Справа №359/6857/22
Провадження №2-з/359/96/2022
УХВАЛА

5 грудня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Баток Н.Г.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та визнання права власності на цей об`єкт нерухомого майна,

встановив:

1. Суть процесуального питання, що розглядається судом.

1.1. ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною заявою та посилається на те, що право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_3 . Він в будь-який момент може відчужити її у власність іншої особи. Ця обставина свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду та утруднить ефективний захист прав позивача. Тому ОСОБА_2 просить суд накласти арешт на земельну ділянку площею 0,5747 га з кадастровим номером :01:019: 0509 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по АДРЕСА_1 у товаристві індивідуальних забудовників «Скіф» в с. Вишеньки Бориспільського району.

1.2. Представник відповідача ОСОБА_1 заперечує проти задоволення вказаної заяви та посилається на те, що його довіритель ОСОБА_3 не має наміру відчужувати спірну земельну ділянку у власність інших осіб. Ця обставина свідчить про відсутність ризиків невиконання рішення суду та утруднення захисту прав позивача. Тому представник відповідача ОСОБА_1 просить суд відмовити у задоволенні заяви.

2. Обставини, встановлені судом, та зміст процесуальних правовідносин.

2.1. В травні 2022 року ОСОБА_2 пред`явив до Бориспільського міськрайон-ного суду позов (а.с.1-7), в якому він просить визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 30 січня 2022 року між позивачем та ОСОБА_3 , а також визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,5747 га з кадастровим номером :01:019:0509 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), розташовану по АДРЕСА_1 у товаристві індивідуальних забудовників «Скіф» в с. Вишеньки Бориспільського району.

2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 10 листопада 2022 року (а.с.32-33) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

2.3. Процесуальні правовідносини регулюються главою 10 «Забезпечення позову» розділу І «Загальні положення» ЦПК України.

3. Норми процесуального права, якими керується суд при розгляді заяви.

3.1. Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

3.2. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законо-давства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

3.3. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

3.4. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

3.5. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

3.6. Відповідно до ч.1 ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

3.7. Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути спів-мірними із заявленими позивачем вимогами.

4. Мотиви, якими керується суд при розгляді заяви.

4.1. Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №285564221 від 18 листопада 2021 року (а.с.49-50) вбачається, що право власності на спірну земельну ділянку було зареєстровано за ОСОБА_3 ще в жовтні 2021 року. Відповідач не відчужував вказаний об`єкт нерухомого майна протягом 1 року та двох місяців. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_2 не подав докази на підтвердження того, що у ОСОБА_3 виник намір відчужити земельну ділянку, а також на підтвердження того, що він вживає заходи, спрямовані на відчуження вказаного об`єкта нерухомого майна. Сама по собі інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №285564221 від 18 листопада 2021 року не є достатнім доказом в розумінні ст.80 ЦПК України на підтвердження існування ризиків невиконання рішення суду та утруднення захисту прав позивача у разі невжиття заходів забезпечення позову.

4.2. Крім того, зі змісту диспозиції норми, викладеної в ч.1 ст.125 ЗК України, вбачається, що визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки не свідчить про автоматичний перехід (беззаперечне виникнення) права власності на цей об`єкт нерухомого майна. Натомість, вимога про визнання договору дійсним за своєю правовою природою є лише вимогою немайнового характеру, задоволення якої не передбачає примусове виконання рішення суду. Ця обставина свідчить про те, що захід забезпечення позову, обраний ОСОБА_2 , не кореспондується зозначеною позовною вимогою. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 25 листопада 2020 року у справі №643/16678/18 та від 27 квітня 2021 року у справі №638/20248/19.

4.3. З огляду на це суд вважає, що підстави для вжиття заходу забезпечення позову відсутні. Тому у задоволенні заяви, поданої ОСОБА_2 , належить відмовити.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, ч.4-ч.5 ст.259, ст.260 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня оголошення судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець