Справа №461/8286/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2022 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова

у складі:

головуючого судді Радченко В.Є.

секретар судового засідання Бобик Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (, адреса: 01133, м.Київ, бул. Лесі Українки,9) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) про відшкодування матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, в якому просив стягнути з останнього суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 63447,61 грн. на користь позивача та судові витрати.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 03.10.2018 року в м.Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Мазда» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 . Постановою Шевченківського районного суду м.Львова відповідача було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. У результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у ПРАТ «Страхова компанія «Універсальна», згідно з умовами договору страхування № 3014/215/020813 вiд 20.08.2018 р., транспортний засіб - «Хюндай» д.н.з НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 . Власник пошкодженого автомобіля звернувся до позивача iз заявою про сплату страхового відшкодування згiдно договору добровільного страхування наземного транспорту. Згідно з умовами договору, на підставі розрахунку суми страхового відшкодування, рахунку СТО, та інших зібраних по справі документів було розраховано та виплачено страхове відшкодування в розмірі 63 447,61 грн. на рахунок СТО, що підтверджується платіжним дорученням № 155002 вiд 17.10.2018 р. Таким чином Позивач виконав свої зобов`язання перед Страхувальником згідно умов Договору. Претензією позивач письмово повідомив відповідача щодо необхідності виплати на його користь грошових коштів.

Ухвалою суду від 03.11.2021 р. у справі відкрито провадження.

Провадження у справі не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. До суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились. Належним чином були повідомленні про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення повідомлення на електронну адресу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Суд вважає, що справу можливо слухати у відсутності представника позивача, відповідача та представника відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що 03.10.2018 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Мазда» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 .

Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 18.10.2018 року ОСОБА_1 визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн.

У результаті ДТП був пошкоджений автомобіль, який застрахований у ПРАТ «Страхова компанія «Універсальна», згідно з умовами договору страхування № 3014/215/020813 вiд 20.08.2018 р., транспортний засіб - «Хюндай» д.н.з НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_3 .

Власник пошкодженого автомобіля звернувся до позивача iз заявою про сплату страхового відшкодування згiдно договору добровільного страхування наземного транспорту.

Згідно з умовами договору, на підставі розрахунку суми страхового відшкодування, рахунку СТО, та інших зібраних по справі документів було розраховано та виплачено страхове відшкодування в розмірі 63 447,61 грн. на рахунок СТО, що підтверджується платіжним дорученням № 155002 вiд 17.10.2018 р.

Таким чином, Страхова компанія виконала свої зобов`язання перед Страхувальником згідно умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 4 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини.

Згідно із п.п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Частиною 1 статті 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, до ПрАТ «СК «Універсальна» в порядку регресу перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі 63 447,61 грн.

Оскільки відповідач добровільно завдану шкоду не відшкодовує, суд вважає, що позовні вимоги Страхової компанії є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, ст. 993, 1166, 1188, 1191 ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (, адреса: 01133, м.Київ, бул. Лесі Українки,9) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (, адреса: 01133, м.Київ, бул. Лесі Українки,9) страхове відшкодування у розмірі 63447,61 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (, адреса: 01133, м.Київ, бул. Лесі Українки,9) судовий збір у розмірі 2270 грн.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Радченко В.Є.