ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 680/652/21

Провадження № 22-ц/4820/1120/22

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справКорніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Козак І.О.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №680/652/21 за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна та ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 27 квітня 2022 року (суддя Олійник А.О.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом, ТОВ «Авентус Україна» (далі - Товариство) вказувало, що 05 травня 2020 року між Товариством та ОСОБА_1 був укладений договір №2358144 про надання споживчого кредиту. Згідно з умовами кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 12000 грн, а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. Позивач посилається на те, що договір укладений в електронній формі відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію». Позивач зазначив, що ним належним чином виконано свої зобов`язання, здійснивши перерахунок грошових коштів на банківський рахунок відповідача № НОМЕР_1 , проте ОСОБА_1 належним чином не було виконанні договірні зобов`язання, а саме: не повернуто кошти в строк та умовах, встановлених кредитним договором та не сплачено відсотки. У зв`язку із чим станом на 24.09.2021 заборгованість відповідача перед Товариством склала 39310 грн, що складається з: 12000 грн - заборгованості за кредитом (тіло кредиту) та 27310 грн - суми заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. А тому саме 39310 грн просило стягнути Товариство на свою користь з ОСОБА_1 .

Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 27 квітня 2022 року позов ТОВ «Авентус Україна» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства заборгованість за договором №2358144 про надання споживчого кредиту від 05 травня 2020 року в розмірі 18790 грн. В решті вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із цим рішенням суду в частині відмови у позові ТОВ «Авентус Україна» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт зазначає, що ним заявлено позовні вимоги, зокрема про стягнення заборгованості по несплаченим відсоткам, виключно відповідно до умов Договору, з урахуванням вимог ЦК України, тобто відповідно до п.1.5.2 та п.3.1 Договору нарахування процентів здійснювалося протягом 120 днів (30 днів (строк кредиту п.1.4 Договору) + 90 днів (період на який нараховуються проценти на залишок фактичної заборгованості п.3.1 Договору). Разом з цим, відповідач не надав доказів погашення заборгованості за період починаючи з 05.06.2020, тобто протягом наступних 90 днів, а тому позивач вважає, що вимоги Товариства щодо нарахування стандартної відсоткової ставки на суму заборгованості протягом наступних 90 днів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, апелянт наголошує на тому, що процентна ставка, встановлена п.1.5.2, п.3.1 не може вважатися відповідальністю позивача відповідно до ст. 625 ЦК України, адже як вбачається з цієї статті проценти є платою за користування кредитними коштами, яка сплачується до дня повернення позики, в зв`язку з чим нарахування таких процентів не може вважатися відповідальністю. Товариство вважає, що ст. 625 ЦК України може бути застосована до даних правовідносин додатково, як міра відповідальності позичальника за прострочення і ніяким чином не може заміняти основну плату за користування чужими грошовими коштами, що передбачена кредитним договором.

Апелянт посилається на те, що викладене в рішенні судом першої інстанції те, що нарахування процентів Товариством виходить за межі строку кредитування, а строк договору закінчився 04.06.2020 і позивач безпідставно нараховує проценти за користування кредитними коштами не відповідає дійсності.

Зважаючи на викладене, Товариство просить колегію суддів скасувати рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повному обсязі.

Також, до апеляційного суду надійшла апеляційна скарга від ОСОБА_1 , який вважає оскаржуване рішення таким, що постановлене без додержання норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що враховуючи ненадання позивачем оригіналів доказів на вимогу суду, не посвідчення належним чином копій поданих документів можна дійти висновку, що Новоушицький районний суд Хмельницької області зробив висновок про укладення між сторонами кредитного договору від 05.05.2020 за №2358144 з порушенням норм чинного законодавства та не у відповідності із фактичними матеріалами справи.

Крім того, ОСОБА_1 посилається на те, що в виписці по рахунку, що надана АТ КБ «ПриватБанк», не зазначається про отримання коштів а ні від Товариства, а ні від ТОВ ФК «Вейфорпей», а вказується лише про переказ коштів на картку без жодної ідентифікації особи, яка здійснила такий переказ. Апелянт вважає, що належними та допустимими доказами, які б доводили отримання відповідачем від позивача кредитних коштів можуть бути виключно первинні облікові документи, які б дали змогу встановити, коли, на яку суму та від кого отримував кошти ОСОБА_1 , адже із наданих АТ КБ «ПриватБанк» документів цього встановити неможливо.

А тому, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Авентус Україна» ОСОБА_1 вказує, що з п.1.4 договору вбачається, що строк кредитування становить 30 днів, а відповідно до позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 - право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. А тому позивачем безпідставно нараховано відсотки за період після закінчення терміну договору. Крім того, відповідач посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.05.2020 у справі №922/3578/18, за якою після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення вимоги про повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе не на підставі умов договору, а на підставі ст. 625 ЦК України. Таким чином, поведінка боржника не може бути як правомірною так і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст. 1048 ЦК України та ст. 625 ЦК України. А тому, ОСОБА_1 у відзиві просить відмовити в задоволені апеляційної скарги ТОВ «Авентус Україна».

Також, до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від ТОВ «Авентус Україна», в якому Товариство зазначає, що договір був укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Позивач вказує, що договір не був би укладений між сторонами саме без реєстрації відповідача на сайті Товариства, без створення Особистого кабінету, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіна та пароля, без подання заявки на отримання кредитних коштів. Укладення кредитного договору повністю відповідало внутрішній волі відповідача. Таким чином, договір між сторонами було укладено в електронній формі, шляхом створення (формування) електронних документів. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Також, Товариство зазначає, що переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору, підтверджується копією Інформаційної довідки №5185-ВП від 21.09.2021 ТОВ ФК «Вейфорпей», складеної у відповідності до вимог законодавства та яка містить усі необхідні реквізити, а також згідно якої вбачається, що за дорученням ТОВ «Авентус Україна» було здійснено переказ коштів 05.05.2020 на суму 12000 грн на рахунок № НОМЕР_1 на ім`я власника картки ОСОБА_1 . Крім того, згідно наданої виписки АТ КБ «ПриватБанк» чітко вбачається зарахування коштів 05.05.2020 в розмірі 12000 грн на рахунок відповідача. Тому, Товариство просить відмовити ОСОБА_1 в задоволені його апеляційної скарги.

Справа розглядається в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

І відповідно до положень ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення судового рішення, постановленого за відсутністю учасників справи є дата складення повного судового рішення 06 липня 2022 року.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 05 травня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі був укладений договір №2358144 про надання споживчого кредиту (далі - Договір), відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кредит на суму 12 000 грн строком на 30 днів (п. п.1.3, 1.4 Договору).

Згідно п. 1.1 Договору його укладення здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в Особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС Товариства.

За змістом п.1.5 Договору сторони погодили фіксовану процентну ставку за користування коштами, а саме:

-знижену процентну ставку, яка становить 1,33% в день від суми кредиту, яка застосовується у межах строку надання кредиту (п.1.4), якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку (п.1.5.1);

- стандартну процентну ставку, яка становить 1,90 % в день від суми кредиту, яка застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 Договору, якщо споживач не виконав умови зазначені у п.1.5.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки; та в межах нового строку, якщо відбулось продовження строку користування кредитом до п. 4.1-4.6 Договору; та в межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору становить: за зниженою ставкою - 468,78% річних, за стандартною ставкою - 695,40% річних (п.1.7 Договору).

Відповідно до п. 1.8,1.8.1, 1.8.2 Договору визначена загальна вартість кредиту на дату укладення договору за зниженою ставкою у розмірі 16788 грн, за стандартною ставкою - 18840 грн.

Як вбачається із розділу 2 «Порядок та умови надання кредиту» сторони визначили, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_2 або іншої платіжної карти, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Сума кредиту перераховується Товариством протягом трьох робочих днів з моменту укладення Договору. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1 Договору.

Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році тобто метод «факт/факт». До періоду розрахунків процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту (п.3.1-3.2).

За змістом п.9.6 Договору він укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору.

Датою укладення Договору є дата його підписання та він діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним (п.9.2 Договору).

Відповідно до Графіку платежів до договору про надання коштів у кредит на умовах споживчого кредиту №2358144 від 05.05.2020, дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів - 04.06.2020, сума кредиту складає 12 000 гривень, сума нарахованих процентів - 4788 гривень. Разом до оплати: 16788 гривень (а.с.11).

Також, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідач за допомогою електронного підпису (цифрового ідентифікатора) підписав графік платежів до договору №2358144 та паспорт споживчого кредиту, таким чином підтвердивши отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту, виходячи із обраних ним умов кредитування та наслідки у разі невиконання зобов`язань за таким договором (а.с.11,20-21).

Договором про організацію переказу грошових коштів № ВП -200417-1 від 20 квітня 2017 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ ФК «Вейфорпей», останнє взяло на себе зобов`язання з організації та здійснення переказів грошових коштів від кредитної установи ТОВ «Авентус Україна» на банківські картки клієнтів (для видачі кредитів або позик) (а.с. 25-27).

Як слідує із листа ТОВ ФК «Вейфорпей» від 21.09.2021 за вих. №5185-ВП 05 травня 2020 року ТОВ ФК «Вейфорпей» за заявою ТОВ «Авентус Україна» здійснило переказ коштів в розмірі 12000 грн шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_3 , код авторизації 409188, номер транзакції в системі WayForPay - creditplus 7268438 (а.с. 29).

Як вбачається із повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-211230/24570 від 05.01.2022 картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ КБ «ПриватБанк», який був змінений на № НОМЕР_4 , належить ОСОБА_1 (а.с. 144).

І згідно наданої АТ КБ «ПриватБанк» виписки по рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 вбачається зарахування 05.05.2020 на вказаний рахунок НОМЕР_5 грн (а.с. 215).

Відповідно до розрахунку ТОВ «Авентус Україна» заборгованість ОСОБА_1 за договором № 2358144 від 05.05.2020 станом на 24.09.2021 становить 39310 грн, з яких заборгованість за основним боргом 12000 грн і заборгованість по процентам 27360 грн, що проведена за 120 днів відповідно до п. 1.5.2 Договору (30 днів + 90 днів після виникнення прострочки =120). (12 000 грн (тіло кредиту) х 1,9 % (стандартна процентна ставка)=228,00 грн (тобто за один день), 120 днів х 228,00 грн = 27360 грн 50 грн (сплачені відповідачем) = 27 310 грн (а.с. 22-24).

Згідно із свідоцтвом серії ФК №870 від 28.02.2018, виданим Національною комісією, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ТОВ «Авентус Україна» є фінансовою установою (а.с. 5).

Відповідно до свідоцтва від 02.07.2015, виданим Національною комісією, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ТОВ ФК «Вейфорпей» є фінансовою установою (а.с. 31), що має ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків (а.с. 30).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що: кредитний договір між сторонами укладено відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію»; Позичальником через ТОВ ФК «Вейфорпей» надано позичальнику шляхом перерахування на картковий рахунок останнього, що відкритий у АТ КБ «ПриватБанк» 12000 грн кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору; ОСОБА_1 умови кредитного договору щодо повного погашення протягом 30-денного строку кредитної заборгованості чи протягом 3 календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку не виконав.

Враховуючи наведене та те, що відсутні підстави для застосування заниженої процентної ставки (1,33%), що кредитний договір від 05.05.2020 пролонгований не був, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення із позичальника на користь позивача 18790 грн заборгованості за договором №2358144 про надання споживчого кредиту від 05.05.2020 (12000 грн заборгованості за тілом кредиту + 6840 грн заборгованість за відсотками - 50 грн, сплачених ОСОБА_1 ). Та відсутні підстави для стягнення відсотків за період з 05.06.2020 по 02.09.2020 у розмірі, що визначені кредитним договором.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду, оскільки вони відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Так, за змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію» (надалі Закон), який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Відповідно до статті 3 цього Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 5 статті 11 Закону передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до статті 12 указаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши у відповідності із вимогами ст. 89 ЦПК України надані позивачем та витребувані судом: скрін - шоти за №№1-11 (реєстрація, особиста інформація; підтвердження заявки; вхід у особистий кабінет; пропозиція укласти електронний договір (оферта); підписання договору, надіслання 05.05.2020 о 18:52:49 пропозиції споживачу на номер телефону НОМЕР_6 (скрін - шот №8) щодо підписання договору одноразовим ідентифікатором М904551; відправлення повідомлення на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.126 зворот) про перерахування на карту кредиту в розмірі 12000 грн із зазначенням строку кредитування, дати погашення та суму до сплати (скрін - шот №10); інформація про кредит); LOG-файл укладення електронного договору №2358144 від 05.05.2020; копію електронного Договору №2358144 про надання споживчого кредиту від 05.05.2020, що підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором М904551 05.05.2020 18:53:02 ( ОСОБА_1 ) у паперовому вигляді; графік платежів до договору про надання споживчого кредиту №2358144 від 05.05.2020, що підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором М904551 05.05.2020 18:53:02 ( ОСОБА_1 ); копію паспорту споживчого кредиту від 05.05.2020 у паперовому вигляді, що підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором М904551 05.05.2020 18:53:02 ( ОСОБА_1 ); Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» від 19.01.2020; розрахунок заборгованості по договору №2358144 від 05.05.2020; договір про організацію переказу грошових коштів №ВП-200417-1 від 20.04.2017; довідку ТОВ ФК «Вейфорпей» від 21.09.2021; ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків ТОВ ФК «Вейфорпей»; свідоцтво про реєстрацію ТОВ ФК «Вейфорпей» як фінансової установи; виписку АТ КБ «ПриватБанк» по рахунку ОСОБА_1 за період з 02.06.2015 по 03.01.2022 суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що відповідач умови Договору належним чином не виконав, у зв`язку із чим наявні підстави для стягнення з останнього на користь Товариства 12000 грн заборгованості за тілом кредиту та 6790 грн заборгованості за відсотками (6840 грн заборгованість за відсотками - 50 грн, сплачених ОСОБА_1 ).

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що Товариством не доведено здійснення ним, як кредитодавцем перерахунку грошових коштів на картковий рахунок відповідача у сумі 12 000 грн, судова колегія виходить з наступного.

Так, відповідно до п. 2.1 Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту.

Відповідно до п. 11 Договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-200417-1 від 20.04.2017, укладеного між ТОВ ФК «Вейфорпей» (Фінансова компанія) та ТОВ «Авентус Україна» (Кредитна установа) предметом цього договору, крім іншого, є організація та здійснення переказів грошових коштів від Кредитної установи на банківські рахунки Клієнтів (для видачі кредитів або позик) (а.с. 25-27).

За інформацією ТОВ ФК «Вейфорпей», викладеною у листі № 5185-ВП від 21.09.2021, ТОВ ФК «Вейфорпей» за дорученням ТОВ «Авентус Україна» здійснило 05.05.2020 перерахування коштів на карту клієнта у сумі 12 000 грн, маска картки НОМЕР_3 , з кодом авторизації 409188, номер транзакції в системі НОМЕР_7 (а.с. 29).

Як слідує із інформації АТ КБ «ПриватБанк» від 05.01.2022 №20.1.0.0.0/7-211230/24578 (а.с. 213-215) рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 в зв`язку із закриттям карти був змінений на рахунок № НОМЕР_4 і відповідно до інформації виписки по зазначеному рахунку за період з 04.05.2020 по 07.06.2020 вбачається зарахування 05.05.2020 на карту ОСОБА_1 № НОМЕР_1 переказу в розмірі 12000 грн, що були використанні.

Оцінивши зазначені докази у відповідності до вимог процесуального законодавства та врахувавши відсутність доказів протилежного, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позичальник ОСОБА_1 отримав кредитні кошти по Договору у розмірі 12000 грн.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 про не виконання позивачем ухвали Новоушицького районного суду Хмельницької області від 23.12.2021 щодо витребування у позивача оригіналів Договору, паспорту споживчого кредиту та пропозиції оферти і акцепти стосовно Договору і в зв`язку із цим відсутні підстави для задоволення позовних вимог у сумі 18790 грн, судова колегія вважає їх голослівними

Так, у ч.ч. 2, 3, 5 ст. 100 ЦПК України визначено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Суд апеляційної інстанції констатує, що порушень судом першої інстанції порядку надання і отримання доказів не встановлено.

Слід зазначити, що надані позивачем на виконання ухвали суду першої інстанції від 23.12.2021 паперові копії електронних доказів засвідчені директором ТОВ «Авентус Україна» у відповідності із вимогами п. 5.27 Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно - розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003) (із проставленням у лівому нижньому куті документів відміток, що складається із слів «Згідно з оригіналом. Директор ТОВ «Авентус Україна» 10.01.2022 Володимир Довгаль», підписів, печаток а.с.125-134), що спростовує твердження апелянта ОСОБА_1 про те, що надані позивачем паперові копії кредитного договору, паспорту споживчого кредиту, графіку платежів не посвідчені належним чином.

ОСОБА_1 , зазначаючи про наявність у нього сумнівів щодо відповідності паперових копій електронних доказів: Договору, паспорту споживчого кредиту та графіку платежів їх електронним оригіналам не вказав, у чому саме полягають ці сумніви та на якій підставі вони виникли, лише заперечував факт укладення між ним та позивачем Договору від 05.05.2020, при цьому в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не оспорюючи факт отримання ним на картковий рахунок у АТ АБ «ПриватБанк» 05.05.2020 коштів в розмірі 12000 грн та використання їх, не надав доказів отримання цих коштів від інших осіб, відмінних від ТОВ ФК «Вейфорпей» на підставах будь - яких угод, відмінних від Договору.

З огляду на вищенаведене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції за відсутності обґрунтованих відповідачем сумнівів у відповідності паперових копій електронних доказів саме оригіналам електронних доказів (Договору, графіку платежів та паспорту споживчого кредиту) вірно вважав, що відсутні підстави для дослідження таких оригіналів електронних доказів за наявності в матеріалах справи їх паперових копій, посвідчених у порядку, передбаченому законом.

Оцінюючи посилання в апеляційній скарзі ТОВ «Авентус Україна» на те, що на час подання позовної заяви відповідач перед Товариством мав заборгованість у розмірі 39310 грн (12000 грн заборгованості за кредитом та 27310 грн заборгованості по відсоткам за користування кредитом строком за 120 днів); те, що відповідачем не надано доказів погашення заборгованості за період з 05.06.2020, внаслідок чого Товариством законно нараховано стандартну відсоткову ставку на суму заборгованості протягом наступних 90 днів (п.1.5.2) та те, що ст.625 ЦК України може бути застосована до даних правовідносин додатково, судова колегія вважає їх такими, що не заслуговують на увагу.

Так, відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України.

Якщо строк кредитування закінчився або кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, то з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний сплатити неустойку та суми передбачені статтею 625 ЦК України.

Отже, враховуючи вищезазначені висновки Великої Палати Верховного Суду, умови Договору та факт невиконання позичальником своїх зобов`язань у обумовлений сторонами Договору строк і ту обставину, що строк кредитування сплив 04.06.2020, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність законних підстав для стягнення із ОСОБА_1 процентів за порушення ним строків виконання зобов`язань в межах дії Договору, що нараховані з 05.06.2020 у розмірі, що визначені п. 1.5.2 та п. 3.1. Договору.

І оскільки позивачем не заявлялися вимоги про стягнення із ОСОБА_1 сум, що передбачені статтею 625 ЦК України, тому у суду першої інстанції з огляду на принцип диспозитивності судового процесу, були відсутні законні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача грошових коштів, як відповідальність за невиконання грошового зобов`язання.

Порушень процесуального закону, що б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 27 квітня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 06 липня 2022 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай