Провадження № 2/755/6540/22
У Х В А Л А

про прийняття позовної заяви до розгляду

та відкриття провадження у справі

"02" грудня 2022 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П., перевіривши виконання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) про зміну розміру та порядку стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

09.11.2022 до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та порядку стягнення аліментів, яка 10.11.2022 передана у провадження судді Катющенко В.П. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

У порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддею витребувано інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, яка отримана головуючим суддею 01.12.2022.

Як убачається із заявлених позовних вимог, позивач просить суд: змінити розмір та порядок стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів, які встановлені Дніпровським районним судом м. Києва рішенням від 15.02.2017р. справа № 755/18387/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів; винести рішення яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 заробітної плати, але не менше ніж у розмірі 4000 гривень на місяць.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.10.2000 р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Під час шлюбу у сторін народились спільні діти ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . З ініціативи відповідача спільний шлюб було розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 липня 2015р. З того часу, а саме з 10.02.2014 р. все майнове забезпечення неповнолітніх дітей здійснювалось виключно позивачем одноособово. В той же час, відповідач, знаючи про те, що у позивача на вихованні залишились спільні діти, аліменти сплачувати відмовлявся, жодної матеріальної допомоги не надавав. Звернення до відповідача щодо надання позивачу грошових коштів на утримання дітей залишались без жодного реагування з боку відповідача. Вищезазначені обставини стали підставою для звернення з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.02.2017 вимоги позивача про стягнення аліментів задоволено та стягнуто з відповідача щомісячну сплату аліментів у розмірі 2500 гривень. На момент винесення вказаного рішення відповідач був безробітній, остання мала стабільну роботу з пристойною заробітною платою. Втім відповідач навіть такі крихітні кошти на утримання дітей в добровільному порядку сплачувати не бажав. Дані обставини змусили позивачку звернутись до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві для примусового виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів. На підставі моєї заяви державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кидонь Євгенієм Вікторовичем 05.10.2022 було відкрито виконавче провадження № 69986687 з примусового виконання виконавчого листа № 755/18387/16-ц, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: доньки ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 16.12.2016 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 повноліття; доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 16.12.2016 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 повноліття про що було винесено відповідну постанову. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.11.2022 року виданого Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) станом на день звернення з даним позовом Відповідач має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 43925,50 грн. На сьогоднішній день моє матеріальне становище суттєво змінилось. Так, я втратила роботу, що в свою чергу ускладнює мої можливості самостійно утримувати дітей. В той же час, відповідач працює, отримує пристойну заробітну плату, що свідчить про покращення його матеріального становища порівняно з тим матеріальним становищем, яке існувало у відповідача на момент винесення Дніпровським районним судом м. Києва рішення від 15.02.2017. Вважаю, що вищенаведені зміни матеріального становища батьків є істотною підставою для винесення судом рішення про збільшення розміру сплати аліментів.

Позовна заява віднесена до предметної, суб`єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції Дніпровського районного суду м. Києва.

Підстав для повернення позовної заяви, відмови в відкритті провадження у справі, відсутні.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 19, ч. 1 ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду: 1) малозначних справ; 2) справ, що виникають з трудових відносин; 3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; 4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

За вказаних обставин, суддя враховує положення ч. ч. 3-4 ст. 274 ЦПК України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження, та з огляду на викладене вважає, що дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку, тому суддя приходить до висновку про те, що справа підлягає подальшому розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки відповідно до положень ч. 6 ст. 19 ЦПК України даний спір є малозначним.

За таких обставин, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 274, ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, суддя приходить до висновку, що вказана справа підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Крім того, до позовної заяви, позивачем ОСОБА_1 , долучено клопотання про витребування доказів, в яких остання просить суд: витребувати від Державної податкової служби України та/або від Пенсійного фонду України відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про те, що ОСОБА_2 станом на 15.02.2017р. (момент розгляду справи та винесення Дніпровським районним судом м. Києва рішення від 15.02.2017р. справа № 755/18387/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів) був безробітним та відомості про те, що ОСОБА_2 на теперішній час має стабільну роботу та отримує заробітну плату і її розмір.

Клопотання обґрунтовуються тим, що самостійно позивач отримати цю інформацію не може, оскільки ця інформація відсутня у загальному доступі та відноситься до інформації з обмеженим доступом.

За вимог п.7 ч.2 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України в ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд зазначає результат вирішення заяв і клопотань позивача, що надійшли разом із позовною заявою, якщо їх вирішення не потребує виклику сторін.

У відповідності до вимог ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Частиною першою, п`ятою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, враховуючи заявлені вимоги і наявні у матеріалах справи документи, суд вважає, що клопотання позивача про витребування доказів підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 7-10 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Керуючись ст. ст. 83, 84, 175, 177, 187, 261, 274-279, 353 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Відкрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) про зміну розміру та порядку стягнення аліментів.

Розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач може подати в строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а позивач - не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Не пізніше п`ятиденного строку відповідач має право подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. У разі неподання у встановлений судом строк яких, відповідач має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин.

Не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, відповідач має право надіслати відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову до суду з підтвердженням направлення позивачу, іншому відповідачу та третій особі у справі копії відзиву та доданих до нього документів.

Позивач не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву, має право підготувати відповідь на відзиви, виклавши письмово свої міркування, аргументи та надати відповідні докази, та направити відповідачам, третій особі у справі та суду з підтвердженням такого направлення учасникам справи.

Відповідач не пізніше п`яти днів з дня отримання відповіді позивача на відзив, має право підготувати заперечення на відповідь на відзив, та направити позивачу, іншому відповідачу, третій особі й суду з підтвердженням такого направлення учасникам справи.

Роз`яснити учасникам справи, що подання заяв по суті справи (позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву) є їхнім правом. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Витребувати з Державної податкової служби України, Пенсійного фонду України відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про те, чи ОСОБА_2 станом на 15.02.2017р. був безробітним та відомості про те, чи ОСОБА_2 на теперішній час має стабільну роботу та отримує заробітну плату і її розмір.

Зазначені докази мають бути подані до Дніпровського районного суду м. Києва (02105, м. Київ вул. І.Сергієнка, 3) протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

У разі не можливості подання доказів, в тому числі в строк встановлений судом, повідомити про це суд, із зазначенням причин, протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет http://court.gov.ua/sud2604.

Оскарження ухвали суду, окремо від рішення суду не допускається.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя: