МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2022 р. Справа №370/1524/21

Макарівський районний суд Київської області

у складі: судді Мазки Н.Б.

із секретарем Некращук Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Макарівського районного суду Київської області у смт Макарів Бучанського району Київської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків, посилаючись на те, що в провадженні Макарівського районного суду Київської областю знаходиться цивільна справа №370/3605/19 за позовом ОСОБА_2 про виділ йому ? частини із складу придбаних із ним, позивачем земельної ділянки та житлового будинку з надвірними будівлями.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ним та відповідачем 15.06.2001 року, згідно договору купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 793, придбано в рівних долях земельну ділянку загальною площею 0,550 га та згідно договору купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 792, придбано в рівних долях житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

З дня купівлі майна відповідач жодного дня на ній не був. Не знає де вона розташована, з ким межує, не бере участі в її збереженні і утриманні, не сплачував земельний податок, ухилявся від Державної реєстрації права власності.

За думкою позивача, з незаконного ухилення відповідача від участі у спільній частковій власності порушено право позивача вилучати з належного йому майна корисні властивості, отримуючи дохід та розпоряджання цим майном.

Порушеннями відповідачем ОСОБА_2 його, позивача прав завдано матеріальну шкоду в сумі 63670.50 гривень, яка складається із: 28785 гривень відповідно до звіту про незалежну оцінку ? частини житлового будинку та господарських споруд (домоволодіння), проведеного експертом ОСОБА_3 ; 34885.50 гривень експертної оцінки ? частини земельних ділянок за їх цільовим призначенням, проведеного підприємством «Енергомакс»: експертна оцінка земельної ділянки площею 0,250 га з кадастровим номером :03:001:0002 становить 48750.00 гривень, вартість ? її частини 24375.00 гривень, а експертна оцінка земельної ділянки площею 0,300 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :03:001:0003 становить 21021.00 гривень, вартість її ? частини 10510.50 гривень. разом вартість ? частини земельних ділянок за їх цільовими призначеннями становить 34885.50 гривень (24375.00 гривень + 10510.00 гривень).

Позивач ОСОБА_1 просить: стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 63670,50 гривень.

Ухвалою суду від 02.09.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення такої ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Згідно ухвали суду від 25.08.2022 року за клопотанням позивача розгляд справи продовжено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву про відшкодування матеріальних збитків просив відмовити у задоволенні позову, та зазначив про те, що відсилання позивача до цивільної справи №370/3605/19, а саме до ухвали Макарівського районного суду Київської області від 26.08.2020 року є недоречним та неприйнятним, оскільки вищезазначена ухвала оскаржувалася позивачем в апеляційному порядку та залишена без змін Київським апеляційним судом на підставі постанови від 24.02.2021 року.

Позивач у позовній заяві та в додатках до неї не надав жодних прийнятних доказів стосовно самоухилення відповідача від участі у володінні, користуванні і розпорядженні майном. Зокрема, позивачем недотримані вимоги ЦПК України щодо належності, достовірності та достатності доказів.

Довідка ПАТ «КИЇВОБЛЕНЕРГО» від 07.03.2019 року № 73, видана позивачу та додана ним до позовної заяви, жодним чином не доводить самоухилення відповідача від участі у володінні, користуванні і розпорядженні майном.

Те ж саме стосується і довідки Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області від 15.02.2019 року №79, виданої позивачу та доданої ним до позовної заяви. Інші документи, додані позивачем до позовної заяви, взагалі не відносяться до предмету доказування тих обставин, про які йдеться в позовній заяві.

Водночас, у нього ОСОБА_2 є в наявності докази, які підтверджують його участь у належному володінні і користуванні майном. Зокрема, про це свідчить технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовлений станом на 27.06.2019 року ФОП ОСОБА_4 . Замовником даного документу був він, відповідач.

Крім того, 11.07.2019 року він, відповідач отримував Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформований ОСОБА_5 , Людвинівська сільська рада Макарівського району, Київської області, на житловий будинок і 01.07.2019 року Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформовані державним реєстратором Дюдюра А.В. на земельні ділянки.

З моменту придбання у власність майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , він, відповідач постійно брав участь у користуванні цим майном, зокрема, садив на земельній ділянці дерева, неодноразово косив траву, здійснював інші господарські роботи по утриманню житлового будинку і господарських будівель та споруд.

Натомість саме позивач своїми діями всіляко перешкоджає йому, відповідачу користуватися своїм майном та ініціює різноманітні адміністративні перепони для продажу належного йому майна, порушуючи при цьому його право розпоряджатися майном.

Позивач у позовній заяві посилається на те, що йому з вини відповідача заподіяні збитки внаслідок неодержання доходів із-за неможливості використання 1/2 частки спільно придбаного майна, суму матеріальної шкоди оцінює в 63670.50 гривень.

Оскільки позивачем у позовній заяві та в доданих до неї додатках жодним чином не доведено навіть самоухилення відповідача від участі у володінні, користуванні і розпорядженні майном, яке могло хоча б теоретично завдати якусь матеріальну шкоду позивачу, то і заявлені позовні вимоги позивача щодо матеріальних збитків та їх розміру є надуманими та необґрунтованими, не підтверджені доказами у відповідності до ст.77, 79-80, ч.1 ст.81 ЦПК України, та не прослідковується причинно-наслідковий зв`язок між збитками та поведінкою відповідача, тому застосування норм ст.22, 1166 ЦК України є неможливим.

Позивач у позовній заяві посилається на звіт про незалежну оцінку 1/2 частини житлового будинку та господарських споруд (домоволодіння) проведеного експертом ОСОБА_3 . Проте, незрозуміло, яким чином цей документ може свідчити про завдання позивачу матеріальної шкоди в сумі 8785 гривень.

Те ж саме стосується й експертної оцінки 1/2 частини земельних ділянок за їх цільовим призначенням, проведеної підприємством «Енергомакс», даний документ не свідчить про завдання позивачу якоїсь матеріальної коди (а.с.35-37).

У відповіді на відзив на позовну заяву ОСОБА_1 зазначив, що в позовній заяві наведені фактичні дані самоусунення ОСОБА_2 від участі у володінні, користуванні і розпорядженні спільно придбаним майном, що стало причиною нанесення йому, позивачу матеріальних збитків (а.с.49, 50).

Поштовий конверт з судовою повісткою на ім`я ОСОБА_1 повернувся до суду з відміткою працівника пошти про те, що адресат за вказаною адресою відсутній.

Надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду.

Такий висновок КЦС ВС зроблено у рішенні (постанові) від 11.05.2021 року у справі 216/3765/16-ц. Відповідач ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги не визнав повністю.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що згідно договорів купівлі-продажу від 15.06.2001 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купили у рівних долях кожний земельну ділянку площею 0,550 га для обслуговуванням житлового будинку та господарських споруд - 0,250 га та ведення особистого підсобного господарства - 0,300 га, що розташована на території Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області по АДРЕСА_2 , (а.с.7).

Згідно договорів купівлі-продажу від 15.06.2001 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купили у рівних долях кожний житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , (а.с.8, 9).

В висновку експерта про вартість об`єкта незалежної оцінки, а саме: ? частини домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , зазначена вартість в розмірі 28785.00 гривень (а.с.20).

З висновків про експертну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0002 та земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0003, вбачається вартість земельних ділянок відповідно: 8750.00 гривень та 21021.00 гривня (а.с.21, 22).

Відповідно довідки №79 від 15.02.2019 року, виданої Копилівською сільською радою Макарівського району Київської області, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживає та зареєстрований з 30.01.2002 року та користується земельними ділянками кадастрові номери: :03:001:0002, :03:001:0003, з червня 2001 року за адресою: АДРЕСА_1 , (а.с.23).

Згідно довідки №73 від 07.03.2019 року, виданої Макарівським районним підрозділом ПрАТ «Київобленерго», ОСОБА_1 дійсно 02.11.2001 року заключив договір №110/239 про користування електричною енергією з ДАЕК «Київобленерго», за об`єктом житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає (а.с.24).

Відповідно технічному паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленому 27.06.2019 року ФОП ОСОБА_4 , володільцем будинку вказаний ОСОБА_2 (а.с.38-43).

Вимогами ст.263 ЦПК України регламентовано, що судове рішення повинного гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно із статями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов1язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях суду та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Хоча пункт 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, ;4909/04, параграф 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

Оцінюючи надані сторонами докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за таких обставин.

Суд вважає, що позивачем не доведено належними доказами факт спричинення матеріальної шкоди.

Обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування матеріальної шкоди покладається саме на позивача, що відповідає змісту ч.3 ст.12, 81 ЦПК України.

Керуючись вимогами ст.12, 13, 76-79, 81, 263 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 63670,50 гривень.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося - з дати складення повного його тексту.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.273 ЦПК України.

Рішення складено 27.10.2022 року.

Суддя