Справа № 697/967/21
Провадження № 2/697/37/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю секретаря судового засідання Васянович Ю.В.,

представника позивача адвоката Бовшика М.Ю.,

представника відповідача адвоката Гончарука А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Канів Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивачка) звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 , відповідач), третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі також ПрАТ «Страхова група «ТАС», третя особа) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП).

В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне.

12.06.2019 в м. Каневі, Черкаської області по вул. Енергетиків за участю транспортного засобу легкового автомобіля марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу легкового автомобіля «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , мала місце дорожньо-транспортна пригода.

Згідно постанови Канівського міськрайонного суду від 10.09.2019 у справі № 697/1632/19 встановлено, що шкода її здоров`ю заподіяна по вул. Енергетиків в м. Каневі, Черкаської області. 12.06.2019 в м. Канів по вул. Енергетиків за участю транспортного засобу Daewoo Lanos з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та транспортного засобу Skoda Fabia з номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої вона отримала тілесні ушкодження, що підтверджується медичними документами. Винуватцем ДТП є водій транспортного засобу Daewoo Lanos з номерним знаком НОМЕР_1 гр-н ОСОБА_2 .

Позивачка виконала всі вимоги законодавства по відшкодуванню шкоди в добровільному порядку. Проте відповідач проявив байдужість та відмовився відшкодувати шкоду, заподіяну її здоров`ю та моральну шкоду.

Вказала також, що ПрАТ «Страхова група «ТАС» відшкодувало шкоду, заподіяну власнику майна, але шкоду, заподіяну її здоров`ю відшкодувало не в повному обсязі. На її думку сума шкоди, заподіяної її здоров`ю, може скласти суму, що визначена в страховому полісі.

Крім того, поряд з шкодою, заподіяною майну її сина ОСОБА_3 , вона зазнала моральної шкоди, яку оцінює у розмірі 150 000,00 грн. Моральна шкода для неї полягає у психічних переживаннях, які вона перенесла під час ДТП, порушення звичного стану життя у зв`язку з відсутністю вести нормальний спосіб життя на протязі відновлення стану здоров`я і до теперішнього часу, незручності, які вона переносить у зв`язку з вирішенням спору у судовому порядку. Моральна шкода виражається в емоційних і душевних стражданнях та хвилюваннях, що призвело до загострення отриманих за час своєї життєвої діяльності. Внаслідок протиправної поведінки відповідача вона на деякий час була позбавлена можливості реалізувати свої уподобання та бажання, як звичайна людина, яка вела досить енергійний спосіб життя, що викликало у неї моральні страждання.

У зв`язку з цією ситуацією вона відчула себе ошуканою, що негативно позначилося на її психічному стані, змусило її сильно нервувати і переживати з приводу існування її сім`ї і внаслідок чого вона і її сім`я були позбавлені нормального життєвого спілкування з тими, що оточують їх близькими людьми, також була змушена економити на продуктах харчування і одязі, та ще й при тому, що комунальні послуги виросли в рази. Крім цього, протиправні дії відповідача спричинили порушення її звичного життєвого укладу, тому що у неї з`явилася необхідність відстоювати свої права в судовому порядку, витрачати на це багато свого часу та оплачувати послуги правничої допомоги, консультуватися з адвокатом.

З огляду на вказані обставини, просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 150 000,00 грн., розмір суми буде уточнено після проведення експертизи; стягнути з відповідача ОСОБА_2 судові витрати та витрати, пов`язані з розглядом справи, що складаються з витрат, пов`язаних з проведенням експертизи в розмірі, які будуть визначені установою та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27.05.2021 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (т.1 а.с.42).

Розгляд справи неодноразово відкладався та в судових засіданнях оголошувалися перерви.

01.07.2021 представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Гончаруком А.В. до суду подано відзив-заперечення проти позову в якому просив у задоволенні заявлених позивачем вимог відмовити в повному обсязі у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Зазначив, що дійсно 12.06.2019 в м. Каневі Черкаської області по вул. Енергетиків за участю транспортного засобу легкового автомобіля марки «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу легкового автомобіля «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 мала місце дорожньо-транспортна пригода. У відповідності до рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області у справі № 697/1632/19 встановлено пошкодження транспортного засобу, а не шкоду здоров`ю позивача, на що звертає увагу позивач, а саме автомобілю «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_2 було завдано відповідачем, за наслідками чого ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП.

За цих обставин, як відомо стороні відповідача, власник пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_3 отримав страхове відшкодування в повному розмірі, яке було гарантовано полісом ОСАГО № АО/5512594 страхової компанії АТ «СГ «ТАС» (приватне). Чи зверталася позивачка до страхової компанії за відшкодуванням шкоди, заподіяної її здоров`ю в порядку ст.ст. 24 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на даний час невідомо. Крім того, невідомо також за яких обставин позивач отримала інвалідизуюче захворювання, внаслідок чого на цей час має статус особи з інвалідністю 2-ї групи. Що стосується отримання тілесних ушкоджень позивачем, то судом під час розгляду справи № 697/1632/19 в судовому засіданні досліджувалися питання отримання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень та її можливе перебування на лікуванні. Від ОСОБА_1 в судовому засіданні було отримано категоричні відповіді про те, що тілесних ушкоджень внаслідок ДТП вона не отримувала, в медичні заклади МОЗ з цього приводу не зверталася на час розгляду справи № 697/1632/19, саме за себе може засвідчити її самопочуття та стан здоров`я. У позовній заяві позивач посилається на ті обставини, що вона виконала всі вимоги законодавства по відшкодуванню шкоди в добровільному порядку. За цих обставин виникає закономірне питання чи зверталася позивач до страхової компанії відповідача з відповідними вимогами обґрунтованого встановлення і відшкодування розміру моральної шкоди. Виходячи з цього, сторона відповідача приходить до висновку про те, що позивачу у цій справі будь-яка шкода здоров`ю заподіяна не була, а звідси вбачається відсутність підстав у відшкодуванні моральної шкоди. Крім того, позивачем не доведено обставини отримання тілесних ушкоджень, на які посилається позивач та які нібито зафіксовані у відповідній медичній амбулаторній картці хворого, оскільки у сторони відповідача існують підозри у відповідності дійсним обставинам та медичного діагнозу.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10.11.2021 призначено у справі судово-психологічну експертизу на вирішення якої поставлено питання: яка глибина та інтенсивність психотравмуючого впливу у зв`язку з перенесеною 12.06.2019 ДТП на особистість ОСОБА_1 та яка глибина та інтенсивність психотравмуючого впливу згідно зазначеної ситуації в грошовому виразі? Провадження у справі було зупинене на час проведення експертизи до одержання висновку експертизи (т.1 а.с.185-188).

06.06.2022 до суду надійшов висновок експерта Черкаського НДЕКЦ МВС України разом з матеріалами справи (т.1 а.с.242-256).

Ухвалою суду від 14.06.2022 провадження у справі поновлено та призначено судове засідання (т.1 а.с.257).

14.07.2022 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бовшик М.Ю. уточнив позовні вимоги після проведення експерти та просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 117 000,00 грн. (т.2 а.с.16).

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, свої інтереси уповноважила представляти адвоката Бовшика М.Ю.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Бовшик М.Ю. підтримав позовні вимоги з огляду на викладені в позовній заяві обставини та просив позов задовольнити. Стягнути з відповідача на користь позивача 117 000,00 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, свої інтереси уповноважив представляти адвоката Гончарука А.В.

Представник відповідача адвокат Гончарук А.В. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 повністю та просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, які викладені в письмовому відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи АТ «Страхова група «ТАС» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений судом належним чином. На адресу суду надіслав письмову заяву в якій просив всі слухання справи проводити без його участі у зв`язку з обмеженим фінансуванням на відрядження (т.2 а.с.49).

Заслухавши думку представників сторін, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.06.2019 в м. Каневі, Черкаської області по вул. Енергетиків за участю транспортного засобу легкового автомобіля марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу легкового автомобіля «Skoda Fabia», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , мала місце дорожньо-транспортна пригода.

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області № 697/1632/19 від 10.09.2019 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зі змісту постанови суду вбачається, що ОСОБА_2 12.06.2019 о 17 год. 20 хв. в м. Канів по вул. Енергетиків, керуючи автомобілем DAEWOO LANOS д.н.з. НОМЕР_1 не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з т/з SKODA FABIA д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (т.1 а.с.20-22).

Згідно довідки про термін тимчасової непрацездатності для подання до страхової організації № 488 від 12.08.2019, ОСОБА_1 перебувала на лікуванні в травматологічному відділенні Канівської ЦРЛ з 12.06.2019 по 12.08.2019 з діагнозом закритий розрив зв`язок І, ІІІ-ІV пальців, стійкий больовий корінцевий синдром (т.1 а.с.14).

Також, згідно полісу № АО/5512594 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне) (т.1 а.с.19).

З довідки до акту огляду медико-санітарною експертною комісією Серії 12 ААБ № 471652 вбачається, що ОСОБА_1 встановлено ІІ (друга) група інвалідності з 03.02.2020 безтерміново по причині загальне захворювання (т.1 а.с.37).

Відповідно до листа-відповіді ПрАТ «Страхова група «ТАС» вбачається, що матеріальний збиток завданий власнику автомобіля Skoda Fabia н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 згідно Звіту № 15147 від 10.12.2019 ТОВ Фаворит, без ПДВ на запчастини становить 39721,90 грн. та вказана сума була перерахована 04.02.2020 на реквізити, вказані у заяві на виплату страхового відшкодування. Крім цього, моральна шкода ОСОБА_1 була виплачена в сумі 431,21 грн. відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (т.1 а.с.112).

З відповіді КНП «Канівська багатопрофільна лікарня» Канівської міської ради Черкаської області від 17.09.2021 № 2430/01-03, наданої на запит суду про витребування доказів вбачається, що ОСОБА_1 12.06.2019 зверталася за медичною допомогою до приймального відділення та була оглянута черговим лікарем ОСОБА_4 , обстеження: ЕКГ, діагноз: ВСД по гіпертонічному типу (т.1 а.с.169).

Висновком експерта Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/124-21/14326-ПС від 04.05.2022 встановлено, що у зв`язку з перенесеною 12.06.2019 ДТП у ОСОБА_1 констатується значний ступінь інтенсивності психічних (на моральному рівні) страждань негативні емоційні переживання, зворотні зміни у функціонуванні окремих структур особистості, що призвели до тимчасових порушень в основних сферах діяльності. В результаті досліджуваної події емоційні переживання призвели до змін у функціонуванні окремих структур особистості, що призвели до тимчасових порушень в сферах діяльності. За глибину та інтенсивність психотравмуючого впливу згідно зазначеної ситуації орієнтовні грошова компенсація може становити 18 МЗП, розмір якої встановлюється рівнем розміру мінімальної заробітної плати в Україні, чинному на момент винесення рішення (т.1 а.с.243-254).

Також в даному висновку експерта зазначено, що результати дослідження, а саме, результати орієнтовного розміру компенсації моральної шкоди є актуальним саме на момент дослідження і лише для наданих на дослідження об`єктів та мають орієнтовний (імовірний) характер, оскільки остаточне рішення з вказаного питання приймає суд (т.1 а.с.253).

З огляду на зазначені обставини, позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 117 000 грн., яка заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд виходить з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) вказано, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі №487/6970/20 (провадження № 61-1132св22) зазначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що:

за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі;

зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди;

у разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини;

завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи;

гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості;

по своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2020 року у справі №372/2085/16-ц (провадження № 61-18385св19) зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявності у діях особи, яка заподіяла таку шкоду складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, встановлення факту протиправної поведінки такої особи, наявності причинного зв`язку між ними та вини заподіювача шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10.09.2019 у справі № 697/1632/19 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Зокрема, зі змісту вказаної постанови суду (з урахуванням постанови суду про виправлення описки від 26.12.2019) вбачається, що згідно протоколу серії ОБ № 066035 від 12.06.2016, ОСОБА_2 , 12.06.2019 о 17 год. 20 хв. в м. Канів по вул. Енергетиків, керуючи автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з т.з. Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , яка рухалася в попутному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 13.1 ПДР за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (т.1 а.с.20-21, 22).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Також, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7 своєї постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями ст. 212 ЦПК України.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, вина ОСОБА_2 у ДТП, яка сталася 12.06.2019 в межах даної цивільної справи доказуванню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне) згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО 5512594 від 06.05.2019.

З відповіді головного лікаря КНП «Канівська багатопрофільна лікарня» Канівської міської ради Черкаської області В. Шапошник від 17.09.2021 № 2430/01-03 (т.1 а.с.169), яка надана на виконання ухвали суду від 08.09.2021 про витребування доказів (т.1 а.с.129-130) вбачається, що 12.06.2019 о 20:00 год. (тобто в день коли сталася ДТП) ОСОБА_1 звернулася за медичною допомогою до приймального відділення та була оглянута черговим лікарем. Обстеження: ЕКГ. Діагноз: ВСД по гіпертонічному типу.

Крім цього, з наявних в матеріалах справи листів АТ «СГ «ТАС» вбачається, що страховиком, керуючись ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі наданих матеріалів виписки з амбулаторної карти ОСОБА_1 та довідки вих. № 411 від 12.08.2019 Канівської ЦРЛ про термін тимчасової непрацездатності для подання до страхової організації (довідка видається лікувальним закладом для відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, побутової травми, травми на виробництві) за період лікування з 12.06.2019 по 12.08.2019 у АТ «СГ «ТАС» (приватне) прийнято рішення про страхову виплату у розмірі 8624,20 грн. на виплату страхового відшкодування. Крім цього, керуючись ст. 26-1 вказаного Закону, прийнято рішення про страхову виплату моральної шкоди у розмірі 431,21 грн. На даний момент у страховика відсутні підстави для перегляду рішення по справі та визнання наданої потерпілою особою документації недостовірною, оскільки до його компетенції не входить проведення слідчих дій, оцінки та визнання певної інформації недостовірною, про що також зазначено страховиком в наявних в матеріалах справи листах (т.1 а.с.112, 161, 178; т.2 а.с.4, 7).

За принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи і в межах заявлених нею вимог, а відтак суд не надає оцінки доводам представника відповідача щодо наявності сумнівів у видачі лікувальним закладом позивачу довідки від 12.08.2019 про перебування її на амбулаторному лікуванні в період з 12.06.2019 по 12.08.2019, оскільки зазначене питання не є предметом розгляду даної справи. Крім цього, матеріали справи факту належності вказаної довідки ОСОБА_1 не спростовують. Не оспорюється цей факт і представником відповідача у поданому ним відзиві та при наданні пояснень в судових засіданнях, а він не погоджується лише з достовірністю наявної у вказаній довідці інформації, що не є предметом розгляду даної справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем вказано, що відповідач проявив байдужість та відмовився відшкодовувати шкоду заподіяну її здоров`ю та моральну шкоду. Моральна шкода для неї полягає у психічних переживаннях, які вона перенесла під час ДТП, порушення звичного стану життя у зв`язку з відсутністю вести нормальний спосіб життя протягом відновлення стану здоров`я і до часу звернення до суду з позовом, незручності, які вона переносить у зв`язку з вирішенням спору у судовому порядку.

Позивачка в своєму позові зазначила, що моральна шкода для неї виразилася також в емоційних і душевних стражданнях та хвилюваннях. Внаслідок протиправної поведінки відповідача вона деякий час була позбавлена можливості реалізувати свої уподобання та бажання, як звичайна людина, яка вела досить енергійний спосіб життя, що викликало в неї моральні страждання. У зв`язку з цією ситуацією, позивачка відчула себе ошуканою, що негативно відобразилося на психічному стані, змусило сильно нервувати і переживати з приводу її сім`ї внаслідок чого, вона і її сім`я були позбавлені нормального життєвого спілкування з тими, хто їх оточує. Також була змушена економити на продуктах харчування і одязі, та ще й при тому, що вартість комунальних послуг зросла в декілька разів.

Однак, твердження позивачки, що вона була змушена економити на продуктах харчування і одязі у зв`язку з пошкодженням автомобіля спростовуються фактом отримання нею страхового відшкодування від АТ «СК «ТАС».

Крім цього, не може бути прийнята до уваги в межах розгляду даної справи надана ОСОБА_1 довідка до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 471652, яка підтверджує встановлення їй ІІ групи інвалідності з 03.02.2020 (т.1 а.с.37), оскільки матеріали справи не містять доказів, що вказана група інвалідності була отримана нею саме у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Наслідки порушення ОСОБА_2 вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП не були особливо серйозними. Також позивачкою не надано доказів, які б підтверджували ступінь тілесних ушкоджень внаслідок ДТП чи неможливості працювати у зв`язку з пошкодженням автомобіля. Суд звертає увагу й на те, що позивачкою не зазначено протягом якого періоду часу вона не мала можливості користуватися автомобілем.

Водночас, суд враховує, що сам по собі факт пошкодження автомобіля під керуванням позивачки, втрата часу на звернення до страхової компанії безперечно порушують її нормальні життєві зв`язки та створюють для неї негативні наслідки, що полягають у необхідності докладати додаткові зусилля на відновлення транспортного засобу, а також неможливістю його використання в період його відновлення за цільовим призначенням, а також необхідністю докладати додаткових зусиль для організації свого побуту внаслідок відсутності можливості користуватися автомобілем. При цьому, будь-яких дій спрямованих на відшкодування заподіяної шкоди під час дорожньо-транспортної пригоди зі сторони відповідача ОСОБА_2 здійснено не було, що також безперечно спричиняли позивачці додаткові моральні страждання.

Таким чином, факт заподіяння моральної шкоди позивачу на думку суду є доведеним і очевидним, однак вирішуючи питання про розмір відшкодування, суд виходить з наступного.

Згідно роз`яснень, наведених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі постанова Пленуму), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В рішенні ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами... можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Також суд враховує правову позицію Верховного Суду висловленої у постанові ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі за № 752/17832/14-ц, а саме, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Як вбачається зі змісту позовної заяви в первинній редакції, позивачка попередньо визначила розмір завданої їй моральної шкоди у грошовому еквіваленті 150 000, 00 грн. та вказала, що оскільки не є відповідним фахівцем, тому не може оцінити моральну шкоду в грошовому виразі, а тому звернулася до суду з відповідним клопотанням про призначення судової психологічної експертизи, яке ухвалою суду від 10.11.2021 задоволено та призначено у справі судову-психологічну експертизу з метою визначення глибини та інтенсивності психотравмуючого впливу у зв`язку з перенесеною 12.06.2019 ДТП, а також глибини та інтенсивності психотравмуючого впливу згідно зазначеної ситуації в грошовому виразі (т.1 а.с.185-188).

Висновком експерта від 04.05.2022 № СЕ-19/124-21/14326-ПС визначено, що у зв`язку з перенесеною 12.06.2019 ДТП у ОСОБА_1 констатується значний ступінь інтенсивності психічних (на моральному рівні) страждань негативні емоційні переживання, зворотні зміни у функціонуванні окремих структур особистості, що призвели до тимчасових порушень в основних сферах діяльності. В результаті досліджуваної події емоційні переживання призвели до змін у функціонуванні окремих структур особистості, що призвели до тимчасових порушень у сферах діяльності. За глибину та інтенсивність психотравмуючого впливу згідно зазначеної ситуації орієнтовна грошова компенсація може становити 18 мінімальних заробітних плат, розмір якої встановлюється рівним розміру мінімальної заробітної плати в Україні, чинному на момент винесення рішення суду (т.1 а.с.243-254).

Після проведення вказаної експертизи позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути з ОСОБА_2 суму моральної шкоди в розмірі 117 000 грн., про що подала відповідну заяву (т.2 а.с.16).

Разом з тим, вказаний висновок експерта судом не може бути прийнято до уваги, враховуючи наступне.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності.

Згідно з ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Частиною 5 статті 103 ЦПК України визначено, що учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.

Статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Так, судом встановлено, що експертиза була вчинена з використанням Методики психологічного дослідження у справах щодо заподіяння моральних страждань особі та відшкодування моральної шкоди (далі Методика) / ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ін. - X.: ХНДІСЕ, 2017. 61 с. - реєстраційний номер 14.1.75 Реєстру методик проведення судових експертиз. Дана методика внесена до реєстру та зареєстрована 18.01.2019.

Основою вказаної методики 14.1.75 є «модифікована» Методика встановлення заподіяння моральної шкоди та метод оцінки розміру компенсації спричинених страждань ОСОБА_8 з його формулою.

У дослідженому висновку експерта зазначено, що психологічно значимі фактори та соціально-психологічні обставини подій, що встановлені за результатами аналізу матеріалів справи, експертної бесіди та експериментально-психологічного досліджень особистості під експертної, структуруються, формалізуються і надаються у математичних значеннях задля визначення їх кількісного еквівалента із використанням модифікованої та відкоригованої формули О.М. Ерделевського (сторінка 19 висновку) (т.1 а.с.252).

Варто зауважити, що 29 січня 2016 року рішенням Координаційної ради з проблем судової експертизи при Міністерстві юстиції України методика О.М. Ерделевського була виключена з Реєстру методик проведення судових експертиз, затверджених наказом Міністерства юстиції України.

Разом з тим, згідно п. 1.4. Інструкції про призначення, проведення судових експертиз та експертних досліджень й Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз.

Пункт 8.3 Методики (модифікованої) містить посилання на методи дослідження відповідно їх реєстраційних кодів в Реєстрі методик проведення судових експертиз. Разом з тим, рішенням Координаційної ради з проблем судової експертизи при Міністерстві юстиції України 28 січня 2021 року прийнято рішення про припинення застосування всіх психологічних методик, зазначених у Методиці.

Крім цього, рішенням Координаційної ради з проблем судової експертизи при Міністерстві юстиції України від 28.01.2021 припинено застосування ряду методик проведення судових експертиз, зокрема стосовно психологічних досліджень передбачених у п. 8.3. Методики 14.1.75, яка вказана в експертному висновку№ СЕ-19/124-21/14326-ПС від 04.05.2022.

Використання експертом лише формули ОСОБА_8 без використання жодного іншого методу дослідження обумовило необґрунтованість та неправильність експертного висновку.

Таким чином, суд не може взяти до уваги висновки викладені у експертному дослідженні, зроблені на основі застосування методів дослідження у вигляді методик, які мали застосовуватися у Методиці як спеціальні методи дослідження, застосування яких було припинено.

Крім того, Методика визначає поняття «презюмованою моральна шкода», однак чинне законодавство такого поняття не закріплює. Варто зазначити, що не кожна психотравмуюча ситуація апріорі завдає моральних страждань певній особі, оскільки в силу своєї значущості або індивідуальних особливостей особистості людина може не помітити, що щось сталося або дуже швидко про це забуде, або навпаки, отримати сильний стрес тощо.

Визначаючи розмір компенсації моральної шкоди, суд не може також погодитися з розміром, визначеним висновком експерта, оскільки в ньому не враховано наявність об`єктивних факторів та матеріальної спроможності відповідача сплатити визначений розмір. Також варто зазначити, що висновок експерта має орієнтовний (ймовірний) характер.

Таким чином, досліджений висновок експерта не може бути прийнятий судом як достовірний та достатній доказ з підстав викладених вище.

При цьому слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного та фізичного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. І такий розмір визначається судом, виходячи з конкретних обставин справи.

В даному випадку, з досліджених у справі доказів стає зрозумілим, що найбільш психотравмуючим випадком для позивача є дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 12.06.2019, адже саме з питанням про визначення розміру моральної шкоди за цим фактом, позивачка просила призначити експертизу.

Суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнала ОСОБА_1 , характер вимушених змін у життєвих стосунках та зусиллях, необхідних для відновлення попереднього стану. Також при визначенні моральної шкоди суд враховує ставлення відповідача до події, а саме те, що він будь-яких дій спрямованих на відшкодування позивачці заподіяної шкоди під час дорожньо-транспортної пригоди не здійснював.

З огляду на обставини справи, наявні в ній докази, враховуючи пояснення представників сторін, які надавалися ними в судових засіданнях, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до переконання, що розмір моральної шкоди в сумі 5 000 грн. буде достатнім та необхідним для компенсації перенесених моральних страждань ОСОБА_1 , не поставить в край тяжкий матеріальний стан відповідача та не призведе до збагачення позивача за рахунок відповідача.

Разом з тим, згідно з ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була забезпечена за полісом ПрАТ «Страхова група «ТАС» обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5512594 від 06.05.2019, відповідно до якого страхова сума за шкоду заподіяну життю і здоров`ю визначена в сумі 200 000,00 грн. (т.1 а.с.136).

Згідно наявного в матеріалах справи страхового акту АТ «Страхова група «ТАС» № 01590/34/720 від 20.02.2020 вбачається, що страховик, керуючись п. 24.2 ст. 24, ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», прийняв рішення про страхову виплату ОСОБА_1 в загальній сумі 9 055,41 грн., з яких: 8 624,20 грн. витрати на лікування та 431,21 грн. відшкодування моральної шкоди (т.1 а.с.162), що також не заперечувалося представниками сторін в судових засіданнях.

Тобто, сторонами визнано факт сплати страховою компанією позивачу в рахунок відшкодування моральної шкоди 431,21 грн.

Отже, враховуючи розмір отриманого позивачем страхового відшкодування за моральну шкоду, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 4 568,79 грн. (5 000 грн. 431,21 грн. = 4 568,79 грн.), що становить різницю між визначеним судом розміром моральної шкоди та сплаченою страховою компанією грошовою сумою на відшкодування моральної шкоди.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Що стосується розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Так, ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 з цивільним позовом предметом спору якого є стягнення моральної шкоди та представником позивача адвокатом Бовшиком М.Ю. до суду було подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача на користь позивача суму моральної шкоди у розмірі 117 000 гривень (т.2 а.с.16).

У відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, судові витрати з судового збору за позовною заявою про стягнення моральної шкоди, у розмірі 117 000 гривень, складають 1 755 гривень.

Згідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 6 статті 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивачем у справі заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди у розмірі 117 000 гривень. При цьому, такі позовні вимоги суд вважає за необхідне задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 4 568,79 грн., що становить 3,9% від ціни позову.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору, оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи (т.1 а.с.37), судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі 68,45 грн. (1 755 х 3,9% = 68,45).

При цьому, частина судових витрат з оплати судового збору пропорційно до відхиленої частини вимог в розмірі 1 686,55 грн. (1 755 68,45 = 1 686,55) підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Також, у вказаній цивільній справі ухвалою суду від 10.11.2021 (т.1 а.с.185-188) було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бовшика М.Ю. про призначення судової психологічної експертизи.

Як вбачається з рахунку на оплату експертизи від 14.12.2021 № 173, який наданий експертом Черкаського НДЕКЦ МВС, вартість проведеної експертизи складає 5 076 грн. (т.1 а.с.194), яку сплачено позивачем, про що свідчить відповідна квитанція банківської установи (т.1 а.с.205).

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених витрат, пов`язаних із проведенням судово-психологічної експертизи пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить у розмірі 197,96 грн. (5 076 х 3,9% = 197,96).

Крім цього, представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Бовшиком М.Ю. в судовому засіданні заявлено клопотання, та представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Гончаруком А.В. подано письмове клопотання (т.2 а.с.48) про намір подати докази на підтвердження витрат на правову допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення, у відповідності до абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Як визначено ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, оскільки представники сторін зробили відповідні заяви на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України, тому необхідно подати докази щодо розміру понесених судових витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76-83, 89, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди у розмірі 4 568,79 грн. (чотири тисячі п`ятсот шістдесят вісім гривень, 79 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані із проведенням судово-психологічної експертизи у розмірі 197,96 (сто дев`яносто сім гривень, 96 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави /отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: 0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106/ судовий збір в сумі 68,45 грн. (шістдесят вісім гривень, 45 копійок).

Розмір судового збору пропорційно до відмовленої частини позовних вимог в сумі 1 686,55 грн., підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Представникам сторін подати докази щодо розміру понесених судових витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 05.12.2022.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ; зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ; зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: АТ «Страхова Група «ТАС» (приватне), , місцезнаходження: пр. Перемоги, 65, м. Київ, 03062.

Головуючий Б . К . Скирда