Справа №:755/2774/21
Провадження №: 6/755/114/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі

головуючої судді Виниченко Л.М.

при секретарі Ганжа Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Аброн», ОСОБА_2 про заміну сторони боржника, видачу виконавчого листа та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

установив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій просить замінити сторону боржника у виконавчому провадженні № 66624682 з ТОВ «Аброн» на ОСОБА_2 , видати новий виконавчий лист та визнати виконавчий лист № 755/2774/21 від 16.04.2021 року таким, що не підлягає виконанню.

Вимоги заяви обґрунтовує тим, що 16.04.2021 року було отримано виконавчі листи про стягнення з ТОВ «Аброн» на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 20 000 грн. та судового збору у розмірі 908 грн. Боржником у виконавчому документі зазначено ТОВ «Аброн».

На підставі виконавчого листа приватним виконавцем Мельником Р.І. було відкрито виконавче провадження № 66624682.

Відповідно до інформації наданої приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельником Р.І., ТОВ «Аброн» на даний час не володіє жодним рухомим чи нерухомим майном, грошові кошти на рахунках такої юридичної особи відсутні, а будь яка діяльність припинена.

Заявник та заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

Як убачається із прохальної частини заяви, заявник просить суд провести розгляд справи у його відсутності.

Згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Вивчивши заяву, додані до неї матеріали та матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 16.04.2021 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі № 755/2774/21 ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Аброн», третя особа ОСОБА_2 про стягнення коштів задоволено частково та стягнуто з ТОВ «Аброн» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 908,00 грн., а всього суму 20 908 грн. 00 коп. (а.с. 40-44)

На виконання рішення суду Дніпровським районним судом м. Києва 10.08.2021 року видано виконавчий лист № 755/2774/21.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Р.І. від 26.08.2021 року відкрито виконавче провадження № 66624682 з примусового виконання виконавчого листа № 755/2774/21 (а.с. 71-71 зв.).

Вирішуючи питання можливості задоволення вимог заяви в частині заміни сторони боржника у виконавчому провадженні, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 року по справі № 161/20677/13-ц зазначив, що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни боржника внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Крім цього, Верховний Суд у постановах винесених за результатом розгляду справ пов`язаних із вирішенням питання про заміну сторони виконавчого провадження неодноразово зазначав, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.

Як на підставу для заміни сторони боржника у виконавчому провадженні заявник посилається на відсутність у ТОВ «Аброн» жодного рухомого чи нерухомого майна, грошових коштів на рахунках та припинення будь якої діяльності товариства.

Натомість, суд зазначає, що наведені заявником підстави для заміни сторони боржника у виконавчому провадженні не можуть бути підставою для задоволення вимог заяви у цій частині, оскільки відсутність у боржника рухомого чи нерухомого майна, грошових коштів не припиняє жодних зобов`язань за рішенням суду.

Крім цього, заявником не надано доказів того, що ОСОБА_2 являється правонаступником всіх прав та обов`язків боржника ТОВ «Аброн» за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16.04.2021 року.

В частині вимог про визнання виконавчого листа № 755/2774/21 таким, що не підлягає виконанню, суд зазначає наступне.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 2 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судого рішення.

Відповідно до змісту ст. 432 ЦПК України, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин. Словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Відповідно до сталої практики сформованої Верховним Судом, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року винесеній у справі № 2-4671/11.

В свою чергу, заявником у заяві не наведено жодних обставин, які б свідчили про наявність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та такі вимоги заявлені, як наслідок вимог про заміну сторони боржника у виконавчому провадженні.

Крім цього, судом також не встановлено визначених цивільним процесуальним законом підстав для визнання виконавчого листа № 755/2774/21 таким, що не підлягає виконанню.

В частині вимог про видачу нового виконавчого листа, суд вважає, що такі вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до п. 17.2 Перехідних положень ЦПК України, оформлення і видача судових рішень, якими вносяться зміни до виконавчих документів (у тому числі про виправлення помилки у виконавчому документі; визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом; поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; відстрочку чи розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання; зупинення виконання судового рішення; заміну сторони виконавчого провадження), здійснюється в паперовій формі судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Вищевказане свідчить про те, що чинним процесуальним законом встановлено можливість видачі судом лише одного виконавчого листа щодо боржника, зміни до якого вносяться шляхом постановлення судом відповідного рішення.

Керуючись ст. ст. 353, 432, 442 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Аброн», ОСОБА_2 про заміну сторони боржника, видачу виконавчого листа та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 08 липня 2022 року.

Суддя