г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2930/22
Номер провадження 2/213/1583/22
У Х В А Л А

25 листопада 2022 року м. Кривий Ріг

Суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Мазуренко В.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовою заявою до Комунального некомерційного підприємства "Криворізька міська стоматологічна поліклініка №4" Криворізької міської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі у сумі 82810,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн.

Одночасно із позовною заявою позивачкою подано заяву про вжиття заходів забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти виявлені на усіх рахунках відповідача та заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо виявленого майна і грошових коштів.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 153 ЦПК України).

Вивчивши матеріали заяви, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви за наступних підстав.

Як передбачено ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» 22.12.2006 № 9 встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи.

У вказаній Постанові Пленуму ВСУ роз`яснено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як вбачається з позовної заяви між сторонами виник трудовий спір. Предметом позовних вимог є стягнення заробітної плати, відшкодування моральної шкоди на загальну суму 1 082 810,00 грн.

Зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачається в чому саме полягає необхідність у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача, не зазначено конкретне майно і його вартість та не доведено належними доказами факт належності на праві власності відповідачу такого майна. Не обґрунтовано, чи співмірна ця вартість майна і наявні грошові кошти на усіх рахунках відповідача ціні позову. Не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про реальну можливість відчуження майна і грошових коштів на користь третіх осіб.

Крім того, накладення арешту на рахунки відповідача буде перешкоджати господарській діяльності відповідача та порушить права інших працівників відповідача на отримання заробітної плати.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимога про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано доказів в обґрунтування співмірності виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, а також не обґрунтовано припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому.

Таким чином в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149, 150, ст. 153, 260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя В.В.Мазуренко