Справа № 344/7734/17
Провадження № 22-ц/4808/993/22
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Працун В.В.

з участю представників: ОСОБА_1 адвоката Тугая І.М.;

ОСОБА_2 адвоката Гандзюк І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 16 лютого 2022 року, ухвалену в складі судді Шамотайла О.В. в м. Івано-Франківську у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів та про стягнення інфляційних втрат та процентів за користування коштами та зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Позовна заява мотивована тим, що згідно розписки від 22 червня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали від нього 15 000 дол США, що еквівалентно 315 000 грн для оформлення документації по оренді земель сільськогосподарського призначення в різних населених пунктах Івано-Франківської області. Своїх обов`язків, які були передбачені досягнутими домовленостями відповідачі не виконали. Кошти, які були передані відповідачам не повернуті. Просив стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в його користь 15 000 дол США, 68 017,04 грн інфляційних витрат за несвоєчасне виконання зобов`язання, 16 932,33 грн 3% річних та 115 816,44 грн - відсотки за збереження та користування коштами.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 12 жовтня 2018 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат.

У січні 2019 року ОСОБА_3 , ОСОБА_2 подали зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 29 червня 2015 року на виконання доручення відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_2 уклали договір № 44-07/15 з ТзОВ «ВТК «Агріка» на виконання проектно вишукувальних робіт, згідно умов якого ТзОВ «ВТК «Агріка» зобов`язауться виконати проектно-вишукувальні роботи з вартістю робіт 35 000 грн. Роботи на виконання п. 1.1 виконані, про що складаний 28 серпня 2015 року відповідний акт. Однак кошти за проведені роботи у розмірі 35 000 грн відповідачем не сплачені. Просять стягнути з ОСОБА_1 на їхню користь по 17 500 грн.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 11 лютого 2019 року прийнято до провадження зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів та об`єднано з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів та про стягнення інфляційних втрат.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 16 лютого 2022 року залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів, стягнення інфляційних втрат, процентів за користування коштами та заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Не погоджуючись з ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому постановив незаконне рішення. Вказує, що судові засідання у справі призначались на 25.11.2021 р, 21.12.2021 р., 16.02.2022 р. В судові засідання, призначені на 25.11.2021 р, 21.12.2021 р. представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сікомас С.В. з`явився, однак вони не проводились через неявку відповідачів. При відкладенні розгляду справи з 21.12.2022 року на 16.02.2022 року адвокат подав клопотання про його відкладення у зв`язку участю в іншому судовому засіданні. Таким чином, відсутній факт повторної неявки в судове засідання та залишення позовної заяви без розгляду є передчасним. Крім того, судом першої інстанції не враховано, що позивачі за зустрічним позовом тричі підряд не з`являлись в судове засідання, що є наслідком залишення зустрічного позову без розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Тугай І.М. підтримав доводи апеляційної скарги, просить задовольнити скаргу.

Представник ОСОБА_2 адвокат Гандзюк І.Р. заперечила доводи апеляційної скарги, вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Постановляючи ухвалу про залишення без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що в призначені судові засідання сторони систематично не з`являється, що розцінюється судом, як чергові спроби спрямовані на затягування розумного строку розгляду справи, враховуючи наявні в сукупності умови (належне повідомлення сторони, повторна неявка без поважних причин, або повторне не повідомлення про причини неявки та відсутність заяви про розгляд справи за відсутністю позивача) суд змушений залишити позовну заяву без розгляду, оскільки обставини справи свідчать про недодержання умов реалізації стороною позивача (первісного та за зустрічним позовом) свого права на звернення до суду за захистом, а можливість застосування таких прав надалі не втрачена.

Висновок суду не відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та ст.4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів справи убачається, що 16 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення коштів.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 19 червня 2017 року відкрито провадження у справі.

23 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат та процентів за користування коштами, просив стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на його користь за несвоєчасне виконання зобов`язання 68 017,04 грн інфляційних витрат та 16 932,33 грн 3% річних та 115 816,44 грн- відсотки за збереження та користування коштами (а.с.85 т.1).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 12 жовтня 2018 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів та за позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат.

Про останні судові засідання 26.07.2021 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 був повідомлений, що підтверджується розспискою (а.с.141 Т.2)

Розгляд справи не відбулось у зв`язку з вирішенням суддею Шамотайло О.В. клопотань у порядку КПК України(а.с.144 Т.2)

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 повідомлений про наступне судове засідання 14.09.2021 року (а.с.45 Т.2) та 14 вересня 2021 року подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю в іншому судовому засіданні (а.с.149 т.2).

14 вересня 2021 року судове засідання не відбулось у зв`язку з перебування головуючого-судді в нарадчій кімнаті (а.с.150 Т.2).

Представник позивача згідно розписки повідомлений про розгляд справи на 21 грудня 2021 року та на 16.02.2022 року (а.с.155, 161 Т.2).

21 грудня 2021 року судове засідання не відбулось у зв`язку з перебування головуючого-судді в нарадчій кімнаті (а.с.160).

16 лютого 2022 року представник ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю в іншому судовому засіданні (а.с.166 т.2).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Таким чином, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини першої, пунктів 1-2 частини другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача (усіх позивачів) в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

За таких обставин, у суду не було підстав для застосування положень частини 5 статті 223 ЦПК України та пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, оскільки відсутні докази щодо повторної поспіль неявки в судове засідання позивача, оскільки таке судове засідання не проводилось із-за зайнятості головуючого-судді в розгляді інших справ.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Крім цього, в оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції не зазначено дату та час повторної неявки сторін чи їх представників в судове засідання, що суперечить вимогам ч.1ст.128,ч.5ст.223 ЦПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За змістом п.п.1,3,4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставнин, оскаржувана ухвала не відповідає вимогам зазначеного закону, тому підлягає скасуванню з направлення справи суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 374, 379,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 16 лютого 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 01 грудня 2022 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.О.Максюта

Л.В.Васлишин