скасовано рішення державного реєстратора про реєстрацію емфітевтичного права, однак емфітевтичне право не припинено. Договір емфітевзису визнано недійсним, тому позивач для захисту своїх прав просить про скасування державної реєстрації та припинення такого речового права.

Представник відповідача, ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»», ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Пояснив, що позивач просить скасувати у державному реєстрі право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, однак представник відповідача вважає, що дана позовна вимога є тотожною з вимогою у попередній справі, де було винесено рішення про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора. Дані вимоги переслідують одну ціль скасування права користування і в даному випадку це право вже скасовано. Щодо другої позовної вимоги про скасування речового права, вважає, що дана вимога мала бути правильно подана і сформована у першій справі, позивач заявляючи таку вимогу виправляє ті помилки, які допустив у першій справі. Зазначений спір виник внаслідок неправильних дій представника позивача у першій справі. Просить застосувати ч.9 ст. 141 ЦПК України щодо судових витрат, які виникли внаслідок неправильних дій сторони, яка звернулась з позовом.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак надіслала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги визнає, розгляд справи просить проводити без її участі.

Адвокат Хитрук І.С. окрім вказаного, до закінчення судових дебатів вказав, що ним подано до суду заяву в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України щодо подання ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення, доказів щодо витрат на правову допомогу.

Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»», розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і допустимість доказів по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.03.2021 року № 318, на праві власності, як спадкоємиці ОСОБА_2 , належить земельна ділянка, кадастровий номер: :01:000:0020, площею 2,7844 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.09.2020 року № 223590250, земельну ділянку, кадастровий номер :01:000:0020, площею 2,7844 га, як встановлено із запису про інше речове право № 23472667, згідно договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) №22, виданого 09.11.2017 року, передано ОСОБА_2 в користування для сільськогосподарських потреб ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина»». Дата реєстрації 20.11.2017 року, договір укладено на сім років, землекористувач набуває емфітевтичне право на наступний день після закінчення договору оренди землі від 31.08.2010 року, який зареєстрований у Томашпільському відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 30.12.2010 року. Підстава внесення запису : рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 38243562 від 21.11.2017 10:22.10, ОСОБА_4 , Томашпільська районна державна адміністрація Вінницької області.

Згідно рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 18.11.2021 року у цивільній справі № 146/1320/20, позовні вимоги ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» до ОСОБА_1 , ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» про визнання недійсним договору емфітевзису та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень задоволено частково. Визнано недійсним договір № 22 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 09.11.2017 року, укладений між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина»» щодо земельної ділянки площею 2,7844 га, у тому числі рілля, кадастровий номер земельної ділянки : :01:000:0020, що розташована на території Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розподілу), індексний номер 38243562 від 21.11.2017 року 10:22:10, ухвалене державним реєстратором Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області Савчуком Романом Анатолійовичем, щодо реєстрації права іншого речового права (права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) № 23472667 від 20.11.2017 року 11:41:40) за ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» на підставі договору № 22 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 09.11.2017 року щодо земельної ділянки площею 2,7844 га, у тому числі рілля, кадастровий номер : :01:000:0020. В іншій частині позову відмовлено.

Згідно постанови Вінницького апеляційного суду від 07.04.2022 року у цивільній справі № 146/1320/20, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс Зелена долина» залишено без задоволення. Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 18.11.2021 року залишено без змін.

Діючим законодавством визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», тощо.

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, тобто права власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею.

Так, за змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно частини першої статті 15 , частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оренду землі» , оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 93 Земельного кодексу України визначено, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

За приписами ст. 125 Земельного кодексу України (ЗК України), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 ЗК України).

Відповідно до ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть, якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч.2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Державна реєстрація речових прав та їх обтяжень здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» .

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною другою статті 3 Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до частини третьої статті 10 вказаного Закону реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно.

Згідно з положеннями статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заява подана неналежною особою або подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом.

Відповідно до положень абз.1 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Згідно п.9 ч.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно

Згідно ч.3 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

У пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» встановлено, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом.

Отже, за змістом цієї норми виконанню підлягають судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Подібні висновки відповідають правовій позиції наведеній у постановах Верховного Суду від 09.03.2021 року у справі № 569/15704/18, від 03.02.2021 року у справі № 278/3367/19.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заявляючи вимоги про скасування державної реєстрації речового права та його припинення, позивач просить скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію речового права права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) (номер запису 23472667 від 20.11.2017 року 10:41:40) щодо земельної ділянки площею 2,7844 га, у тому числі рілля, кадастровий номер земельної ділянки :01:000:0020, яке зареєстровано за товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина»» на підставі договору №22 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 09.11.2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина»»; припинити речове право право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), яке зареєстровано за товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина»» на підставі договору №22 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 09.11.2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина»».

Однак, жодних доказів, які підтверджують: існування договору № 22 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 09.11.2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена Долина»» щодо вказаної у позові земельної ділянки; факт державної реєстрації речових прав за вказаним договором та факт недійсності такого договору позивачем надано не було.

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За наведених обставин, враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, на доведення фактів існування, державної реєстрації, недійсності договору, щодо скасування державної реєстрації речового права та припинення речового права за яким він заявляє позов, в судовому засіданні факти існування, державної реєстрації, недійсності вказаного договору також не доведені, суд приходить до висновку, що позивачу слід відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Позивачем ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» сплачено судовий збір у сумі 4962 грн., що підтверджується платіжним дорученням №Р20415014 від 18.04.2022 року.

Враховуючи, що в задоволенні позову було відмовлено, то судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору, слід залишити за позивачем.

Водночас, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як вбачається з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Оскільки представник позивача «ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» до закінчення судових дебатів повідомив суд, про намір у 5-денний строк після ухвалення рішення суду подати заяву щодо розподілу судових витрат у справі, зокрема витрат на правничу допомогу та судового збору, питання розміру витрат на правову допомогу пов`язану з розглядом справи при винесенні рішення розгляду не підлягає.

Керуючись статтями 3, 13-16, 391, 653 ЦК України, на підставі статей 6, 24-27, 29 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", статей 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 89, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» до ОСОБА_1 , ТОВ «Агрокомплекс «Зелена Долина»» про скасування державної реєстрації речового права та його припинення відмовити.

Судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору, понесені позивачем залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

позивач: ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» , юридична адреса 24600, Вінницька область, смт. Крижопіль вул. Юрія Тютюнника, 74 А;

відповідач: ОСОБА_1 , РНКОПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина», , юридична адреса 24200, Вінницька область, смт. Томашпіль вул. Івана Богуна, 4.

Повний текст рішення виготовлено: 08.07.2022 року

Суддя: О. В. Пилипчук