Справа № 296/565/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2022 року м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі: головуючого судді Рожкової О.С., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Територіального Управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області, Житомирської обласної прокуратури про компенсацію моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ

1.1. 26.01.2022 ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до Держави Україна в особі Територіального Управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області (далі також відповідач-1) та Житомирської обласної прокуратури (далі також відповідач-2), в якому просив:

(1) захистити конституційне право позивача на компенсацію моральної шкоди, заподіяної незаконними діями, рішеннями, протиправною довготривалою бездіяльністю, неефективним процесуальним керівництвом, судовим слідством відповідачами у кримінальному провадженні за №0000847 від 20.11.2016 (справа №280/1695/16-к) за фактом вчинення встановленими особами кваліфікованого хуліганства 20.11.2016;

(2) відшкодувати з Державного бюджету України на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 100 000 грн., завдану протиправною довготривалою бездіяльністю прокуратури та суду, неефективним досудовим та судовим слідством, порушенням розумних строків судового слідства у кримінальному провадженні за №0000847 від 20.11.2016 (справа №280/1695/16-к) за ч. 2, ч. 3 ст. 296 КК України.

1.2. Позов обґрунтовувався тим, що на розгляді Коростишівського районного суду Житомирської області з 09.02.2018 перебувало кримінальне провадження за №0000847 від 20.11.2016 по обвинуваченню ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчинені злочину за ч. 2, 3 ст. 296 КК України, у якому ОСОБА_1 та ОСОБА_5 були потерпілими.

1.3. В результаті затягування розгляду справи, в судовому засіданні 14.12.2021, безпосередньо перед дебатами та після спливу п`яти років з моменту вчинення злочину група підсудних звернулася до суду з клопотанням про звільнення їх від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності. Таким чином, ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 14.12.2021 кримінальне провадження № 0000847 від 20.11.2016 закрито, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України та відповідно троє, на думку позивача, винних осіб уникнули кримінальної відповідальності і покарання за вчинення групового кваліфікованого хуліганства.

1.4. Посилаючись на те, що не вжиття заходів щодо пришвидшення розгляду справи, очевидні систематичні процесуальні зловживання з боку захисту, бездіяльність прокурора, відсутність належного реагування з боку суду на такі порушення, безумовно викликали обурення позивача, який не отримав справедливого суду та не дочекався покарання для підсудних, що вчинили кваліфіковане хуліганство. Надмірна тривалість кримінального провадження призвела до моральних страждань позивача, розчарування за марно втрачений час досудового слідства, необхідність відвідування органів досудового розслідування, неможливість здійснювати звичайну щоденну діяльність.

1.6. Враховуючи дійсні конкретні обставини справи, глибину заподіяної моральної шкоди, вимоги розумності, добросовісності, виваженості та справедливості позивач вважає, що сума 100 000 (сто тисяч) гривень є абсолютно адекватною та справедливою для відшкодування.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН

2.1. 01.02.2022 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано час для усунення недоліків.

2.2. 23.05.2022 позивач подав заяву про усунення недоліків.

2.3. 27.05.2022 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира відкрито провадження у справі №296/565/22, яку вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі доказами.

2.4. 10.06.2022 та 22.06.2022 представник ТУ Державної судової адміністрації України в Житомирській області подала до суду відзив на позов, в якому посилалась на те, що ТУ ДСА України в Житомирській області не наділене правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати відшкодування моральної шкоди та судових витрат позивачу, а також, що ТУ ДСА України в Житомирській області своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю не здійснювала заходи (та/або сприяла їх здійсненню), спрямовані на порушення прав та законних інтересів позивача.

2.4.1. Відповідно до положення про Державну судову адміністрацію України, затвердженого рішенням Ради суддів України від 22 жовтня 2010 року № 12 (зі змінами) та Закону України «Про джерела фінансування органів державної влади», Бюджетного кодексу України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ДСА України є бюджетною установою, яка фінансується виключно за рахунок коштів державного бюджету України в межах, передбачених Законом України про державний бюджет на відповідний рік.

2.4.2. Крім того, відповідно до частини другої статті 148 Закону України ДСА України здійснює функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності місцевих та апеляційних судів загальної юрисдикції, щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та ДСА України. Територіальне управління є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, не наділена правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості здійснювати відшкодування моральної шкоди та судових витрат позивачу, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до ТУ ДСА України в Житомирській області є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, у зв`язку з чим, що є просило визнати ТУ ДСА України в Житомирській області неналежним відповідачем та відмовити в задоволенні позову (а.с.57-63, 82-89).

2.5. 20.07.2022 представник Житомирської обласної прокуратури подав до суду відзив на позов, в якому посилався на те, що під час досудового розслідування 09.11.2017 повідомлено про підозру ОСОБА_2 за ч.2 ст.296 КК України, 11.11.2017 ОСОБА_4 за ч. 2 ст.296 КК України та 22.11.2017 ОСОБА_3 за ч.2 ст.296 КК України. У зв`язку з необхідністю проведення у кримінальному провадженні значного обсягу слідчих (розшукових) дій 10.01.2018 строк досудового розслідування продовжено до 3-х місяців, тобто до 09.02.2018. За результатами проведених додаткових заходів 07.02.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч.3 ст.296 КК України. У подальшому, 09.02.2018 обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000847 від 20.11.2016 стосовно ОСОБА_4 за ч.2 і ч. 3 ст.296 КК України, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за ч.2 ст.296 КК України скеровано до Коростишівського районного суду Житомирської області для розгляду по суті.

2.6.1. Таким чином, органом досудового розслідування завершено досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні у межах строків, передбачених ст.219, ст.294 КПК України, а дії прокурорів під час процесуального керівництва відповідали вимогам КПК України, у тому числі щодо забезпечення розумних строків під час досудового розслідування. Під час судового розгляду обвинувального акту, який тривав з 09.02.2018 по 14.12.2021, за клопотаннями прокурорів судовий розгляд відкладався лише тричі, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволені позову за безпідставністю позовних вимог.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

3.1. Відомості про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2016 за №0000847, що підтверджується обвинувальним актом від 08.02.2018 року (справа №280/1695/16-к) по обвинуваченню ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчинені злочину за ч. 2, ч. 3 ст. 296 КК України, у якому ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є потерпілими (а.с.30-38).

3.2. 07.04.2017 ухвалою слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано слідчого невідкладно вирішити питання про вручення письмового повідомлення про підозру в рамках кримінального провадження № 0000847, що підтверджується копією ухвали від 07.04.2017 (а.с.28).

3.3. 07.08.2017 ухвалою слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 задоволено частково, зобов`язано слідчого невідкладно вирішити питання про вручення письмового повідомлення про підозру в рамках кримінального провадження № 0000847, що підтверджується копією ухвали від 07.08.2017 (а.с.27).

3.4. 22.08.2017 ухвалою слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 задоволено, зобов`язано слідчого невідкладно вирішити питання про вручення письмового повідомлення про підозру в рамках кримінального провадження № 0000847, що підтверджується копією ухвали від 22.08.2017. (а.с.26).

3.5. 29.08.2017 у відповідь на скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 перший заступник керівника Коростишівської місцевої прокуратури Ткачук В. листом №19/120/847/16- вих.17 від 08.09.2017 повідомив про те, що слідчому надані письмові вказівки щодо проведення необхідних слідчих дій. Однак підстав для вжиття заходів дисциплінарного впливу до процесуальних керівників у кримінальному провадженні № 0000847 не вбачається, так як у ньому не зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру особам, які вчинили хуліганські дії стосовно ОСОБА_1 (а.с.24-25).

3.6. Станом на 04.10.2017 у кримінальному провадженні про підозру не було повідомлено нікому, що підтверджується копією листа заступника начальника слідчого управління Радченка О.П. №1190-12/24-2017 від 04.10.2017 (а.с.23).

3.7. 20.10.2017 ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області задоволено заяву позивача про відвід прокурора Прищепи І.В. в рамках кримінального провадження № 0000847 (а.с.22).

3.8. 27.10.2017 змінено прокурора в кримінальному провадженні №0000847, що підтверджується копією постанови про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні (а.с.21).

3.9. 08.11.2017 ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області задоволено заяву позивача про відвід прокурора Невмержицького М.І. в рамках кримінального провадження № 0000847 (а.с.19).

3.10. 15.11.2017 адвокату Князєву В.В. відмовлено в задоволенні клопотання про додаткову кваліфікацію дій підозрюваного ОСОБА_4 , що підтверджується копією постанови про відмову в задоволенні клопотання №06-37/3698 вих.-17 від 15.11.2017 (а.с.18).

3.11. 05.12.2017 змінено прокурора в кримінальному провадженні № 0000847, що підтверджується копією постанови про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні (а.с.15).

3.12. 05.05.2021 офіс генерального прокуроа повідомив ОСОБА_6 про відкриття дисциплінарного провадження стосовно прокурора Малинського відділу Коростенської окружної прокуратур Житомирської області ОСОБА_7 (а.с.12).

3.13. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 14.12.2021 кримінальне провадження № 0000847 від 20.11.2016 закрито, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України (а.с.10-11).

IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ

4.1. Відповідно до частин 1 та другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

4.2. За змістом частини третьої статті 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

4.3. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах (частина 6 статті 1176 Цивільного кодексу України).

4.4. Статтею 1174 цього ж Кодексу передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ

5.1 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом як потерпіла особа, якій завдано моральної шкоди внаслідок бездіяльності посадових осіб прокуратури під час досудового розслідування кримінального провадження та суду під час розгляду справи.

5.2 Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України).

5.3 Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417 сво 19).

5.4 Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України).

5.5 Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

5.6 Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

5.7 Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника (частина четверта статті 58 ЦПК України).

5.8 Отже, у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 761/3884/18 (провадження № 14-36 цс 19), від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (провадження № 14-316 цс 19), від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц (провадження № 14-447 цс 19), від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20 (провадження № 12-20 гс 21)).

5.9 Позивач зазначив відповідачами Державу України в Територіального Управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області та Житомирську обласну прокуратуру.

5.10 Водночас незалежно від участі у справі органу, через який вона бере участь у справі, належним відповідачем у справі є саме Держава Україна.

5.11 Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

5.12 Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

5.13 Застосування положення частини шостої статті 1176 ЦК України можливе у випадку, коли предметом позову є дії чи бездіяльність, зокрема суду, які не пов`язані із здійсненням правосуддя, відправленням судочинства, що має на меті прийняття акту органом судової влади. Тобто це інші дії суддів (суду) при здійсненні правосуддя, коли спір не вирішується по суті, у разі їх незаконних дій або бездіяльності і якщо вина судді встановлена не лише вироком суду, а й іншим відповідним рішенням суду.

5.14 Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10 січня 2018 року у справі № 454/1642/16-ц (провадження № 61-1091 св 17), від 25 квітня 2019 року у справі № 757/25713/16-ц (провадження № 61-18012 св 18), від 22 квітня 2020 року у справі № 454/3206/16-ц (провадження № 61-1013 св 19), від 03 лютого 2021 року у справі № 454/192/17 (провадження № 61-14315 св 19), від 12 січня 2022 року у справі № 760/8141/19 (провадження № 61-269 св 20).

5.15 Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

5.16 ОСОБА_1 обґрунтовував позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди положеннями частини шостої статті 1176 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення суду, відшкодовується на загальних підставах, посилаючись на те, що під час розгляду Коростишівським районним судом Житомирської області кримінального провадження за №0000847 від 20.11.2016 по обвинуваченню ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчинені злочину за ч. 2, 3 ст. 296 КК України, у якому ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є потерпілими, судом були допущені порушення щодо розумного строку розгляду справи, оскільки судові засідання призначались з надмірно великим інтервалом між судовими засіданнями, в середньому у місяць півтора, відсутність будь-якого реагування з боку суду на порушення процесуального закону прокурором та зловживання процесуальними правами з боку захисту щодо клопотань про відкладення розгляду, про відвід головуючого судді, чим порушено його право на справедливий суд та очікування покарання для підсудних, що вчинили кваліфіковане хуліганство.

5.17 Зі змісту заявлених позивачем вимог та наведених на їх обґрунтування мотивів, убачається, що вони фактично стосуються незгоди заявника з тим, що суддею не прийнято відповідних процесуальних рішень та порушенням передбачених процесуальним законом строків розгляду кримінального провадження.

5.18 Відповідно частин першої, третьої статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняється і тягне за собою відповідальність установлену законом. Положення зазначеної норми закону вказує на те, що при здійсненні правосуддя суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу.

5.19 Оскарження дій суддів (судів) щодо розгляду і вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбачених процесуальним законом, не допускається. Вчинені суддею (судом) процесуальні дії під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення підлягають оскарженню до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законодавством. Процесуальні порушення, що їх допустили суди під час розгляду справи можуть бути усунені лише у межах судової справи, у якій такі порушення були допущені.

5.20 За змістом пункту 19 Великої хартії суддів (Основоположних принципів) у кожній державі закон чи фундаментальна хартія суддів повинні визначити неналежну поведінку, яка може мати наслідком дисциплінарну відповідальність та відкриття дисциплінарного провадження щодо судді.

5.21 Суддю може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності в порядку дисциплінарного провадження з підстав, визначених у статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

5.22 Згідно з частиною першою статті 107 цього Закону право на звернення зі скаргою щодо дисциплінарного проступку судді (дисциплінарною скаргою) має будь-яка особа.

5.23 Відповідно до частини першої та другої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) в Україні діє єдина система забезпечення функціонування судової влади - судів, органів суддівського врядування, інших державних органів та установ системи правосуддя. Вища рада правосуддя, Вища кваліфікаційна комісія суддів України, Державна судова адміністрація України та Національна школа суддів України, інші органи державної влади та органи місцевого самоврядування беруть участь в організаційному забезпеченні діяльності судів у випадках і порядку, визначених цим та іншими законами.

5.24 Велика Палата Верховного Суду у правовому висновку, викладеному у пункті 39 постанови від 25 червня 2020 року у справі № 520/2261/19 (провадження № 11-957заі19) вказала, що лише в межах дисциплінарного провадження Вища рада правосуддя може оцінити обставини, що призвели до розгляду цивільної справи поза межами установлених законом строків, зокрема з`ясувати, чи було це наслідком протиправного порушення суддею вимог законодавства або ж недотримання розумного строку розгляду справи було викликане певними чинниками, що об`єктивно унеможливлювали її розгляд чи перешкоджали цьому (наприклад, об`єктивною неможливістю сформувати склад суду, перебування судді або учасника (учасників) справи в стані тимчасової непрацездатності, надмірним навантаженням на суддю, зловживанням учасником справи процесуальними правами та ін.), адже у кожній конкретній ситуації суд має віднайти баланс між потребою розглянути справу якомога швидше та вимогою дотримання прав всіх її учасників.

5.25 Відсутність правової регламентації можливості оскаржити рішення, дії та бездіяльність суду, відповідно ухвалених або вчинених після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, інакше, ніж у порядку апеляційного та касаційного перегляду, а також неможливість притягнення суду (судді) до цивільної відповідальності за вказані рішення, дії чи бездіяльність є легітимними обмеженнями, покликаними забезпечити правову визначеність у правовідносинах учасників справи між собою та з судом, а також загальновизнаними гарантіями суддівської незалежності.

5.26 Зазначене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 03 квітня 2018 року у справі № 820/5586/16, від 13 березня 2018 року у справі № 800/554/17, від 24 квітня 2018 року у справі № 800/404/17, від 13 червня 2018 року у справі № 454/143/17-ц, від 21 листопада 2018 року у справі 757/43355/16-ц.

5.27 Таким чином, встановити наявність або відсутність процесуальних порушень під час розгляду конкретної справи можливо лише в порядку перевірки законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення в порядку передбаченому процесуальним законом. Інші судові помилки, які неможливо виправити шляхом оскарження рішення до суду в процесуальному порядку, зокрема надмірна тривалість розгляду справи, порушення права на доступ до правосуддя можливо оцінити лише у межах дисциплінарного провадження відносно судді відповідним органом, визначеним Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Відповідальною за такі помилки є держава, вимоги про відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок надмірного вирішення справи повинні вирішуватися шляхом подання позову незадоволеної сторони до держави, позов підлягає задоволенню за доведеності його належними і допустимими доказами. Суд у такій справі немає права надавати оцінку законності вчинення чи невчинення судом (суддями) процесуальних дій у іншій справі, та дотримання судом (суддями) розумних строків її розгляду, оскільки це перебуває поза межами повноважень суду, а належить до компетенції відповідних органів, визначених Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

5.28 Зазначений висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 липня 2020 року у справі № 636/1661/17.

5.29 Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди внаслідок незаконних дій або бездіяльності Коростишівського районного суду Житомирської області, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

5.30 Щодо доводів позивача з приводу протиправної бездіяльності уповноважених осіб Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області щодо надмірної тривалості досудового розслідування у кримінальному провадженні за фактом хуліганства, неодноразового прийняття прокурорами передчасних рішень про відмову у повідомленні підозри, що призвело до моральних страждань позивача, розчарування за марно втрачений час досудового слідства, необхідність відвідування органів досудового розслідування, неможливість здійснювати звичайну щоденну діяльність.

5.31 КПК України, згідно з яким кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

5.32 Відповідно до змісту частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

5.33 За правилом частини другої статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

5.34 Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

5.35 Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності. Разом із тим, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб саме по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої і, відповідно, не може бути підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди.

5.36 Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 641/7772/17 (провадження № 61-40338св18), від З0 червня 2020 року у справі № 641/7984/17 (провадження № 61-36602св18), від 11 вересня 2020 року у справі № 638/11416/18, від 03 березня 2021 року у справі № 638/17962/15.

5.37 Таким чином, ухвали слідчого судді про часткове задоволення та задоволення скарг ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого та прокурора свідчать про реалізацію ним передбаченого КПК України права на оскарження і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, як це вважає позивач.

5.38 Сам факт зобов`язання слідчого вирішити питання про вручення письмового повідомлення про підозру в рамках кримінального провадження № 0000847 не свідчить про протиправність дій прокуратури та завдання моральної шкоди позивачу, не мають наслідків цивільно-правового характеру, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені ухвалами слідчих суддів.

5.39 Реалізація особою її права на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом у разі задоволення таких скарг, за висновком Верховного Суду, становить достатньо справедливу сатисфакцію з відшкодування шкоди, яку зазнав позивач. Цей висновок узгоджується з рішеннями Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії» та від 09 лютого 2007 року «Білуха проти України», де встановлено, що визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за шкоду, завдану особі.

5.40 Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 638/8493/19 (провадження № 61-13452св20).

5.41 Лише незгода позивача з прийнятими або неприйнятими працівниками органів прокуратури процесуальними рішеннями, які були ним оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди в межах відповідного кримінального провадження.

5.42 Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 199/1478/17 (провадження № 61-4779св18).

5.43 Крім того, суд враховує, що органом досудового розслідування завершено досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000847 в межах строків передбачених ст. 219, ст. 294 КПК України. Розгляд Коростишівським районним судом Житомирської області кримінального провадження №0000847 від 20.11.2016 тривав з 09.02.2018 по 14.12.2021, за час якого судовий розгляд відкладено за клопотаннями прокурорів окружної прокуратури три рази з поважних причин, та були задоволені судом. Позивачем, в свою чергу не доведено, що дії прокурорів Коростишівської окружної (місцевої) прокуратури Житомирської області під час здійснення публічного обвинувачення у кримінальному провадженні №0000847 не відповідали вимогам КПК України.

5.44 Отже, звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач мав довести, яких саме втрат немайнового характеру (моральну шкоду) він зазнав, та яке саме їх матеріальне вираження. Недоведеність позивачем зазначених обставин у справі є підставою для відмови у задоволенні позову.

Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, Корольовський районний суд міста Житомира,

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Територіального Управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області, Житомирської обласної прокуратури про компенсацію моральної шкоди, відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:

ОСОБА_1 ,

місце проживання за адресою:

АДРЕСА_1

РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач (1):

Держава Україна в особі: Територіального

управління Державної судової адміністрації України

в Житомирській області,

місцезнаходження за адресою:

10014, м. Житомир, вул. Бориса Лятошинського, 5

Відповідач (2):

Житомирська обласна прокуратура,

місцезнаходження за адресою:

10008, м. Житомир, вул. Святослава Ріхтера, 11,

Суддя О. С. Рожкова