Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2022 р. Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М., за участю секретаря судового засідання Єрьоміної А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , яка також дії в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком та визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратили право на користування житловим приміщенням. В своїй позовній заяві посилається на те, що їй на праві власності належить 1/6 частина, а ОСОБА_6 1/3 частина домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №2015688 від 04.04.2013 року. Відповідач ОСОБА_3 ( дошлюбне прізвище ОСОБА_7 ) до 2018 року мешкала в Україні та була зареєстрована в буд. АДРЕСА_2 . 16.03.2016 року у Російській Федерації ОСОБА_3 народила близнят ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які також були зареєстровані у вищевказаному будинку. 04.08.2020 року ОСОБА_3 отримала громадянство Російської Федерації та на цей час вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . Наявність реєстрації дітей та їх матері у належному позивачам будинку не дає можливості розпоряджатись будинком та земельною ділянкою. На підставі вищевикладеного, просять суд усунути їм перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, шляхом визнання ОСОБА_3 та її дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивачка не з`явилася, подала суду письмову заяву, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, розгляд справи проводити у її відсутність.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, на адресу суду направила заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала.

Представник відповідачки ОСОБА_10 у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради, Бартош Н.О., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності та висновок, в якому Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради не заперечує проти визнання малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 167 ЖК України, у разі вибуття члена сім`ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, він втрачає право користування жилим приміщенням, з дня вибуття.

Відповідно до положень ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16.01.2004 року, квартира за адресою: АДРЕСА_2 у частці 1/2 належить на праві власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4521907 від 21.08.2004 року, квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_1 у формі приватної спільної сумісної власності по 1/6 частці.

Відповідно до договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 04.04.2013 року, ОСОБА_12 продала, а ОСОБА_11 купила 1/6 частину жилого будинку номер 7-9 з належними до них господарськими та побутовими будівлями подвір`я, що знаходиться у АДРЕСА_2 .

Відповідно до Витягу з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності№2015688 від 04.04.2013 року, ОСОБА_11 належить 1/6 частина житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до відомостей з відділу аналітичного забезпечення департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради №143-99.02-00255 від 09.11.2021 року, ОСОБА_3 , ОСОБА_13 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 з 28.07.2005 та 10.10.2016 року.

З акту №196 про фактичне проживання та акту про обстеження житлових умов, в будинку АДРЕСА_2 проживають ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , а ОСОБА_3 разом з дітьми не проживають за вказаною адресою з 16.07.2017 року.

Згідно з копіями свідоцтв про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є доньками ОСОБА_14 та ОСОБА_3 , а також є громадянками Російської Федерації.

Як підтверджується матеріалами справи відповідачка та її доньки в зазначеному будинку не проживають, будь-яких витрат по його утриманню не несе.

Згідно статті 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що відповідачка перешкоджає позивачу у здійсненні права щодо розпорядження житлом, не сплачує комунальних послуг за жиле приміщення, не бере участі в його утриманні.

Оскільки відповідачка разом з дітьми в зазначеному будинку не проживає з 2017 року, за відсутності будь-яких домовленостей із власником та законних підстав на збереження за нею житла, ніяких обов`язків щодо утримання будинку не несе, вона втратила право користування жилою площею в даному домоволодінні та в порядку ст.405 ч.2 ЦК України підлягає до визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням в судовому порядку.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням), отже, відповідачі підлягають зняттю з реєстраційного обліку.

Керуючись ст. ст.12, 81, 141, 263-265, 273, 280-284 ЦПК України, на підставі ст.ст.319, 321, 405 ЦК України, ст.ст.71, 167, ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка також дії в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення може бути подана апеляція до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.М. Іванченко