Номер провадження: 22-ц/813/8551/22
Справа № 501/1044/15-ц
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Полікарпова О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі

головуючого судді Полікарпової О.М.,

суддів: Базіль Л.В., Воронцової Л.П.,

за участю секретаря Кузьміч Г.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 березня 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив

У лютому 2015 року АТ «АБ «Експрес-Банк», правонаступником якого є АКБ «Індустріалбанк», звернувшись до суду з вказаним позовом, після уточнення позовних вимог, остаточно просив з підстав невиконання кредитних зобов`язань стягнути солідарно з позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 за укладеним між АТ «АБ «Експрес-Банк» та ОСОБА_1 кредитним договором №96652/16/к від 20 травня 2008 року, забезпеченим укладеним між АТ «АБ «Експрес-Банк» та ОСОБА_2 договором поруки №96652/16/пр1 від 20 травня 2008 року, заборгованість станом на 18 жовтня 2016 року в загальній сумі 61 786,80 доларів США.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала, зазначивши, що кредитний договір вона уклала 20 травня 2008 року, в період виконання кредитних зобов`язань курс іноземної валюти значно зріс, що призвело до її фінансової неспроможності погашати заборгованість. Таке положення на ринку валют є нічим іншим як форс-мажорною обставиною, яка має звільняти від відповідальності за невиконання обов`язків; позивач не надав доказів законності надання кредиту в іноземній валюті.

22 лютого 2017 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання недійсним Кредитного договору 96652/16/К від 20 травня 2008 року.

22 лютого 2017 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання недійсним Договору поруки №96652/16/пр1 від 20 травня 2008 року.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 16 травня 2017 року зустрічні позови прийнято до спільного провадження з первісним позовом.

ПАТ «АБ «Експрес-Банк» вимоги зустрічних позовів не визнав.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 27 березня 2019 року з урахуванням виправлення описки ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 8 квітня 2019 року:

позов ПАТ АКБ «Індустріалбанк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитним договором заборгованість станом на 18 жовтня 2016 року в загальній сумі 45 601,11 доларів США, а саме: заборгованість за простроченим кредитом у розмірі 31 715,77 дол. США; заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 11 885,34 дол. США; пеню за простроченим кредитом у розмірі 2 000,00 дол. США. Зазначено, що сума має бути конвертована в національну валюту гривню за курсом на день здійснення платежу; в іншій частині вимог про стягнення заборгованості відмовлено.

стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк» судові витрати в сумі 3654,00 грн. на сплату судового збору, в сумі 150 грн. на сплату витрат на оголошення в пресі;

У задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із оскаржуваним рішенням, засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 направила до суду апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог ПАТ АКБ «Індустріалбанк» про стягнення заборгованості та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вимог первісного позову про стягнення заборгованості.

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному:

- банк не проінформував її у письмовій формі під час процесу укладення кредитного договору про можливі ризики можливої зміни валютного курсу;

- ненадання інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту є порушенням Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач скористався тим, що відповідачу об`єктивно бракувало знань, необхідних для правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і він був введений в оману при отриманні кредитних послуг, а позивач у порушення вимог вказаного Закону не надав відповідачу відомості, які потрібні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті;

- на момент укладення спірного кредитного договору у банку була відсутня індивідуальна ліцензія НБУ на використання іноземної валюти при здійсненні платежів за кредитним договором;

- кредитор пропустив законодавчо визначений строк для пред`явлення позову до поручителя;

- позивачем не сплачено судовий збір за збільшення позовних вимог.

Вказане рішення також оскаржило і ПАТ АКБ «Індустріалбанк». В апеляційній скарзі просило рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у стягненні пені за прострочення сплати кредиту в сумі 6838,88 доларів США, пені за прострочення сплати процентів в сумі 3346,84 доларів США, штрафу за порушення умов кредитного договору в сумі 8000,00 доларів США та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вимог про стягнення пені та штрафу в повному обсязі.

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення в оскаржуваній частині з підстав неправильного застосування норм матеріального права полягає в наступному:

- судом неправильно трактовано норми Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання від 22 листопада 1996 року №543/96-ВР. Вказаний закон було піддано конституційно-правовому аналізу в частині правовідносин зі сплати пені, що виникають між фізичними особами споживачами та банками (іншими фінансовими установами) у правовідносинах споживчого кредитування, відповідно до якого сфера дії Закону стосовно відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не поширюється на фізичних осіб (Рішенням Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013);

- згідно пункту 3.1 Кредитного договору №96652/6/К від 20 травня 2008 року сторони погодили правові наслідки порушення зобов`язання, що відповідає вимогам статті 611 ЦК України.;

- безпідставним є висновок суду про наявність підстав для застосування частини 3 статті 551 ЦК України, оскільки загальний розмір неустойки становить 18 185,69 доларів США, а сума збитків за неналежне виконання умов кредитного договору складає 43 601,11 доларів США, зменшуючи розмір неустойки до 2000,00 доларів США, тобто майже на 89%, суд не навів достатніх мотивів;

- скаржник не погоджується з висновком суду щодо зволікання зі зверненням з позовом, що вплинуло на розмір заборгованості, оскільки позов до суду було подано 25 лютого 2015 року, при тому, що строк дії кредитного договору закінчувався 20 травня 2016 року.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги банку обґрунтовує тими ж доводами, що й зустрічні вимоги.

Постановою Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 березня 2019 року в частині позовних вимог ПАТ «АКБ «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та в частині розподілу судових витрат змінено.

Позов ПАТ «АКБ «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «АКБ «Індустріалбанк») як правонаступника АТ «АБ «Експрес-Банк» за Кредитним договором №96652/16/К від 20 травня 2008 року заборгованість станом на 18 жовтня 2016 року:

за кредитом в сумі 31 715,77 доларів США,

за процентами в сумі 11 885,34 доларів США,

пеню за прострочення сплати кредиту за період з 18 жовтня 2015 року по 20 травня 2016 року в сумі 66 671 грн. 46 коп.,

пеню за прострочення сплати процентів за період з 18 жовтня 2015 року по 20 травня 2016 року в сумі 48 273 грн. 61 коп.,

а всього заборгованість в загальній сумі 43 601 доларів 11 центів США та 11 4945 грн. 07 коп.

Постановою Верховного Суду від 21 вересня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Одеського апеляційного суду від 16 грудня 2021 року в частині задоволення позову ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасовано, справу в цій частині направлено на новий апеляційний розгляд. При цьому суд касаційної інстанції виходив з того, що суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості за кредитним договором та стягуючи заборгованість за процентами і пенею станом на 20 травня 2016 року, не звернув уваги на те, що що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється не тільки після спливу визначеного договором строку кредитування, а й у разі пред`явлення до до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, яка й була пред`явлена банком до боржника 18 вересня 2014 року, однак виконана не була, після чого 25 лютого 2015 року банк звернувся до суду з позовом.

Переглянувши судове рішення в частині, що скасована Верховним Судом, за наявними в ній доказами, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 20 травня 2008 року між АБ «Експрес-Банк» і ОСОБА_1 укладений договір № 96652/16/К, відповідно до якого вона отримала кредит на споживчі цілі в розмірі 80 000,00 дол. США строком на 12 місяців з 20 травня 2008 року до 20 травня 2009 року зі сплатою 13,4% річних, з погашенням кредиту згідно з умовами кредитного договору.

Відповідно до пункту 5.3.10 укладеного та підписаного сторонами кредитного договору від 20 травня 2008 року № 96652/16/К кредитодавець має право достроково витребувати у позичальника кредит з процентами, зокрема, у разі прострочення заборгованості більше ніж на 30 календарних днів, а також у разі будь-якого невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. Цим же пунктом передбачено право кредитора визначити строк дострокового повернення кредиту, процентів та інших платежів за договором.

Згідно з пунктом 7.8 вказаного кредитного договору у випадку, якщо зобов`язання позичальника обліковується в іноземній валюті, при зміні офіційного курсу іноземної валюти (валюти кредиту) відносно національної грошової одиниці України, який встановлюється НБУ, всі валютні ризики несе позичальник. Підписуючи договір, позичальник свідчить, що йому розтлумачено (зрозуміло) та він згоден, що зміна офіційного курсу іноземної валюти відносно національної грошової одиниці України може привести до погіршення фінансового стану позичальника.

Відповідно до заяви про видачу готівки № 3305 ОСОБА_1 за кредитним договором № 96652/16/К передано 80 000,00 дол. США, що на день видачі було еквівалентно 404 000,00 грн.

Згідно з додатковим договором від 20 травня 2014 року № 5 про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 20 травня 2008 року № 96652/16/К установлено новий строк дії договору з 20 травня 2008 року до 20 травня 2016 року. Умовами додаткового договору визначено, що станом на 20 травня 2014 року заборгованість ОСОБА_1 становить 31 715,77 дол. США, що еквівалентно 371 586,62 грн.

Умови кредитного договору щодо відсоткової ставки залишились незмінними.

20 травня 2008 року на забезпечення виконання кредитного договору № 96652/16/К між ПАТ «АБ «Експрес-Банк» і ОСОБА_2 укладено договір поруки № 96652/16/пр1.

Відповідно до договору від 20 травня 2014 року № 4 про внесення змін та доповнень до договору поруки від 20 травня 2008 року № 96652/16/пр1 ОСОБА_2 поручився за повернення боржником зобов`язань за кредитним договором у розмірі 31 715, 72 дол. США, що становить 371 586,62 грн, з кінцевим терміном повернення не пізніше 20 травня 2014 року, а також процентів у розмірі 13,4 % річних, процентів за користування простроченою сумою кредиту, сплати за надані послуги, пені, штрафів, відшкодування витрат, пов`язаних з обслуговуванням кредиту. Строк поруки встановлено до 20 травня 2016 року. ОСОБА_2 підписав додатковий договір.

Листом від 18 вересня 2014 року № 64 ОСОБА_1 повідомлено про необхідність повністю погасити прострочену та строкову заборгованість за кредитом та нарахованими процентами у сумі 33 047,22 дол. США у строк до 11 жовтня 2014 року відповідно до пункту 5.3.10 укладеного з нею кредитного договору.

Листом від 25 червня 2014 року ОСОБА_2 попереджено про порушення строків повернення коштів за кредитним договором, вказано про існування заборгованості у розмірі 670,00 дол. США за кредитом та в розмірі 32,00 дол. США за процентами і про необхідність погасити прострочену заборгованість до 01 липня 2014 року.

Листом від 22 жовтня 2014 року ОСОБА_1 повідомлено про наявність несплачених чергових платежі за кредитним договором та зобов`язано сплатити прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 31 715,72 дол. США, заборгованість за процентами у розмірі 1 616,13 дол. США та інші платежі у сумі 100,00 дол. США.

Листом від 21 листопада 2014 року поручителя ОСОБА_2 повідомлено про порушення ОСОБА_1 строків повернення коштів за кредитом та вказано на необхідність погасити заборгованість за кредитом і процентами у розмірі 6 016,00 дол. США та інші передбачені кредитним договором платежі у строк до 20 листопада 2014 року.

Позов банку про стягнення кредитної заборгованості пред`явлено 25 лютого 2015 року.

До позовної заяви банк долучив розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 27 січня 2015 року, згідно з яким за кредитним договором виникла заборгованість в сумі 44 487,44 дол. США, що еквівалентно 707 332,03 грн, а саме:

1) заборгованість за кредитом у розмірі 26 355,77 дол. США, що еквівалентно 419 045,96 грн;

2) заборгованість за процентами в розмірі 3 174,20 дол. США, що еквівалентно 85 221,81 грн;

3) пеня за простроченим кредитом у розмірі 472,85 дол. США, що еквівалентно 7 518,12 грн;

4) пеня за простроченими процентами в сумі 244,11 дол. США, що еквівалентно 3 881,25 грн;

5) інфляційні нарахування за простроченим кредитом в сумі 564,15 дол. США, що еквівалентно 8 969,60 грн;

6) інфляційні нарахування за простроченими відсотками в сумі 316,37 дол. США, що еквівалентно 5 030,08 грн;

7) штраф за порушення умов кредитного договору в сумі 8 000,00 дол. США, що еквівалентно 12 7196,73 грн.

Звертаючись до суду з цим позовом у кінці лютого 2021 року, банк просив стягнути з відповідачів заборгованість саме в такому розмірі.

16 жовтня 2015 року банк подав заяву про залишення без розгляду позову в частині вимог про стягнення інфляційних нарахувань за простроченим кредитом та за простроченими процентами, а також в частині вимоги про стягнення штрафу за порушення умов кредитного договору.

Збільшивши позовні вимоги, банк надав суду розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 18 жовтня 2016 року, яка становила 61 786,80 дол. США, що еквівалентно 1 593 060,87 грн, а саме:

1) за тілом кредиту в сумі 31 715,77 дол. США, що еквівалентно817 733,76 грн;

2) за процентами в сумі 11 885,34 дол. США, що еквівалентно 306 441,99 грн;

3) пеня за простроченим кредитом в сумі 6 838,88 дол. США, що еквівалентно 176 328,15 грн;

4) пеня за простроченими відсотками в сумі 3 346,81 дол. США, що еквівалентно 86 291,44 грн;

5) штраф за порушення умов кредитного договору в сумі 8 000,00 дол. США, що еквівалентно 206 265,53 грн.

На підставі заяви від 10 січня 2018 року про заміну позивача правонаступником у зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання ПАТ «АБ «Експрес Банк» за спрощеною процедурою до АКБ «Індустріалбанк» позивача ПАТ АБ «Експрес Банк» замінено на його правонаступника АКБ «Індустріалбанк».

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Як вбачається з матеріалів справи після 18 вересня 2014 року (дата пред`явлення вимоги до позичальника) банк листом від 22 жовтня 2014 року повідомив позичальника ОСОБА_1 , а 21 листопада 2014 року повідомив поручителя ОСОБА_2 про те, що станом на 22 жовтня 2014 року вся заборгованість за кредитним договором №96652/16/К від 20.05.2008 року визнана простроченою і вимагав її повернення.

Разом з тим, продовжував нараховувати ОСОБА_1 відсотки за користування кредитними коштами і станом на 18 жовтня 2016 року нарахував загальну суму боргу за простроченими відсотками 11 885, 34 дол. США. За період з 22 жовтня 2014 по 18 жовтня 2016 року сума нарахованих банком відсотків складає 11502.15 дол. США, що підтверджується долученим банком до позову розрахунком заборгованості (т.2, а.с.49).

Крім того, після переведення 22 жовтня 2014 року усієї суми боргу за кредитним договором №96652/16/К від 20.05.2008 року у прострочену, банк нарахував за період з 18 жовтня 2015 року по 17 жовтня 2016 року, тобто поза межами строку договору, пеню за простроченим кредитом в сумі 6838, 88 дол. США, що на день подачі уточненої позовної заяви еквівалентно 176 328, 15 грн., а також пеню за простроченими відсотками в сумі 3346, 84 дол. США, що еквівалентно 86 291, 44 грн.

Так, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється не тільки після спливу визначеного договором строку кредитування, а й у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, яка й була пред`явлена банком до боржника 18 вересня 2014 року, однак виконана не була, після чого 25 лютого 2015 року банк звернувся до суду з цим позовом.

У постанові від 28 березня 2018 року у справі N 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду виклала висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Позовна вимога про стягнення неустойки може бути додатковою як до вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, так і до вимоги про стягнення процентів за кредитом.

Разом з тим, оскільки право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, то необґрунтованою є вимога позивача про стягнення нарахованої на заборгованість за кредитом неустойки за один рік до його звернення до суду.

За таких обставин суд апеляційної інстанції змінює оскаржуване судове рішення в частині стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за процентами, зменшуючи її до 383, 19 дол. США (11 885, 34 дол. США - 11 502.15 дол. США) та повністю скасовує в частині стягнення пені.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив

Апеляційну ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 27 березня 2019 року в частині позову Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за процентами змінити, зменшивши суму стягнення за простроченими відсотками з 11 885,34 доларів США до 383,19 доларів США.

Це ж рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку пені за прострочення сплати кредиту скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаної позовної вимоги.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови складено 05.12.2022 року.

Судді Одеського

апеляційного суду Полікарпова О.М.

Базіль Л.В.

Воронцова Л.П.