справа №376/1146/21
головуючий у суді І інстанції Віговський С.І.
провадження № 22-ц/824/1143/2022
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Зиль Т.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 21 вересня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 , представник позивача: адвокат Васюк Микола Миколайович до Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ; далі - відповідач), з проханням зобов`язати відповідача зняти арешт з колісного транспортного засобу Chevrolet Aveo, державний номерний знак: НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номер кузову: НОМЕР_2 , який накладено в межах виконавчого провадження № 29160791; зобов`язати відповідача припинити розшук колісного транспортного засобу Chevrolet Aveo, державний номерний знак: НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номер кузову: НОМЕР_2 , який оголошено в межах виконавчого провадження № 29160791; стягнути з відповідача судові витрати у виді судового збору в сумі 1816 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12000 грн.

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 14 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково зобов`язано Сквирський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (Київська область, м. Сквира, вул. Слобідська, 3; ) припинити розшук колісного транспортного засобу Chevrolet Aveo, державний номерний знак: НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номер кузову: НОМЕР_2 , який оголошено в межах виконавчого провадження №29160791, шляхом винесення виконавцем Сквирського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області не пізніше наступного робочого дня з дня набрання законної сили рішенням суду постанови про зняття майна з розшуку.

Стягнуто з Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 грн шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу згідно ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 5 червня 2012 року № 4901-VI.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

5 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 21 вересня 2021 року у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правову (правничу) допомоги відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що у позовній заяві він повідомив суд, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на правову (правничу) допомогу орієнтовно складає 12 000 грн. Остаточний розмір витрат на професійну правничу допомогу буде визначений у відповідності до ст. 141 ЩІК України, адвокат позивача займався проведенням правового аналізу наданих документів клієнтом, аналіз законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення судової практики, формування позиції та консультування клієнта у справі № 376/1146/21; підготовкою та поданням позовної заяви від 26 травня 2021 року до Сквирського районного суду Київської області у справі №376/1146/21; підготовкою заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду від 16 червня 2021 у справі № 376/1146/21; заявою про розгляд справи без участі представника позивача від 24 червня 2021 року у справі №376/1146/21. Загалом було витрачено 12 годин 00 хвилин робочого часу адвоката, що підтверджується звітом про обсяг наданих послуг від 03 серпня 2021 року.

Зазначає , що відповідач не скористався правом на подання відзиву, у якому міг би не погодитись з витратами на правничу допомогу, не було подано клопотання про зменшення витрат на професійну допомогу протягом тривалого розгляду справи в суді 1-ої інстанції.

Вважає, що понесені витрати на надання правничої допомоги є співмірними, відповідачем у справі не було подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не було спростовано жодним чином доводів позивача про їх обґрунтованість.

Вважає, що суд позбавлений самостійно втручатись у розмір витрат на професійну правничу допомогу без клопотання про зменшення витрат відповідачем, адже таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Наголошує на тому, що адвокат з метою належного захисту порушених прав клієнта не позбавлений можливості заявляти будь-яке клопотання та заяву, жодним нормативно-правовим актом не встановлено вичерпний перелік клопотань та заяв, які входять до надання професійної правничої допомоги.

20 грудня 2021 року на адресу Київського апеляційного суду від начальника Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - Колесника В. надійшло клопотання, в якому він просить відмовити в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 12 000 грн, так як вони є необґрунтованими та неспівмірними, а також позивачем не надано документів, що свідчать про оплату гонорару адвоката.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Васюкк М.М. просив апеляційну скаргу задовольнити та задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення.

Від начальника Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - Колесника В. надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вислухавши пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що у червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ; далі - відповідач), з проханням зобов`язати відповідача зняти арешт з колісного транспортного засобу Chevrolet Aveo, державний номерний знак: НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номер кузову: НОМЕР_2 , який накладено в межах виконавчого провадження № 29160791; зобов`язати відповідача припинити розшук колісного транспортного засобу Chevrolet Aveo, державний номерний знак: НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номер кузову: НОМЕР_2 , який оголошено в межах виконавчого провадження № 29160791; стягнути з відповідача судові витрати у виді судового збору в сумі 1816 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12000 грн (а.с. 1-6).

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 14 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково зобов`язано Сквирський районний відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (Київська область, м. Сквира, вул. Слобідська, 3; ) припинити розшук колісного транспортного засобу Chevrolet Aveo, державний номерний знак: НОМЕР_1 , 2008 року випуску, номер кузову: НОМЕР_2 , який оголошено в межах виконавчого провадження №29160791, шляхом винесення виконавцем Сквирського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області не пізніше наступного робочого дня з дня набрання законної сили рішенням суду постанови про зняття майна з розшуку.

Стягнуто з Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908 грн шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу згідно ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 5 червня 2012 року № 4901-VI.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 69-73).

5 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу у розмірі 12 000 грн (а.с. 76-82).

Із заявою про ухвалення у справі додаткового рішення, представник заявника надав суду 1) договір № 74 про надання правової допомоги від 29 березня 2021 року; 2) додаток №1 від 25 травня 2021 року до договору № 74 про надання правової допомоги від 29 березня 2021 року; 3) акт наданих послуг від 3 серпня 2021 року згідно договору № 74 про надання правової допомоги від 29 березня 2021 року; 4) звіт про обсяг наданих послуг від 3 серпня 2021 року згідно договору № 74 про надання правової допомоги від 29 березня 2021 року(а.с. 83-92).

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої виходив з того, що із заяви про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу та доданих до неї доказів, представником заявника не було доведено, що клієнтом згідно вимог розділу 5 договору №74 про надання правової допомоги від 29 березня 2021 року було сплачено адвокату будь-які кошти за надану правову допомогу, оскільки документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та/або довідка адвоката про підтвердження надходження грошових коштів від клієнта за надані адвокатом послуги), адвокатом до заяви про ухвалення додаткового рішення не було надано.

Апеляційний суд не може погодитися із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року

№ 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Як вбачається із матеріалів справи, у червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій також просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12 000 грн (а.с. 1-6).

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 14 липня 2021 року питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу не було вирішено.

Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн, представник заявника, обґрунтував її доводи тим, що, подаючи позовну заяву, скаржник зазначив про необхідність вирішити питання щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки під час звернення з позовом адвокатом був заявлений попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 грн.

Також до заяви про ухвалення додаткового рішення заявник додав договір № 74 про надання правової допомоги від 29 березня 2021 року; додаток № 1 від 25 травня 2021 року до договору № 74 про надання правової допомоги від 29 березня 2021 року; акт наданих послуг від 3 серпня 2021 року згідно договору № 74 про надання правової допомоги від 29 березня 2021 року; звіт про обсяг наданих послуг від 3 серпня 2021 року згідно договору № 74 про надання правової допомоги від 29 березня 2021 року (а.с. 83-92).

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що до заяви про розподіл витрат на правничу допомогу подану представником позивача не надано доказів, що свідчать про оплату гонорару адвокату.

Проте, вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає нормам закону.

Відповідно до актуальної правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 15 червня 2021 року в справі № 159/5837/19, від 7 липня 2021 року в справі №308/11679/17 (провадження № 61-2463св20) витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 3 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 2 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 3 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції не було враховано правових висновків Верховного Суду щодо розподілу судових витрат за надану професійну правничу допомогу та залишено поза увагою, що згідно додатку № 1 до договору № 74 про надання правової допомоги від 29 березня 2021 року, підписаного адвокатом Васюк М.М. та ОСОБА_1 винагорода адвоката за надання юридичних послуг є фіксованою та становить 12 000 грн, а отже ця сума підлягає розподілу незалежно від її фактичної оплати станом на день подання заяви про ухвалення додаткового рішення.

Крім того, встановлення у договорі фіксованої суми винагороди адвоката відповідає положенням Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» та цивільного процесуального закону. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19, де Верховний Суд зазначив, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Також, як вбачається із додатку № 1 до договору № 74 про надання правової допомоги від 29 березня 2021 року оплата юридичних послуг здійснюється протягом 30 (тридцяти) робочих днів з дня набрання рішенням по справі законної сили (а.с. 88).

Таким чином, станом на день подання заяви, у позивача виникло зобов`язання сплатити витрати на правничу допомогу, однак строк виконання такого зобов`язання ще не настав, оскільки сторони договору погодили, що оплата буде здійснена після набрання рішенням законної сили.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про недоведеність підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу з підстав ненадання доказів оплати послуг адвоката.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи начальником Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - Колесником В. було подано до суду першої інстанції відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення, який було обґрунтовано тим, що при частковому задоволенні позову, відшкодування судових витрат має відбуватись пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням відзиву відповідача на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 12 000 грн та з урахуванням того, що позовну заяву ОСОБА_1 було задоволено частково, колегія суддів вважає, що витрати на правничу допомогу підлягають до стягнення пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 6 000 грн.

У відзиві на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, відповідач також посилався на не обґрунтованість та не співмірність витрат на правову допомогу. В той же час, жодних доводів з цього приводу відповідач не заявив.

Ураховуючи наведене, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн колегія суддів вважає співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору та доведеними.

При цьому, колегія суддів врахувала заперечення відповідача, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування правової допомоги.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови про часткове задоволення заяви про стягнення судових витрат по справі, зі стягненням із Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 142, 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 21 вересня 2021 року про відмову у прийнятті додаткового рішенняза заявою ОСОБА_1 скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Сквирського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) 6 000 (шість тисяч) грн витрат на правову (правничу) допомогу.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ.О. Писана
Судді К. П. Приходько
С.О. Журба