КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 2-413/13 Головуючий у суді першої інстанції - Лукач О.П.
Номер провадження № 22-ц/824/6505/2022 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 18 січня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі №2-413/13 за позовною заявою прокурора Вишгородського району в інтересах держави, уповноваженими органами якої є: Новосілківська сільська рада Вишгородського району Київської області до ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування розпорядження Вишгородської РДА № 73 від 06 лютого 2009 року та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у цивільній справі №2-413/13 за позовною заявою прокурора Вишгородського району в інтересах держави, уповноваженими органами якої є: Новосілківська сільська рада Вишгородського району Київської області до ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування розпорядження Вишгородської РДА № 73 від 06 лютого 2009 року та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказувала, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 14 жовтня 2013 року у цивільній справі №2-413/13 визнано протиправним та скасовано розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації № 73 від 06 грудня 2009 року «Про зміну функціонального використання земельної ділянки ОСОБА_1 з ведення особистого селянського господарства на ведення індивідуального садівництва на території Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області». Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 16 квітня 2009 року ОСОБА_1 серії ЯЖ № 878822 на земельну ділянку вартістю 128 261,37 грн., площею 1,9998 га з кадастровим номером :36:105:0162 та скасовано його державну реєстрацію.

ОСОБА_1 зазначала, що вказане вище судове рішення набрало законної сили 24 жовтня 2013 року та було виконано 09 вересня 2016 року, що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, номер інформаційної довідки 267433892.

Отже, 09 вересня 2016 року припинено право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 жовтня 2013 року у справі №2-413/13.

Разом з тим, ОСОБА_1 вважає, що рішення суду прокурором пред`явлено до виконання з пропуском строку, оскільки Законом України «Про виконавче провадження» та ЦПК України в редакції 2004 року, що діяли на час вказаних подій, було визначено строк подання виконавчих документів до виконання протягом 1 року, тобто, строк подання виконавчого документу у даній справі, яким є рішення від 14 жовтня 2013 року, що набрало законної сили 24 жовтня 2013 року, завершися 24 жовтня 2014 року.

Крім того, звертала увагу, що в матеріалах справи відсутнє клопотання прокурора про поновлення пропущеного строку і судове рішення про його поновлення не приймалось.

Враховуючи наведене, заявниця просила суд визнати виконавчий документ, яким є рішення Вишгородського районного суду Київської області у вказаній вище цивільній справі таким, що не підлягає виконанню; скасувати державну реєстрацію припинення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку на підставі державного акту на право власності, що виданий 16 квітня 2009 року серії ЯЖ № 878822 площею 1,9998 га з кадастровим номером :36:105:0162, індексний номер рішення 31312039 від 09 вересня 2016 року.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 18 січня 2022 року подана ОСОБА_1 заява про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконаннюзалишена без задоволення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким визнати виконавчий документ, яким є рішення Вишгородського районного суду у цивільній справі № 2-413/13 від 14 жовтня 2013 року, таким що не підлягає виконанню. Скасувати державну реєстрацію припинення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку на підставі державного акт на право власності що виданий 16 квітня 2009 року серії ЯЖ № 878822 площею 1,9998 га з кадастровим номером :36:105::0162 індексний номер рішення 31312039 від 09 вересня 2016 року.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що посилання суду, як на підставу відмови у задоволенні вимог заяви ОСОБА_1 , на те, що виконавчий лист в даній справі не видавався, передчасним та помилковим, оскільки судове рішення було виконано без видачі виконавчого документа на підставі самого рішення.

Відтак, судове рішення виконано з порушенням строку визначеного ст.. 22 Закону України «Про виконавче провадження», а судом першої інстанції не застосовано закон, що діяв на час вказаних правовідносин, а саме положення ст.. 368, 369 ЦПК України в редакції 2004 року, ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла станом на 2014 рік, ч. 5 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що діяв станом на 2014 рік.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Сторони у справі, будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду справи ( а.с. 88, 89,91, 92, 93, 94 т.2), до суду апеляційної інстанції не з`явилися і доказів поважності не явки до апеляційного суду не подали, тому суд з врахуванням положень ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянув справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 14 жовтня 2013 року у цивільній справі № 2-413/13 визнано протиправним та скасовано розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації № 73 від 6 грудня

2009 року «Про зміну функціонального використання земельної ділянки ОСОБА_1 з ведення особисто селянського господарства на ведення індивідуального садівництва та території Новосілківської сільської ради Вишгородського району Київської області». Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку виданий 16 квітня 2009 року ОСОБА_1 серії ЯЖ № 878822 на земельну ділянку вартістю 128261, 37 гривень, площею 1,9998 га з кадастровим номером :36:105:0162 та скасовано його державну реєстрацію.

Також судом встановлено, що рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 жовтня 2013 року, у частині припинення права власності на земельну ділянку ОСОБА_1 , виконано державним реєстратором Мельничук І.А. 9 вересня 2016 року шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна.

Вирішуючи подану ОСОБА_1 заяву про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, та відмовляючи у її задоволенні, суд першої інстанції мотивував свою ухвалу тим, що рішення суду у вказаній справи щодо припинення права власності на земельну ділянку ОСОБА_1 , в контексті положень ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 606-XIV від 21 квітня 1999 року) не відноситься до виконавчих документів, які підлягають примусового виконання органами державної виконавчої служби, а є самостійним виконавчим документом, який був виконаний державним реєстратором у відповідності до положень Конституції України, ст. 18 ЦПК України щодо обов`язковості виконання рішення суду, та дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення поданої заяви.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні поданої ОСОБА_1 заяви відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину "судового провадження" відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

На час виконання рішення Вишгородського районного суду від 14 березня 2013 року у справі №2-413/13 діяв Закон України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року (далі - Закон № 606-XIV), згідно зі статтею 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із пунктом 2 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" 21 квітня 1999 року N 606-XIV виконанню державною виконавчою службою підлягають ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Закону № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином законодавцем при ухваленні вказаного Закону було визначено строки пред`явлення до виконання саме виконавчих документів перелік, яких визнаних вище зазначеним Законом.

Із матеріалів справи вбачається, що правовою підставою для внесення відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно 09 вересня 2016 року було - рішення суду, а не виконавчий документ перелік, яких визначений у пунктом 2 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження", тому посилання апелянта на пропуск строків визначених пункту 2 частини першої статті 22 Закону № 606-XIV для пред`явлення до виконання рішення суду є безпідставним.

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). При цьому нормами вказаного Закону строк пред'явлення рішення суду для вчинення реєстраційних дій не обмежений.

Отже, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 жовтня 2013 року, що набрало законної сили в частині визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку виданого 16 квітня 2009 року ОСОБА_1 серії ЯЖ №878822 на земельну ділянку вартістю 128261,37 грн. площею 1,9998 га з кадастровим номером :36:105:0162 та скасування його реєстрації було достатньою підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно.

Таким чином вказане рішення фактично виконано, а тому само по собі вимога, що викладена заявником в заяві при визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню не є ефективним способом захисту прав.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують по суті викладених у судовому рішенні висновків, а тому вказана апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 18 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Текст постанови виготовлено 06 липня 2022 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв