УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Усатової І.А.,

при секретарі Омелько Г.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Вимоги заяви обґрунтовує тим, що 06.07.2012 Солом`янський районний суд м. Києва ухвалив рішення по справі №2609/14515/12, яким задоволено позов ПАТ "Родовід Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №33/МА-002.07.1 від 07.06.2007 в розмірі 629 762 (шістсот двадцять дев`ять тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 53 коп.

22.05.2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір №14 про відступлення права вимоги, згідно якого ПАТ «Родовід Банк» відступило, зокрема, права вимоги за кредитним договором №33/МА-002.07.1 від 07.06.2007 року ТОВ «Вердикт Капітал».

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.11.2021 року було замінено стягувача ПАТ "Родовід Банк" на його правонаступника ТОВ "Вердикт Капітал" у справі N 2609/14515/12.

ТОВ «Вердикт Капітал», вказує на те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання припав на період ліквідації банку, що призвело до припинення основної діяльності банку, зміну всього керівництва, закриття територіальних відділень банку та звільнення відповідальних за супровід судових справ працівників . Вважає, що строк пропущено з об`єктивних причин, що не залежали від попереднього кредитора в особі банку ПАТ "Родовід Банк".

ТОВ «Вердикт Капітал» вважає достатніми вказані обставини для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи наведене, ТОВ «Вердикт Капітал» просить суд поновити йому пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 до виконання.

У судове засідання 22.09.2022 сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Представник ОСОБА_1 надав відзив на заяву про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, в якому просив відмовити у задоволенні заяви, та просив розглянути справу без його участі.

Відповідно ч. 3 ст. 433 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить на наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06.07.2012 у справі №2609/14515/12 (№2-4071/12) позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором №33/МА-002.07.1 від 07.06.2007 року в розмірі 629 762 (шістсот двадцять дев`ять тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 53 коп. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №33/МА-002.07.1 від 07.06.2007 року звернуто стягнення на автомобіль марки NISSAN, модель ALMERA, що був переданий в заставу ПАТ «Родовід Банк» для забезпечення виконання вимог за кредитним договором 33/МА-002.07.1 від 07.06.2007 року та належить на праві власності ОСОБА_1

21.08.2012 року було видано виконавчий лист на виконання вказаного рішення суду.

22.05.2019 між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір №14 про відступлення права вимоги, згідно якого ПАТ «Родовід Банк» відступило, зокрема, права вимоги за кредитним договором №33/МА-002.07.1 від 07.06.2007 року ТОВ «Вердикт Капітал».

Ухвалою суду від 21.11.2019 заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони стягувача задоволено, стягувача ПАТ «Родовід Банк» на стадії виконання рішення від 06.07.2012 замінено на ТОВ «Вердикт Капітал».

Як вбачається з матеріалів справи, 23 березня 2020 року ТОВ "Вердикт Капітал" звернулося до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 11 Закону України "Про виконавче провадження" регулює загальні строки виконавчого провадження, а стаття 12 - строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку. Строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем (частина перша статті 11 Закону про виконавче провадження). Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення (згідно із пунктом 1 частини першої статті 26 Закону про виконавче провадження). Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або із спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", пункт 1 частини першої статті 26 Закону N 606-XIV). Тобто за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року в справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

За змістом статті 1 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження", чинного на момент видачі виконавчих листів (далі - Закон N 606-XIV), виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до положень пункту 2 частини першої, пункту 1 частини другої статті 22 Закону N 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Згідно із частиною другою статті 22 Закону N 606-XIV строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Отже, за загальним правилом, встановленим Законом N 606-XIV, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Частиною першою статті 433 ЦПК України передбачено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Зазначене право стягувача також закріплено у частині 6 статті 12 Закону України N 1404-VIII.

Як свідчать матеріали справи, виконавчий лист № 2609/14515/12 (№2-1110/13) на виконання рішення суду від 06.07.2012 видано Солом`янським районним судом м.Києва 21 серпня 2012 року.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчі провадження з виконання виконавчого листа № 2609/14515/12 (№2-1110/13) виданого 21 серпня 2012 року Солом`янським районним судом м. Києва про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості на автомобіль марки NISSAN, модель ALMERA, реєстраційний № НОМЕР_1 , що був переданий в заставу ПАТ «Родовід Банк» для забезпечення виконання вимог за кредитним договором 33/МА-002.07.1 від 07.06.2007 та належить на праві власності ОСОБА_1 , відсутні.

Відповідно до офіційної інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на день подання цієї заяви виконавчий лист стосовно боржника на примусовому виконанні не перебував і доказів на підтвердження його пред`явлення до виконання заявником не надано.

5 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року N 1404-VIII, відповідно до частини першої статті 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 5 квітня 2001 року у справі N 3-рп/2001).

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону N 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону N 1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом N 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування його норм до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений в постановах Верховного Суду у від 28 березня 2018 року у справі N 905/6977/13, від 2 травня 2018 року у справі N 5016/149/2011 (17/6), від 1 серпня 2018 року у справі N 553/1951/14-ц, від 10 квітня 2019 року у справі N 521/21810/17, від 29 січня 2020 року у справі N 344/19847/18, від 16 вересня 2020 року у справі N 242/2375/16-ц, від 15 жовтня 2020 року у справі N 202/20331/13-ц.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №166/1472/18).

З наведеного слідує, що підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Аналіз змісту даних норм дає підстави для висновку, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Тобто причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Зазначене повинно підтверджуватися належними і допустимими засобами доказування.

Окрім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

ТОВ «Вердикт Капітал» не надало суду будь-яких інших доказів, котрі б вказували на поважність пропуску цього строку.

Заявником не зазначено достатніх підстав та не надано належних доказів, які заважали первісному стягувачу звернутися до державної виконавчої служби чи приватного виконавця із заявою про примусове виконання виконавчого документа у встановлений законом строк, а також не наведено поважні обставини, що не залежали від його волевиявлення і внаслідок яких він пропустив строк пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Вбачається, що первісний стягувач за виконавчими листами - ПАТ "Родовід Банк" на час відступлення прав вимоги 22 травня 2019 року новому кредитору - ТОВ "Вердикт Капітал" втратив право на пред`явлення виконавчих документів до виконання і відомостей про переривання перебігу строку пред`явлення виконавчих листів до виконання матеріали справи не містять.

Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (стаття 514 ЦК України), тобто станом на 22 травня 2019 року, то право на пред`явлення виконавчих листів до виконання не набув (до вирішення питання про поновлення строку) і новий кредитор ТОВ "Вердикт Капітал".

Жодних дій, спрямованих на виконання судового рішення, що набрало законної сили, банк не вчиняв і доказів вжиття останнім можливих заходів щодо примусового стягнення заборгованості заявник не надав.

Звертаючись до суду із заявою, ТОВ "Вердикт Капітал" посилається на запровадження в попереднього кредитора ПАТ "Родовід Банк" процедури ліквідації як на поважну причину пропуску строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Однак, ТОВ «Вердикт Капітал» не надало доказів того, що у ПАТ «Родовід Банк» відбулося скорочення штату працівників, що унеможливило пред`явлення виконавчого листа у передбачений законодавством строк.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 25 лютого 2016 р. № 107 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 25 лютого 2016 р. № 261 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «РОДОВІД БАНК» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

На підставі постанови Правління Національного банку України від 19 грудня 2017 року «Про відкликання ліцензії санаційного банку та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 5455 від 20 грудня 2017 «Про початок процедури ліквідації АТ «Родовід Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Отже, процедуру ліквідації ПАТ "КБ "Надра" було розпочато з 19 грудня 2017 року, тоді як строк пред`явлення виконавчого листа закінчився 21.08.2015.

Суд бере до уваги, що з моменту запровадження у ПАТ «Родовід Банк» тимчасової адміністрації до моменту укладення договору про відступлення прав вимоги, за яким ТОВ «Вердикт капітал» набуло прав вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором, минуло понад три роки. Тобто до моменту запровадження у ПАТ «Родовід Банк» тимчасової адміністрації строк на пред`явлення виконавчого листа про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 вже сплинув, після чого Банк протягом трьох років не вживав жодних заходів, спрямованих на поновлення цього строку.

Враховуючи викладене, запровадження процедури ліквідації банку не може вважатись перешкодою для реалізації прав стягувача на примусове виконання судового рішення, а тому і свідчити про поважність пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Аналогічний висновок містить постанова Верховного Суду від 21 листопада 2019 року у справі N 616/4465/12.

Будь-яких інших причин зволікання з примусовим виконанням рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 06.07.2012 у справі №2609/14515/12 (№2-4071/12) в заяві ТОВ "Вердикт Капітал" не зазначено і судом не встановлено причин, які би не залежали від волі стягувача та дійсно створювали перешкоди або значно ускладнювали можливість пред`явлення виконавчого листа до виконання у визначений законом строк.

У зв`язку з наведеним, посилання заявника на те, що стягувач не мав можливості пред`явити виконавчий документ до виконання у зв`язку з процедурою ліквідації банку, не є поважними причинами пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки така процедура не позбавляє можливості уповноважену особу звертатись до органів виконавчої служби з заявами про примусове виконання виконавчих листів.

При цьому зазначені посилання заявника є суб`єктивною обставиною для вирішення питання поновлення пропущеного строку та не являються належним доказом того, що перешкоджало уповноваженим представникам банку при достатній турботливості та підконтрольності з боку уповноваженої особи Фонду звернутись до виконавців протягом трьох років з моменту набрання законної сили судовим рішенням про поновлення процесуального строку із заявою щодо примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості та пред`явлення до виконання наявного у нього виконавчого документа.

Отже, питання внутрішньої діяльності ПАТ "Родовід Банк" як юридичної особи, навіть у випадку перебування на стадії ліквідації та кадрових змін не можуть в достатній мірі впливати на вирішення питання поновлення пропущеного строку.

Окрім того, суд зазначає, що заявник, укладаючи договір про відступлення права вимоги, яке виникло на підставі ухваленого судом рішення в цивільній справі через 7 років після його ухвалення, тобто після спливу встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання, не перевіривши підстави його невиконання, свідомо набув прав кредитора щодо проблемного боржника, не з`ясувавши взагалі питань, пов`язаних з виконанням рішення суду у попереднього кредитора. З урахуванням цього, суд вважає, що заявник діяв необачно щодо себе, купуючи проблемний кредит, а тому ризики, пов`язані з укладенням вказаної угоди, лежать на ньому, і не можуть бути підставою для задоволення заяви.

Таким чином заява ТОВ "Вердикт Капітал", про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання не містить поважних та обґрунтованих підстав, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин для пред`явлення виконавчого документа до виконання у встановлений законом строк.

Наявність норм Конституції України, положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про обов`язковість виконання судового рішення та рішень Європейського суду з прав людини з цього приводу не можуть бути єдиною достатньою підставою для поновлення пропущеного без поважних причин строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки вимагають добросовісної та законної поведінки кожного учасника судового процесу, у тому числі і стягувача на стадії виконання судового рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відтак, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення ТОВ «Вердикт Капітал» пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" ст. ст. 76-81, 259-261, 352-355, 433, п. п. 17.4 п. 17 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Усатова І.А.