Провадження № 2/752/1177/22
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
22 березня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.
за участі секретаря судового засідання Сітайла В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
24.07.2020 року ОСОБА_3 , діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування заявлених позовних вимог представником позивача зазначено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . На житловій площі належної ОСОБА_1 на праві власності квартири зареєстровано місце проживання відповідачки ОСОБА_4 , яка приходиться йому онукою. Однка ОСОБА_2 не проживає в житловому приміщенні понад десять років без поважних причин, що підтверджено актами про непроживання складеними представниками ЖБК «Молодіжний-17». Перешкод у користуванні житловим приміщенням відповідачці позивач не чинив, так само й інші члени сім`ї. Ще 15.08.2010 року відповідачка ОСОБА_2 разом із батьками виїхала в Канаду на постійне місце проживання і за весь цей час жодного
разу не поверталась. Факт реєстрації відповідачки на житловій площі зазначеної квартири створює для нього перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні майном, у зв`язку з чим просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування належним ОСОБА_1 на праві приватної власності житловим приміщенням за адресою - АДРЕСА_1 .
Провадження у справі було відкрито 07.09.2020 року з призначенням до розгляду за правилами загального позовного прповадження.
Підготовче провадження закрито 17 червня 2021 року.
У судовому засіданні сторони відсутні.
Представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, повідомивши суд, що заявлені позовні вимоги підтримує, проти судового розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечує.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, судові повістки надіслані на адресу зареєстрованого у встановленому законом порядку її місця проживання повернуто до суду з відміткою відділу зв`язку про причини повернення - за закінченням встановленого строку зберігання.
З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у порядку, передбаченому правилами статті 280 ЦПК України. .
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 29.08.1990 року на підставі ордеру серії Ж №085761 на сім`ю з чотирьох осіб у будинку житлово-будівельного кооперативу «Молодіжний-17» було надано житлове приміщення за адресою - АДРЕСА_1 (а.с.10).
За даними довідки №3 виданої 15 січня 2020 року ЖБК «Молодіжний-17» ОСОБА_5 є власником кооперативної квартири АДРЕСА_1 (а.с.11).
За даними Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб за адресою - - АДРЕСА_1 , витяг №11368585 від 10.01.2020 року та довідки по формі №3 від 20.07.2011 року на зазначеній житловій площі квартири зареєстровано чотири особи: позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12,13).
За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Звертаючись до суду з позовом, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Нестеренко О.С. стверджував, що відповідачка ОСОБА_2 на житловій площі належної останньому на праві приватної власності квартири не проживає фактично з 15.08.2010 року, оскільки вибула на постійне місце проживання разом із батьками до Канади.
Факт непроживання відповідачки ОСОБА_2 в належній ОСОБА_1 на праві приватної власності квартирі АДРЕСА_1 підтверджено актами про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації, складеними 10 липня 2019 року, 22 січня 2020 року, 30 червня 2020 року (а.с. 14-17).
Зазначені позивачем обставини, як підстави позову та докази на їх підтвердження не можуть бути перевірені судом через відсутність у судовому засіданні відповідачки.
Зважаючи на те, що відповідачка у справі не проживає у спірній квартирі без поважних на те причин більше одного року, витрат по утриманню спірного житлового приміщення не несе, остання не є членом сім`ї позивача, відповідно суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог про визнання ОСОБА_2 такою , що втратила право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 , шляхом зняття її з реєстрації.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316,317,319,321,325,405 ЦК України, ст.ст.4,6,23,27,49,76,141,259,263,288 ЦПК України, суд -
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою - АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстрації за адресою - АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя К.Г. Плахотнюк