Справа № 199/4024/22
УХВАЛА

05 липня 2022 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Роменської міської ради Сумської області, про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вище зазначена справи.

Одночасно із позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову.

В обґрунтуванні заяви про забезпечення позову посилаються на те, що вона перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 , від якого у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На данний час шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, мешкають окремо.

Наразі позивачка разом з сином проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності її цивільному чоловіку.

31 травня 2022 року Відповідач ОСОБА_2 приїхав взяти дитину на декілька днів, при домовленості, що вони будуть перебувати в місті Ромни Сумської області. Але 03 червня 2022 року позивачка дізналась що їх вже немає в місті. По телефону відповідач заявив, що повертати дитину не збирається, а також побачити позивачка його не зможе. В розмові по телефону повідомив, що має наміри вивезти дитину закордон, без згоди позивача. На даний час місцезнаходження дитини позивачці не відоме.

Посилаючись на вище викладене ОСОБА_1 просить забезпечити позов про визначення місця проживання дитини шляхом встановлення заборони сину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснювати виїзд за межі України та шляхом встановлення заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або за її дорученням будь-яким іншим особам здійснювати вивезення сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі території України до вирішення спору в даній цивільній справі.

Відповідно до ч. 1, ч. 2ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбаченихст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Оскільки сторони в судове засідання не викликались, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК Українифіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно дост. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Види забезпечення позову визначені уст. ст. 150-152 ЦПК України.

Дана норма не містить такого способу забезпечення позову як заборона у праві, виїзду будь-якої особи за межі України.

Крім того, за положеннями даної норми права, заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії як правило застосовуються щодо відповідача. У даному ж випадку малолітня дитина не є відповідачем у справі.

Питання тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України врегульованост. 441 ЦПК України може мати місце за поданням державного або приватноговиконавця на стадії виконання рішення суду.

ЗУ від 21.01.94 року "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду заборона виїзду за кордон відповідача в порядку способу забезпечення заявленого до нього позову, а тому правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони виїзду за кордон відповідача разом з дитиною, суд не має.

Окрім цього, у суду немає підстав робити висновки, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки за змістом заяви про забезпечення позову позивач не вказує про факти виїзду відповідача ОСОБА_2 за кордон з дитиною, без її відому чи в супереч передбаченого законодавством порядкута ніяких доказів не надано.

Верховний Суд України в узагальненні "Судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" зазначив, що відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК Українисуд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом види забезпечення позову. Перелік видів забезпечення позову визначений уст. 150 ЦПК України. Серед видів такого забезпечення у ст. 150 ЦПК України не передбачено вжиття судом заборони або тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Тому, враховуючи, що в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченомуст. ст. 149-153 ЦПК України, застосовувати такий вид забезпечення позову, як заборона у виїзді за межі України, слід дійти висновку, що суди не можуть застосовувати зазначений спосіб забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи, оскільки це порушує норми ЦПК України та свідчить про вихід суду за межі своїх процесуальних повноважень, порушення принципу верховенства права, проголошеного Конституцією щодо вирішення справи судом, встановленим законом.

Що стосується побоювань позивача щодо залишення дитиною території України, то законодавством України встановлені правила перетину кордону неповнолітніми дітьми у супроводі лише одного з батьків, які передбачають гарантії дотримання прав дитини та недопущення незаконного вивезення одним із батьків дитини за межі України.

Так, законодавством фактично визначені певні обмеження щодо перетинання кордону, і тільки за відсутності згоди одного з батьків на виїзд дитини за кордон, дане питання вирішуються в судовому порядку в позовному провадженні.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Роменської міської ради Сумської області, про визначення місця проживання дитини - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Богун

05.07.2022