Ухвала

02 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 357/13177/19

провадження № 61-16424св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Грушицького А. І. (суддя-доповідач),

суддів: Калараша А. А., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Ткачука О. С.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

третя особа - Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради,

розглянув заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , третя особа - Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.

У серпні 2020 року ОСОБА_2 подав клопотання про забезпечення доказів.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2020 року клопотання ОСОБА_2 задоволено частково. Викликано в судове засідання як свідка ОСОБА_6 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції у жовтні 2020 року ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів визнано неподаною та повернено.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що в матеріалах справи не міститься довіреності або іншого документа, що посвідчує повноваження ОСОБА_3 здійснювати представництво ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції.

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року.

Постановою Верховного Суду від 27 січня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року скасовано, справу передано до цього ж суду для продовження розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2020 року залишено без змін.

ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_2 , подав до Верховного Суду клопотання про ухвалення додаткового рішення, у якому, вказуючи, що у постанові від 27 січня 2021 року Верховний Суд не вирішив по суті однієї з вимог касаційної скарги, а саме вимогу про скасування ухвали Київського апеляційного суду у цій справі про повернення апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2020 року про відмову в забезпеченні позову ОСОБА_2 .

Згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 27 січня 2022 року визначено колегію суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду для розгляду справи у складі: Грушицький А. І. (суддя-доповідач), Калараш А. А., Литвиненко І. В., Петров Є. В., Ткачук О. С.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства.

Згідно із частиною першої статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Тобто процесуальним законом визначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення. Аналізуючи положення статті 270 ЦПК України, необхідно дійти висновку, що додаткове рішення може бути ухвалене лише у випадках і за умов, передбачених частиною першої статті 270 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали цивільної справи, Верховний Суд зазначає, що у листопаді 2020 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року.

Верховний Суд ухвалою від 12 листопада 2020 року відкрив касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів.

З матеріалів справи також відомо, що ухвалою Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року постановлено вважати неподаною та повернено апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2020 року у цій справі про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Верховний Суд зазначає, що на стадії відкриття касаційного провадження Верховний Суд не має можливості перевірити матеріали справи, зокрема, прийняті судові рішення, що оскаржуються, оскільки за правилом частини сьомої статті 394 ЦПК України питання про витребування матеріалів справи вирішується під час відкриття касаційного провадження.

Статтею 409 ЦПК України визначено повноваження суду касаційної інстанції.

Згідно із статтею 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд 27 січня 2021 року виніс постанову у межах відкритого касаційного провадження та не надавав оцінку законності ухвали Київського апеляційного суду у цій справі про повернення апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 вересня 2020 року про відмову в забезпеченні позову ОСОБА_2 .

Отже, додаткове рішення у справі з підстав, зазначених заявником, не може бути ухвалено, оскільки відсутні необхідні для цього умови, передбачені частиною першою статті 270 ЦПК України.

Крім того, спір про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів 08 листопада 2021 року розглянутий судом першої інстанції по суті з винесенням рішення. Заявник вправі навести свої доводи щодо забезпечення позову під час апеляційного перегляду справи по суті за скаргою на рішення суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 260, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:А. І. Грушицький А. А. Калараш І. В. Литвиненко Є. В. Петров
О. С. Ткачук