ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6524/22 Справа № 932/6882/21 Головуючий у першій інстанції: Ковальчук Т. А. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі і гідності та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем існує спір щодо визнання заповіту недійсним, який на даний час розглядається в Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська, номер справи 932/11569/20. Під час розгляду зазначеної справи ОСОБА_2 були надані письмові відзив та заперечення, які на думку ОСОБА_1 не відповідають дійсності та порушують право позивача на повагу до його честі та гідності. Зокрема зазначені документи містять наступні дані: нібито бабуся відповідача, заповіт якої оскаржується позивачем «сама себе доглядала і допомогала та утримувала ще й дядька, позивача по справі ОСОБА_1 »; «дядько (позивач по справі) завжди знав, що бабуся на відповідача залишила заповіт. Таким чином, посилання позивача, що бабуся хворіла, потребувала сторонньої допомоги є надуманими та направленими на зміну волевиявлення бабусі з метою позбавити мене права на спадок»; «про ОСОБА_1 не працював, не отримував доходу та останні роки жив за рахунок пенсії бабусі, тож бабуся не знаходилася на його утриманні. Стосовно лікування бабусі, то ОСОБА_1 не займався даним питанням». Таким чином, діями відповідача була принижена честь, гідність позивача, а також завдана моральна шкода, що виразилася у моральних стражданнях та переживаннях. Тому, позивач просив визнати недостовірною та такою, що порушує права ОСОБА_1 на повагу до його честі та гідності інформацію, розповсюджену ОСОБА_2 у справі № 932/11569/20 у відзиві на позовну заяву від 14.12.2020 року та запереченні від 30.01.2021 року про те, що позивач не мав самостійного заробітку, перебував на утриманні своєї матері бабусі відповідача ОСОБА_3 , не допомагав і не доглядав її, а лише чекав її смерті аби відсудити спадщину; зобов`язати ОСОБА_2 спростувати поширену відносно ОСОБА_1 недостовірну інформацію, шляхом оголошення ОСОБА_2 на найближчому судовому засіданні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська по справі №932/11569/20, яке відбудеться після набрання судовим рішенням законної сили, наступного тексту спростування: у справі №932/11569/20, у відзиві на позовну заяву від 14.12.2020 року та заперечення від 30.01.2021 мною, ОСОБА_2 , озвучувались недостовірні та неправдиві відомості відносно ОСОБА_1 , а саме те, що він не мав самостійного заробітку, перебував на утриманні своєї матері бабусі відповідача ОСОБА_3 , не допомагав і не доглядав її, а лише чекав її смерті аби відсудити спадщину; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі і гідності та стягнення моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справиповідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа №932/11569/20 про визнання заповіту недійсним (а.с. 65-67 т.1); в обгрунтування позову, зокрема, зазначено, що спадкодавець не усвідомлювала значення своїх дій на час складання заповіту, ОСОБА_2 скористався хворобливим станом спадкодавця у своїх цілях, тощо.

Під час розгляду зазначеної справи ОСОБА_2 подано відзив та заперечення, де, зокрема, зазначалася інформація про те, що «бабуся відповідача, заповіт якої оскаржується сама себе доглядала і допомагала та утримувала ще й дядька, позивача по справі ОСОБА_1 ; бабуся хворіла, потребувала сторонньої допомоги є надуманими та направленими на зміну волевиявлення бабусі з метою позбавити мене права на спадок»; « ОСОБА_1 не працював, не отримував доходу та останні роки жив за рахунок пенсії бабусі, тож бабуся не знаходилася на його утриманні. Стосовно лікування бабусі, то ОСОБА_1 не займався даним питанням» (а.с. 8-12 т.1).

Відповідно до статті 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності.

Згідно із частиною четвертою статті 32 Конституції України та статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Частиною першою статті 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація (частина перша статті 201 ЦК України).

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканим. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло.

Позови про захист гідності, честі та ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до частини першої статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

За змістом статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

Позови про захист честі, гідності чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (статті 3, 28).

Згідно із роз`яснень, викладених у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом (абзац 3 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

У пункті 18 цієї ж постанови зазначено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК України та статті 10 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Згідно із частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року (справа №464/1761/19-ц, провадження №61-14455св20).

Відповідно до ст.30 ЗУ «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири).

Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що оспорювана у цьому позові інформація надана суду у звязку із розглядом вказаної вище цивільної справи №932/11569/20 про визнання заповіту недійсним та є обгрунтуванням правової позиції ОСОБА_2 , який є відповідачем у цивільній справі №932/11569/20; враховуючи, що оспорювана інформація безпосередньо стосується предмету позову у цивільній справі №932/11569/20, - колегія дійшла висновку, що у задоволенні позову про захист честі і гідності повинно бути відмовлено саме з наведених вище підстав, тому рішення місцевого суду підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову; в іншій частині рішення підлягає залишено без змін.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то стаття 23 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації.

Оскільки відсутні підстави для задоволення вимог позову в частині визнання інформації недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права позивачів на повагу до їхньої гідності та честі, то відповідно не підлягають і задоволенню вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

В іншій частині рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова