КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/8488/2022
Головуючий у суді першої інстанції: Таран Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.
У Х В А Л А

08 липня 2022 року Київський апеляційний суд в складі судді Семенюк Т.А., розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 травня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Національної академії образотворчого мистецтва і архітектури (НАОМА), про зобов`язання адміністрації НАОМА щомісячно видавати позивачу електронний проїзний квиток на всі види громадського транспорту (метро, автобус, тролейбус, трамвай), стягнення заборгованості складової заробітної плати за компенсацію витрат на проїзд та відшкодування моральної шкоди,-

В С ТА Н О В И В :

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 травня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, 27 червня 2022 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалите нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги суд вважає, що, апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду з огляду на положення ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 травня 2022 року ухвалено оскаржуване рішення, повний текст складено 16 травня 2022 року, останнім днем в межах визначеного ст. 354 ЦПК України тридцятиденного строку є 15 червня 2022 року, апеляційну скаргу подано 27 червня 2022 року, тобто скаржником пропущено строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Проте, скаржник не звернулась із клопотанням (заявою) про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду, що унеможливлює вирішення питання про поновлення такого строку.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху для звернення із заявою (клопотанням) про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 травня 2022 року.

Згідно пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України, до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом з апеляційною скаргою скаржник подала клопотання про відстрочення сплати судового збору, посилаючись на відсутність грошей при подачі апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення по справі.

Згідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та ЦПК України єдиною підставою для відстрочення, розстрочення, звільнення або зменшення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Тобто даними нормами законодавства визначена виключна підстава для відстрочення, розстрочення, звільнення або зменшення сплати судового збору.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Враховуючи те, що апелянт не надав належного доказу на підтвердження неможливості здійснення оплати судового збору, не вказавши обґрунтовані підстави, з якими чинне законодавство пов`язує відстрочення сплати судових витрат, клопотання про відтермінування сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 12 травня 2022 року - залишити без руху.

Надати строк протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали для звернення із заявою (клопотанням) про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Роз`яснити, що в разі не усунення у визначений судом термін недоліків щодо подання заяви про поновлення строку у відкритті провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Т.А. Семенюк