провадження №2/932/1617/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря судового засідання: Сусла А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення суми боргу, -

ВСТАНОВИВ:

10.12.2018 ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , неповнолітнього ОСОБА_5 , в інтересах якого діє ОСОБА_6 , в якому просила стягнутия зі спадкоємців заборгованості за договором позики.

Ухвалою суду від 14.12.2018 було відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 12.11.2020 справу прийнято до розгляду суддею Цитульським В.І., призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 02.06.2022 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

Узагальнені доводи учасників справи.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що 01.10.2013 між нею та ОСОБА_7 укладено договір позики №1, за умовами якого позикодавець передала позичальнику грошову суму у розмірі 1 300 000,00 доларів США зі сплатою за користування позикою 12 % річних, а ОСОБА_7 зобов`язався повернути позику до 31.12.2014, проте зобов`язання не виконав і кошти не повернув.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, не виконавши зобов`язання за договором позики. ОСОБА_1 подала до приватного нотаріуса Іщика М.В. заяву про вимогу (претензію) кредитора до спадкоємців за обов`язками спадкодавця. Проте, спадкоємці не задовольнили вимоги кредитора спадкодавця.

Задовольнити вимоги ОСОБА_1 у розмірі 25 000, 00 грн. за договором поруки також відмовився і поручитель ОСОБА_2 .

Позивач просить стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , як спадкоємців після смерті ОСОБА_7 , на свою користь, в межах вартості отриманого у спадщину майна, заборгованість за договором позики №1 від 01.10.2013 з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 325 000, 00 доларів США з кожного та 650 000,00 доларів США з ОСОБА_3 ; стягнути з ОСОБА_2 , як поручителя, на свою користь суму боргу у розмірі 25 000 грн.; стягнути з відповідачів судові витрати.

У відзиві ОСОБА_4 підтверджує факт існування відносин позики між позивачем та ОСОБА_7 , а також факт спадкування його майна відповідачами.

У відзиві відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги до себе заперечив зазначив, що не надавав згоди відповідати за нових боржників, а також вважає договір поруки припиненим, у зв`язку зі зверненням ОСОБА_1 до нього за стягненням грошей після встановленого для цього строку.

Представник позивача подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 чи їх представники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись неодноразово належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Представник відповідача ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 надали до суду заяву, в якій просили розглядати справу без їх участі.

Обставини, встановлені судом.

01.10.2013 між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 був укладений договір позики №1, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала позичальнику грошові кошти в розмірі 1 300 000,00 доларів США зі сплатою 12% річних, а ОСОБА_7 зобов`язався повернути позику до 31.12.2014. На підтвердження укладення договору позики №1 від 01.10.2013, ОСОБА_7 видав письмову розписку про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 1 300 000,00 доларів США.

Для забезпечення виконання боргових зобов`язань, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №01-10-13 від 01.10.2013, згідно умов якого ОСОБА_2 прийняв на себе зобов`язання перед ОСОБА_8 солідарно відповідати за виконання позичальником ОСОБА_7 зобов`язання по сплаті кредитору грошових коштів у вигляді боргу, встановленого договором позики, а саме: у разі несплати позичальником вказаного у п.1.1. договору позики боргу, поручитель повинен оплатити суму заборгованості, на тих же умовах, що і позичальник, але у будь-якому разі загальний обсяг відповідальності поручителя перед кредитором за зобов`язаннями позичальника не повинен перевищувати 25 000,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 19.12.2015. Приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Іщиком М.В. заведена спадкова справа №51/215, відповідно до якої заповіт ОСОБА_7 не складав.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська по справі №205/6803/1 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , яка діяла як у власних інтересах та і в інтересах ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в інтересах якого діяла ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково, а саме, стягнуто в межах вартості отриманого у спадщину майна, заборгованість за договором позики №2 від 01.11.2014 у розмірі 694 083,00 доларів США з ОСОБА_4 та 1 388 166,25 доларів США з ОСОБА_3 . Вказане вище рішення було залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 02.06.2020 та постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 14.05.2021.

У вказаній справі також встановлено, що спадкоємцями до майна ОСОБА_7 є його діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та батьки померлого ОСОБА_9 та ОСОБА_3 . Крім того договір №2 від 01.11.2014 визначено судами саме як договір позики та за ним із спадкоємців стягнуто грошові кошти. Також у вказаній справі встановлено, що загальна вартість спадкового майна складає 126 740 458,80 грн., 2 500 000 доларів США та 125 565 Євро, що перевищує суми заборгованості ОСОБА_7 перед ОСОБА_1 .

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.07.2022 у справі №200/7849/16-ц із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 стягнено заборгованість в сумі 694 083 доларів США за договором №2 від 01.11.2014.

Згідно рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03.04.2018 по справі №201/12504/16 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_4 про визнання договору позики від №1 від 01.10.2013 недійсним, позовні вимоги залишені без задоволення. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12.12.2018 рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03.04.2018 було змінено в частині обґрунтування мотивів відмови у задоволені позовних вимог. Постановою Верховного Суду від 29.04.2020 рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03.04.2018, у незміненій при розгляді апеляційним судом частині та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12.12.2018 залишені без змін. Зазначеними рішеннями договір №1 від 01.10.2013 визначено судами саме як договір позики.

15.03.2016 ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 з вимогою виконати зобов`язання за договором поруки №01-10-13 від 01.10.2013, оскільки позичальником зобов`язання за договором позики не виконуються. Однак, ОСОБА_2 листом від 23.03.2016 повідомив, що не має підстав для задоволення такої вимоги.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 8 500 грн.

Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Згідно статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

За висновком Верховного Суду, наведеним у постанові від 23.02.2021 у справі №201/4783/19, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника, та вирішуються у порядку визначеному статтею 1282 ЦК України.

За висновком Верховного Суду, наведеним у постанові від 28.02.2018 у справі №441/1647/15-ц, посилаючись на те, що свідоцтво про право на спадщину не видавалось, суд не врахував, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України), а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною.

Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За положеннями статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

Згідно із частиною третьою статті 559 ЦК України порука припиняється в разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.

За висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №723/304/16-ц, відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Висновки суду.

Договір, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 01.10.2013 є договором позики, що вбачається із його змісту, зокрема позикодавець передав позичальнику в борг грошові кошти із оплатою процентів за користуванням боргу, а позичальник зобов`язався повернути борг із процентами у встановлений строк. Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою від 01.10.2013.

Факт, що ОСОБА_3 , яка діє у власних інтересах та в інтересах ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 успадкували майно ОСОБА_7 , вартість спадкового майна підтверджується як матеріалами даної справи, так і встановлені рішенням суду в цивільній справі, яке набрало законної сили.

Відтак, враховуючи що ОСОБА_7 мав заборгованість перед ОСОБА_1 , помер не виконавши такого обов`язку, відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 успадкували майно ОСОБА_7 , яке має більшу вартість ніж борг (з урахуванням вже стягнених судам в інших справах сум), позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Позовні вимоги до поручителя ОСОБА_2 не підлягають до задоволення, оскільки останній не поручився за нових боржників спадкоємця.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає, що слід стягнути судові витрати з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 по 2 125 грн. з кожного, 4 250 грн. з ОСОБА_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 509, 525-526, 1046-1049, 1053, 1216-1218, 1220, 1281-1282 ЦК України, ст.ст. 4, 12-13, 77-81, ч.3 ст.131, 141, п.3.ч.1. ст.257, 258-259, 263-266, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) 650 000,00 (шістсот п`ятдесят тисяч) доларів США, з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) 325 000,00 (триста двадцять п`ять тисяч) доларів США, з ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) 325 000, 00 (триста двадцять п`ять тисяч) доларів США.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 4 250, 00 грн., з ОСОБА_4 2 125,00 грн., з ОСОБА_5 2 125,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: В.І. Цитульський