(2-о/199/37/22)
РІШЕННЯ

Іменем України

05.07.2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання Куземі О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні та втрати постійного джерела існування,

ВСТАНОВИВ:

11 січня 2022 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області на підставі ухвали судді останнього суду від 08 грудня 2021 року надійшли матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ГУ ПФ України в Дніпропетровській області, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні та втрати постійного джерела існування. В обґрунтування своєї заяви заявник послалась на те, що вона перебувала у шлюбі зі ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 08 листопада 2021 року заявник звернулась до ГУ ПФ України в Дніпропетровській області, де вона перебуває на обліку та отримує пенсію за віком, із заявою про перехід на пенсію в разі втрати годувальника, однак рішенням заінтересованої особи від 11 листопада 2021 року у такому переході заявнику відмовлено із посиланням на неподання документів на підтвердження реєстрації місця проживання заявника та померлого годувальника за однією адресою або іншого документу про перебування на утриманні померлого годувальника. В той же час, заявник вказує, що проживала із чоловіком за однією адресою, однією сім`єю та перебувала на утриманні свого чоловіка до дня смерті останнього, оскільки розмір пенсії чоловіка значно перевищував розмір пенсії заявника, якій власного доходу не вистачало і не вистачає для забезпечення нормального існування. Викладені обставини можуть бути підтверджені долученими до заяви письмовими доказами, а також свідками в ході їх допиту судом. За таких обставин заявник просила суд задовольнити її заяву в повному обсязі.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2022 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку призначено до розгляду в судове засідання з повідомленням учасників справи. Цією ж ухвалою задоволено частково клопотання заявника про витребування доказів, внаслідок чого витребувано у заінтересованої особи довідку про розмір пенсії померлого чоловіка заявника.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2022 року до участі у розгляді справи в якості заінтересованої особи залучено ГУ ПФ України в Житомирській області.

В останнє судове засідання заявник, її представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в ході розгляду справи вимоги заяви підтримували в повному обсязі. Від представника заявника надійшла заява про проведення останнього судового засідання за відсутності сторони заявника та підтримання вимог заяви в повному обсязі.

Заінтересовані особи своїх представників в судові засідання не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, натомість надіслали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили відмовити у задоволенні заяви в повному обсязі.

Крім того, заінтересованою особою ГУ ПФ України в Дніпропетровській області подано суду відзив на заяву, в якому вказана заінтересована особа просила відмовити у задоволенні заяви з тих підстав, що належним учасником (відповідачем) є саме ГУ ПФ України в Житомирській області, яким і прийнято рішення про відмову у переведенні заявника на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, а також через те, що заявником не підтверджено документально при звернення до пенсійних органів факту постійного проживання із померлим наразі чоловіком.

Від ГУ ПФ України в Житомирській області до суду надійшли письмові пояснення, в яких вказаний учасник розгляду справи також просив відмовити у задоволенні заяви в повному обсязі, посилаючись на правомірну відмову вказаною заінтересованою особою заявнику у переході на пенсію у зв`язку із втратою годувальника через неподання заявником документів, що підтверджують її реєстрацію за однією адресою із померлим чоловіком, не подано таких документів і до матеріалів справи.

За таких обставин суд у відповідності до ст.ст.10, 211, 223, 294 ЦПК України вважає за можливе провести судове засідання та здійснити розгляд справи по суті за відсутності учасників справи, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису у відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України.

Вислухавши в ході розгляду справи заявника, її представника, допитавши свідків та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені на ступні фактичні та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 17 жовтня 2020 року між заявником, ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було укладено шлюб, зареєстрований Амур-Нижньодніпровським районним у м. Дніпрі ВДРАЦС ПСМУМЮ (м. Дніпро), що підтверджується копією відповідного свідоцтва про шлюб та копією паспорту заявника.

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік заявника ОСОБА_2 помер, про що 19 жовтня 2021 року складено відповідний актовий запис за №1895, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Судом також встановлено, що вищевказане подружжя з 01 січня 2017 року і до моменту смерті чоловіка заявника фактично мешкало за адресою АДРЕСА_1 , хоча адреса місця реєстрація заявника АДРЕСА_2 . При цьому заявник та її чоловік мешкали разом саме як подружжя, мали спільний бюджет та вели спільне господарство. Викладене підтверджується копією довідки про сумісне проживання сусідів подружжя та голови правління ОСББ.

Крім того, допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили суду факт спільного проживання заявника та її чоловіка ОСОБА_2 до моменту смерті останнього за вищевказаною адресою саме як подружжя, які піклувались один про одного, зокрема заявник з 1990-х років доглядала за своїм чоловіком, який на той час припинив роботу та захворів. При цьому дохід ОСОБА_2 у вигляді пенсії значно перевищував дохід заявника, був основним джерелом існування подружжя.

Також судом встановлено, що чоловік заявника ОСОБА_2 отримував пенсію за віком, розмір якої станом на січень 2020 року складав 9211,22 гривень, з травня 2020 року 10224,46 гривень, з березня 2021 року по день смерті 11349,14 гривень на місяць. В той же час, заявник розмір пенсії заявника за віком з червня 2021 року по листопад 2021 року становила 1960,56 гривень на місяць. Викладені обставини підтверджуються копіями довідок з територіальних органів Пенсійного фону України.

Матеріали справи не містять жодних доказів про отримання будь-яким із вищевказаного подружжя іншого доходу окрім їх пенсій за віком.

08 листопада 2021 року заявник звернулась до ГУ ПФ України в Дніпропетровській області із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника, однак у такому переході заявнику було відмовлено рішенням ГУ ПФ України в Житомирській області, якому було розподілено вказану заяву ОСОБА_1 . Означене рішення мотивоване неподанням заявником документів, що встановлюють факт реєстрації місця проживання разом з годувальником за однією адресою або документів про перебування на утриманні померлого годувальника. Встановлені обставини підтверджуються копією рішення ГУ ПФ України в Житомирській області.

Правовідносини, які виникли між учасниками справи, врегульовані нормами Конституції України, ЦПК України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок).

Так, відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

За змістом ст.ст.293, 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, одним із яких є встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно ст.36 ч.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій ст.32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), незалежно від тривалості страхового стажу.

Частиною 2, 3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що непрацездатними членами сім`ї також вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону.

Частиною 3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Пунктом 2.3 Розділу ІІ Порядку визначено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника також подаються документи про місце проживання (реєстрації) , документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Пунктом 2.16 Розділу ІІ Порядку визначено, що за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймається документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Згідно ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

За змістом ст.ст.76, 89, 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази як кожен окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви і необхідність її задоволення, ґрунтуючи своє рішення на наступному.

Так, за загальним правилом судом може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди. Факт перебування особи на утриманні померлого має місце за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю (заявнику), була для нього постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Наведений вище правовий висновок та аналогічні йому викладені у постановах Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №210/2422/16-ц, від 22 травня 2019 року по справі №520/6518/17, від 22 жовтня 2020 року по справі №210/343/19, від 13 січня 2021 року по справі №592/17552/18, від 27 січня 2021 року по справі №584/1166/15-ц, підстави для відступу від якого відсутні.

Стосовно обставин правовідносин учасників даної цивільної справи, то судом вході її розгляду встановлено, що заявник разом зі своїм чоловіком з 01 січня 2017 року по день смерті останнього у ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично мешкали разом у одній квартирі за адресою АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, який складався із доходів подружжя у вигляді пенсій за віком. При цьому розмір пенсії за віком чоловіка заявника приблизно в п`ять з половиною разів перевищував розмір пенсії за віком заявника, а оскільки розмір пенсії заявника складав менше двох тисяч гривень на місяць, інших доходів заявник не мала, то очевидним і беззаперечним є висновок, що саме пенсія чоловіка заявника була основним та постійним джерелом засобів до існування заявника. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог даної заяви окремого провадження, а отже і наявність підстав для їх задоволення та встановлення факту перебування заявника на утриманні її чоловіка до його смерті.

Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви в частині вимог про встановлення факту втрати заявником постійного джерела засобів існування, оскільки пенсія померлого чоловіка заявника хоча і була основним та постійним джерелом засобів до існування заявника, однак не єдиним. Заявник отримувала та отримує ще власну пенсією за віком, яка фактично наразі і є постійним джерелом засобів до її існуванням, хоча, вочевидь, і не достатнім для забезпечення всіх потреб, що в будь-якому разі не виключає правильність висновків суду про перебування заявника на утриманні свого чоловіка за рахунок його пенсії.

При цьому суд критично оцінює та не приймає до уваги викладені у відзиві та письмових поясненнях заінтересованих осіб заперечення проти задоволення даної заяви окремого провадження, зокрема посилання на неподання до територіального органу ПФ України в Дніпропетровській області визначених Порядком документів на підтвердження факту перебування заявника на утриманні чоловіка та проживання із ним за однією адресою. Така оцінка судом тверджень заінтересованих осіб ґрунтується на наведеному вище правовому висновку Верховного Суду в контексті встановлених судом фактичних обставин у даній справі. Крім того предметом розгляду в рамках даної цивільної справи не є правомірність чи неправомірність рішення ГУ ПФ України в Житомирській області про відмову у призначенні (переході) заявнику пенсії у зв`язку із втратою годувальника, а тому не подання заявником чи відсутність у неї визначених Порядком документів, про які вказує заінтересована особа у відзиві, не може бути підставою для відмови у задоволенні даної заяви. Визначені Порядком документи є вичерпним переліком доказів, на підставі яких здійснюється встановлення факту перебування заявника на утриманні її чоловіка, лише для заінтересованих осіб у справі, а не для суду, оскільки суд при розгляді і вирішенні справ використовує ширше коло джерел та засобів доказування, що вбачається зі змісту ст.ст.76, 89 ЦПК України.

У відповідності до ст.294 ч.7 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.124 Конституції України, ст.36 ч.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», п.п.2.3, 2.16 Розділу ІІ Порядку, ст.ст.2, 4, 7, 19, 23, 76-81, 89, 95, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315-319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву окремого провадження ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 ), заінтересовані особи Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (; адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26), Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (; адреса місцезнаходження: 10003, м. Житомир, вул. О. Ольжича, 7), про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні та втрати постійного джерела існування задовольнити частково.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 ).

У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.М. Авраменко