ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 705/4507/17
Провадження № 22-ц/821/281/22
категорія: 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Карпенко О.В., Нерушак Л.В.

секретаря: Зінченко Ю.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Прудивус Микола Анатолійович

відповідач: ОСОБА_2

представник відповідача: адвокат Олішевський Вадим Володимирович

розглянув у спрощеному позовному провадженні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Прудивуса Миколи Анатолійовича на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог: приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Пархоменко Наталія Миколаївна про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадкування.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог: приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Пархоменко Наталія Миколаївна про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадкування.

Свої позовні вимоги позивач мотивує наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 у віці 65 років. До смерті вони постійно та спільно проживали за адресою АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги є позивач в справі, інших спадкоємців першої черги немає. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина у вигляді: 7/16 часток квартири АДРЕСА_2 ; гаража № НОМЕР_1 в авто гаражному кооперативі « Вега » по вул. Оксамитовій; автомобіля марки DAEWOO LANOS д.н.з. НОМЕР_2 .

Під час оформлення спадщини виявилося, що 26 вересня 2017 року до приватного нотаріуса Пархоменко Н.М. Уманського міського нотаріального округу, ОСОБА_2 подав заяву про прийняття спадщини за заповітом, який посвідчений секретарем Паланської сільської ради Уманського району Андрійчук Л.В. ще 25 грудня 2015 року за реєстровим №36 від імені спадкодавця.

За поданим ОСОБА_2 заповітом приватний нотаріус Пархоменко Н.М. 10 жовтня 2017 року видала свідоцтво про право на спадкування за заповітом на ім`я ОСОБА_2 № НОМЕР_3 .

Заповіт є недійсним з тих підстав, що батько при житті не робив жодних розпоряджень на випадок своєї смерті, орган місцевого самоврядування секретар Паланської сільської ради не мав повноважень на посвідчення заповіту від імені особи, що не проживає на території адміністративної її юрисдикції. Заповіт посвідчений заднім числом, вже після смерті батька, з підробленням його підпису, що підтверджує дата реєстрації заповіту в спадковому реєстрі після смерті батька в червні 2017 року, а не після його посвідчення в розумний строк.

Його батько ОСОБА_3 постійно проживав в АДРЕСА_1 . В 2015 році неодноразово лікувався в стаціонарі лікарні, а в с. Паланка Уманського району ніколи не проживав, не був там зареєстрованим, а тому посвідчення заповіту від імені батька секретарем Паланської сільської ради є неправомірним взагалі.

Відповідно до ЗУ « Про нотаріат » нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог законодавства України і особисто подані ними нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, а також забезпечують державну реєстрацію заповітів у Спадковому реєстрі відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Відповідно положень п.п.8,10 Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі постановою Кабінету Міністрів України від 11 травня 2011 №491 « посадові особи органів місцевого самоврядування вносять до Спадкового реєстру відомості про посвідчені заповіти шляхом подання державному підприємству, яке належить до сфери управління Мінюсту, або його філіям заяв про реєстрацію ». Заяви про реєстрацію подаються ( надсилаються ) Реєстратору в день вчинення відповідної нотаріальної дії.

В порушення зазначеного положення закону секретарем Паланської сільської ради відповідна заява з копією заповіту від імені батька була видана безпосередньо ОСОБА_2 на початку червня 2017 року вже після смерті батька. Зазначена обставина є окремою підставою недійсності заповіту, а також вказує на складення заповіту вже після смерті батька « заднім числом » з підписом в заповіті від імені батька невідомою особою.

Просить визнати недійсним заповіт, що вчинений від імені ОСОБА_3 , що посвідчений секретарем Паланської сільської ради Уманського району Андрійчук Л.В. 25 грудня 2015 року за реєстровим №36. Визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що видані на ім`я ОСОБА_2 приватним нотаріусом Пархоменко Н.М. від 10 жовтня 2017 року №1546,1547,1548 на підставі недійсного заповіту.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 жовтня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог: приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Пархоменко Наталія Миколаївна про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадкування - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оспорюваний заповіт є нікчемним в силу закону, так як секретар сільської ради, який його посвідчував, не був наділений правом особисто вчиняти нотаріальні дії відносно особи, яка постійно проживає та зареєстрована поза межами цієї територіальної громади, у населеному пункті, де є нотаріус, тому визнання оспорюваного правочину недійсним судом не вимагається.

Також суд вважає, що немає підстав для задоволення позову з підстав невідповідності волевиявлення заповідача, адже даний факт в судовому засіданні не підтверджено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У листопаді 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Прудивус Микола Анатолійович подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність судового рішення, просить скасувати рішення 1 інстанції в частині відмови в задоволенні другої позовної вимоги позивача та визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що видані на ім`я ОСОБА_2 приватним нотаріусом Пархоменко Н.М. від 10 жовтня 2017 року №№ 1546, 1547, 1548 на підставі недійсного заповіту.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Прудивуса Миколи Анатолійовича мотивована тим, що встановивши нікчемність оспорюваного заповіту від імені ОСОБА_4 , що був посвідчений секретарем Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області, суд 1 інстанції помилково не визнав недійсними всі свідоцтва про право на спадщину, що видані на підставі даного нікчемного одностороннього правочину. Стверджує, що наслідком встановлення нікчемності спірного в справі заповіту від імені спадкодавця ОСОБА_4 секретарем Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області 25 грудня 2015 року за реєстровим №36 було б логічним визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за заповітом, що видані на ім`я ОСОБА_2 приватним нотаріусом Пархоменко Н.М. від 10 жовтня 2017 року №№ 1546, 1547, 1548 на підставі недійсного заповіту, а отже задоволення другої позовної вимоги позивача, чого не вчинив суд.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У січні 2022 року ОСОБА_2 та його адвокат Олішевський В.В. подали відзив на апеляційну скаргу, в якій вказують, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими. Вказують. що в 2015 року ОСОБА_3 , який є дядьком ОСОБА_2 , повідомив останньому, що хоче залишити на його ім`я заповіт, так як найближчих людей, які йому допомагають і в майбутньому поховають у нього не залишилось. Також, зазначають, що ОСОБА_3 в грудні 2015 року знаходився в гостях в с. Паланка у своєї рідної сестри ОСОБА_5 та можливо в цей час і вирішив зробити заповіт на ім`я ОСОБА_2 . Стверджують, що після смерті ОСОБА_3 , не позивач по справі, а саме ОСОБА_2 займався його похованням. Вважають доводи позивача щодо недійсності заповіту через відсутність у секретаря Паланської сільської ради повноважень безпідставними та необґрунтованими. Позивач не вказав норму закону, яка забороняє органу місцевого самоврядування нв вчинення даного роду дій. Як вбачається з матеріалів справи, заповіт від 25.12.2015 року був посвідчений секретарем Паланської сільської ради Уманського району, тобто не за місцем реєстрації заповідача, що не суперечить вимогам Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України».

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

10 листопада 2021 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Прудивуса Миколи Анатолійовича на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог: приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Пархоменко Наталія Миколаївна про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадкування.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 листопада 2021 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Єльцов В.О., судді Карпенко О.В., Нерушак Л.В.

Супровідним листом № 705/4507/17/20201/2021 від 15 листопада 2021 року матеріали цивільної справи № 705/4507/17 витребувано із суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

19 листопада 2021 року матеріали цивільної справи № 705/4507/17 отримано Черкаським апеляційним судом.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 06 грудня 2021 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про її розгляд та з викликом сторін в судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом 1 інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Умань Черкаської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 від 01 червня 2017 року.

За життя, 25 грудня 2015 року, ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений секретарем Паланської сільської ради Андрійчук Л.В., зареєстрований за № 36, яким все належне йому майно, де б воно не знаходилося і з чого воно б не складалося, взагалі все те, що буде належати йому по закону на день смерті заповів ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 був зареєстрованим та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином спадкодавця ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Заповіт від 25.12.2015 року був посвідчений секретарем Паланської сільської ради Уманського району, тобто не за місцем реєстрації заповідача, що не суперечить вищенаведеним вимогам ЗУ « Про нотаріат » та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України.

Згідно заповіту від 25.12.2015 року виданого ОСОБА_3 , даний заповіт зареєстровано 25.12.2015 в реєстрі за №36.

Відвідування ОСОБА_3 у с. Паланка Уманського району Черкаської області не свідчить про його постійне проживання і належність до територіальної громади, інтереси якої представляє Паланська сільська рада Уманського району Черкаської області.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Прудивуса Миколи Анатолійовича підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить суд скасувати рішення суду 1 інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за заповітом та просить суд апеляційної інстанції визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, та доводи апеляційної скарги зводяться саме до незгоди з висновками суду 1 інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за заповітом, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за заповітом, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Зазначеним вимогам закону в частині оскарження рішення суду 1 інстанції не відповідає.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №756/1529/15-ц (провадження № 14-242цс18) вказано, що «апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце підчас розгляду справи судом першої інстанції».

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 інстанції, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Умань Черкаської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 від 01 червня 2017 року.

За життя, 25 грудня 2015 року, ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений секретарем Паланської сільської ради Андрійчук Л.В., зареєстрований за № 36, яким все належне йому майно, де б воно не знаходилося і з чого воно б не складалося, взагалі все те, що буде належати йому по закону на день смерті заповів ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 був зареєстрованим та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином спадкодавця ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Суд 1 інстанції, розглядаючи спір, дійшов висновку, що оспорюваний заповіт є нікчемним в силу закону. Також суд вказав, що немає підстав для задоволення позову з підстав невідповідності волевиявлення заповідача, адже даний факт в судовому засіданні не підтверджено та відмовив у задоволені позову про визнання заповіту недійсним.

Апелянт оскаржує рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за заповітом, отже, в іншій частині рішення не переглядається.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_1 в частині про визнання недійсним свідоцтв про право на спадкування не навів в мотивувальній частині обґрунтувань відмови у задоволенні даних вимог.

Разом з тим, встановлюючи в мотивувальній частині судового рішення, що оспорюваний заповіт є нікчемним в силу закону, в порушення вимог матеріального права, суд 1 інстанції не розглянув позовну вимогу ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за заповітом, що видані на ім`я ОСОБА_2 приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Н.М. від 10 жовтня 2017 року № 1546, 1547, 1548 та не застосував наслідків недійсності нікчемного правочину.

Як вбачається з матеріалів справи, за поданим ОСОБА_2 заповітом приватний нотаріус Пархоменко Н.М. 10 жовтня 2017 року видала свідоцтва про право на спадкування за заповітом на ім`я ОСОБА_2 №1546, №1547, №1548.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, свідоцтво про право на спадщину, номер у спадковому реєстрі 61357767, зареєстроване у реєстрі нотаріальних дій за № 1546, на: вцілому квартира трьохкімнатна, розташована на третьому поверсі дев`ятиповерхового будинку, має загальну площу 66,2кв.м, житлову площу 38,8кв.м, 7/16, АДРЕСА_1 , спадкоємцем є ОСОБА_2 , спадкодавцем ОСОБА_3 (а.с. 223).

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, свідоцтво про право на спадщину, номер у спадковому реєстрі 61357818, зареєстроване у реєстрі нотаріальних дій за № 1547, на: гараж цегляний під літерою А з оглядовою ямою під А, загальною площею 40,6 кв.м., 1, АДРЕСА_3 , авто гаражний кооператив «Вега», гараж № НОМЕР_1 , спадкоємцем є ОСОБА_2 , спадкодавцем - ОСОБА_3 (а.с. 225);

Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, свідоцтво про право на спадщину, номер у спадковому реєстрі 61357861, зареєстроване у реєстрі нотаріальних дій за № 1548, на: автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS, 2007 р.в., колір зелений, номер (шасі, кузова) НОМЕР_5 , тип ТЗ легковий седан В, реєстраційний номер НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_5 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 , спадкоємцем є ОСОБА_2 , спадкодавцем ОСОБА_3 (а.с. 227).

Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у пунктах 94, 95 постанови від 04 квітня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18), визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є ефективним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставини нікчемності правочину.

Відповідно до роз`яснень п. 7 постанови Пленуму ВС України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним», у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним, як оспорюваного, та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Оскільки, зважаючи на встановлення судом 1 інстанції факту про нікчемність оспорюваного заповіту, що не оскаржується апелянтом, колегія суддів приходить до висновку, що наявні визначені законом підстави для визнання недійним зазначених свідоцтв у порядку застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, а тому наявні обґрунтовані підстави щодо задоволення позовннх вимог про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом.

Щодо заяви представника ОСОБА_1 адвоката Прудивуса М.А. про долучення копії рішення Паланської сільської ради про обрання ОСОБА_6 секретарем від 17.11.2015 №1-2/VII та посадової інструкції секретаря сільської ради від 15.04.2013 до апеляційного провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Частиною 2 ст. 83 ЦПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з ч. 4 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною 8 ст. 83 ЦПК України передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до частини 1статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 3статті 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 12 серпня 2020 року у справі N 704/192/18.

Як вбачається з заяви представника позивача, останнім не вказано з яких причин вищевказані документи не могли бути подані до суду першої інстанції у строк, встановлений ЦПК України, не наводить об`єктивних причин, які перешкоджали надати зазначені докази до суду першої інстанції під час розгляду справи.

Враховуючи наведене, в зв`язку з тим, що представником позивача не наведене в заяві поважних та об`єктивних причин неподання доказів в установлені строки, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Прудивуса М.А. про долучення доказів до матеріалів справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а тому рішення суд 1 інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню, з ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Прудивуса Миколи Анатолійовича задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог: приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Пархоменко Наталія Миколаївна про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадкування, в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за заповітом, скасувати, ухвалити у цій частині нове судове рішення про задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог: приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Пархоменко Наталія Миколаївна про визнання недійсним свідоцтв про право на спадкування за заповітом.

Визнати недійсним видані ОСОБА_2 10 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Пархоменко Наталією Миколаївною:

- свідоцтво про право на спадщину, номер у спадковому реєстрі 61357767, зареєстроване у реєстрі нотаріальних дій за № 1546, на: вцілому квартира трьохкімнатна, розташована на третьому поверсі дев`ятиповерхового будинку, має загальну площу 66,2кв.м, житлову площу 38,8кв.м, 7/16, АДРЕСА_1 ;

- свідоцтво про право на спадщину, номер у спадковому реєстрі 61357818, зареєстроване у реєстрі нотаріальних дій за № 1547, на: гараж цегляний під літерою А з оглядовою ямою під А, загальною площею 40,6 кв.м., 1, АДРЕСА_3 , авто гаражний кооператив «Вега», гараж № НОМЕР_1 ;

- свідоцтво про право на спадщину, номер у спадковому реєстрі 61357861, зареєстроване у реєстрі нотаріальних дій за № 1548, на: автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS, 2007 р.в., колір зелений, номер (шасі, кузова) НОМЕР_5 , тип ТЗ легковий седан В, реєстраційний номер НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_5 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 .

В іншій частині рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 11 липня 2022 року.

Головуючий: В.Г. Бородійчук

Судді : О.В. Карпенко

Л.В. Нерушак