Справа №752/7691/22
Провадження №2/752/6492/22
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

08 липня 2022 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кордюкова Ж.І., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного агентства автомобільних доріг України про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Конюшко Денис Борисович в порядку цивільного судочинства в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Державного агентства автомобільних доріг України про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що після поновлення ОСОБА_1 на роботі на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.03.2018 на посаді директора Фінансово-економічного департаменту Державного агентства автомобільних доріг України відповідач не своєчасно виконав рішення суду в частині поновлення на роботі, а тому має сплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу у загальній сумі 1293753 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 працював на посаді директора Фінансово-економічного департаменту Державного агентства автомобільних доріг України з 09.08.2016 по 29.11.2021 та був звільнений за угодою сторін відповідно до ч.2 ст.86 Закону України «Про державну службу» (наказ від 29.11.2021 №591-К).

Згідно з п.1 Положення про Державне агентство автомобільних доріг України Державне агентство автомобільних доріг України (Укравтодор) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 2 ч.1 ст.4 КАС України встановлено, що публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (п.17 ч.1 ст.3 КАС України).

Статтею 1 Закону України «Про державну службу» встановлено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо:

1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;

2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галу

3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;

4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;

5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;

6) управління персоналом державних органів;

7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Також суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 31.10.2018 по справі №761/33941/16-ц, яка зазначила, що проходження публічної служби - це процес діяльності особи на посадах, які вона обіймає, починаючи від моменту призначення на відповідну посаду та завершуючи припиненням публічної служби, із сукупністю всіх обставин і фактів, які супроводжують таку діяльність. Оскільки така професійна діяльність нерозривно пов`язана з отриманням оплати (винагороди) за роботу, яку особа виконує на відповідній посаді, то правовідносини, пов`язані з нарахуваннями, виплатами, утриманнями, компенсаціями, перерахунками заробітної плати, компенсацій, грошової допомоги під час виконання такою особою своїх посадових обов`язків, є одним з елементів проходження публічної служби, а під час звільнення з публічної служби - одним з елементів припинення такої служби.

Оскільки публічна служба є різновидом трудової діяльності, відносини публічної служби як окремий різновид трудових відносин існують на стику двох галузей права - трудового та адміністративного, тому правовідносини, пов`язані з прийняттям на публічну службу, її проходженням та припиненням, регламентуються нормами як трудового, так і адміністративного законодавства, а спори, які виникають з таких правовідносин, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

З матеріалів цивільної справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив державну службу у Державному агентстві автомобільних доріг України, яке є центральним органом виконавчої влади.

Позивач звернувся до суду за вирішенням спору щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, яка виникла під час проходження ним державної служби в центральному органі виконавчої влади, тобто за вирішенням публічно-правового спору, який стосується проходження позивачем публічної служби.

Абзацем 1 ч.1 ст.19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Таким чином, цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства автомобільних доріг України про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати не належить до юрисдикції Голосіївського районного суду міста Києва, як загального суду, оскільки не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Пунктом 1 ч.1 ст.186 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин відсутні підстави для відкриття провадження у справі, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 255, 262, 353-355 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного агентства автомобільних доріг України про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати.

Роз`яснити, що повторне звернення в порядку цивільного судочинства тієї самої особи до суду з позовом з тим самим предметом і з тих підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз`яснити позивачу, що він має право звернутись з цими позовними вимогами в порядку адміністративного судочинства до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Ж. І. Кордюкова