Справа № 509/3093/22
УХВАЛА

05 грудня 2022 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участі секретаря судового засідання Степанової Н.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглядаючи у підготовчому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання заповіту скасованим, визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та скасування державної реєстрації права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді від 16.08.2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання заповіту скасованим, визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та скасування державної реєстрації права власності провадження відкрито, розгляд справи призначено проводити за правилами загального провадження.

В підготовчому судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про залишення позовної заяви без руху, оскільки ОСОБА_3 пред`явлено три вимоги немайнового характеру визнання заповіту скасованим, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-226, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-227 та одну вимогу майнового характеру, а саме скасування державної реєстрації за ОСОБА_4 права власності на житловий будинок та земельну ділянку. Проте в порушення вимог цивільного законодавства позивачем в позовній заяві не зазначено ціну позову, хоча предметом позову є житловий будинок та земельна ділянка. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1 984, 80 грн., тобто судовий збір сплачений лише за позовну вимогу немайнового характеру. Заявником не сплачений судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру та позовну вимогу майнового, а тому представник просив позовну заяву залишити без руху. Також вказав, що висновок про віднесення позовної вимоги про визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсним до вимог немайнового характеру, викладений Верховним Судом в ухвалі від 07.04.2021 року по справі № 520/5386/15-ц.

Представник позивача ОСОБА_1 в підготовчому засіданні в цілому не заперечувала проти залишення позовної заяви без руху, якщо суд дійде висновку про сплату позивачем судового збору в розмірі меншому ніж це передбачено законом за подання всіх позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши позовну заяву з додатками, суд дійшов наступного висновку.

В своєму клопотанні представник відповідача ОСОБА_2 в обґрунтування позиції того, що одна із вимог, а саме скасування державної реєстрації права власності є вимогою майнового характеру посилається на те, що предметом позову є будинок та земельна ділянка, а тому за вказану вимогу має бути сплачено судовий збір у відповідності до ціни позову, яка також не було зазначена.

Однак, з таким твердженням представника відповідача суд не може погодитися з огляду на те, що позивачем дійсно заявлені зазначені в клопотанні вимоги, та всі вони є вимогами немайнового характеру.

Посилання представника відповідача на ухвалу Верховного Суду по справі № 520/5386/15-ц в тій частині, що позовна вимога про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним відноситься до вимог немайнового характеру є цілком вірною.

Що стосується того, що вимога про скасування реєстрації права власності є майновою, то Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду висвітлив актуальну практику щодо захисту права власності та державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності необхідним є, перш за все, встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Тож, позивач при зверненні до суду з позовними вимогами не зобов`язаний вказувати ціну позову, про що зазначає у своєму клопотанні представник відповідача.

Проте, судом враховано, що до суду позивач звернувся з п`ятьма вимогами немайнового характеру, а тому дійсно судовий збір сплачено ним не в повному обсязі.

Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Закон України «Про судовий збір» визначає ставки для сплати судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви, що містить вимоги майнового та немайнового характеру.

Пунктами 12 та 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року за №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у випадках об`єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

Якщо в позовній заяві об`єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов`язаних між собою, то, враховуючи, що об`єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 80 ЦПК). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

До позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці (наприклад, якщо позовну заяву про визнання договору (правочину) недійсним подано без вимоги застосування наслідків, передбачених статтею 216 ЦК України). За подання до суду таких заяв сплачується судовий збір згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (частина п`ятнадцята постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10).

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 8.07.2011 р., за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру стягується судовий збір у розмірі 0,4 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2022 році з 01 січня встановлений у розмірі 2481,00 гривень.

Отже, судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 992,40 коп.

Як слідує з позову, позивачем заявлено п`ять вимог до одного відповідача, а саме вимоги немайнового характеру, за якими сплачено судовий збір в загальному розмірі 1984,80 грн.

Приймаючи вищевикладені положення законодавства, оскільки позивачем заявлено п`ять вимог немайнового характеру, за пред`явленим позовом в частині вказаних вимог підлягає справленню судовий збір у розмірі 2977,20 грн., тобто по 992,40 грн. за кожну із трьох вимог окремо.

За наслідком викладеного, сплачений позивачем судовий збір за цим позовом, приймається судом як сплата судового збору в сумі 1984,80 грн. за пред`явлені дві вимоги немайнового характеру.

Оскільки, дійсно встановлено, що позивачем не в повному обсязі було сплачено судовий збір, суд вважає, що дану позовну заяву слід залишити без руху як це передбачено ч. 11 ст. 187 ЦПК України, як просить представник відповідача ОСОБА_2 .

Крім того, позивачу та його представнику слід роз`яснити положення п.8 ч.1 ст. 257 ЦПК України, а саме, що у разі не усунення недоліків, визначених в ухвалі суду, у встановлений судом строк, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 187, 257 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання заповіту скасованим, визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними та скасування державної реєстрації права власності, залишити без руху на строк не більше п`яти днів з дня отримання позивачами (їх представниками) ухвали суду.

Запропонувати позивачу (його представнику) подати до суду в указаний строк підтвердження оплати судового збору за дві вимоги немайнового характеру.

В разі невиконання указаної вимоги позовну заяву буде залишено без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Є. М. Панасенко