Справа № 522/4831/22-Е
Провадження № 2/522/3537/22
УХВАЛА

11 липня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючої судді Косіциної В.В. розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської Ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяною органами місцевого самоврядування,

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2022 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської Ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяною органами місцевого самоврядування.

За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В.

27 квітня 2022 року ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської Ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяною органами місцевого самоврядування залишено без руху та надано позивачу строк 10 днів з дня вручення зазначеної ухвали для усунення недоліків.

04 травня 2022 року ухвалою суду подано заяву про усунення недоліків позовної заяви (на виконання ухвали судді про залишення позовної заяви без руху) з доданою квитанцією.

Ухвалою від 10 травня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Встановлено, що справа буде розглядатися у порядку спрощеного провадження без виклику осіб.

27 травня 2022 року на електронну адресу суду від начальника Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів надійшов відзив на позовну заяву про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, в якому просили в задоволенні позову ФО-П ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

31 травня 2022 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, за якою просив задовольнити позовну заяву.

07 червня 2022 року на електронну адресу суду від уповноваженої особи Одеської міської ради Старостіна О. надійшли письмові пояснення по справі.

15 червня 2022 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, за якою просив задовольнити позовну заяву.

Як вбачається з позовної заяви, заявник як фізична особа ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої в результаті протиправних дій органів місцевого самоврядування.

При цьому, в позові просить суд:

Стягнути з Держави в особі Одеської міської ради, Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів ОМР на користь Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 (індивідуальний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) заподіяну йому матеріальну шкоду в сумі 34682 (тридцять чотири тисячі шістсот вісімдесят дві) грн.

Стягнути з Держави в особі Одеської міської ради, Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів ОМР на користь Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 (індивідуальний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) спричинену йому моральну шкоду в сумі 100000 (сто тисяч) грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (індивідуальний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати.

Позов подано через систему Електроний суд та підписано ФОП ОСОБА_1 .

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Стосовно правової природи правовідносин, які виникли між сторонами у справі, слід зазначити таке.

Зі справи вбачається, що металеві лотки, збитки за втрату якого внаслідок незаконних дій органів місцевого самоврядування позивач просив стягнути з держави в особі ОМР, Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської Ради, позивач набув як ФОП і який використовував його у своїй господарській діяльності.

Сам позивач надає суду виконавчий лист, копію рішення Одеського окружного адміністративного суду, договір на виготовлення продукції від 01.03.2020 року акт приймання- передачі від 01.09.2020 року. В усіх документах вказаний саме ФОП ОСОБА_1 , тобто вактично позивач просить стягнути шкоду що спричинена йому як фізичній особі-підприємцю.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України; у редакції, чинній на час звернення з позовом до суду) передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з установленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 12 ГПК України (у вказаній редакції) господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

У пункті 15 частини першої статті 20 ГПК України (у редакції від 03 жовтня 2017 року) зазначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Відповідно до статті 1 Закону України від 07 лютого 1991 року № 698-ХІІ «Про підприємництво» (у редакції, чинній на час придбання крупоцеху та передачі його в оренду) підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб`єкти підприємницької діяльності в порядку, встановленому законодавством.

Під господарською діяльністю потрібно розуміти діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна діяльність) (частини перша та друга статті 3 Господарського кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року).

З урахуванням наведених норм матеріального і процесуального права правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є господарсько-правовими, оскільки між сторонами існує спір щодо відшкодування збитків за пошкодження елементів вуличної торгівлі, який у власність набув позивач як ФОП, тобто суб`єкт господарювання.

Відповідачі у справі - юридичні особи.

Крім цього, стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди позивач зазначив, що внаслідок пошкодження майна виникло нервове напруження, через яке викликало погіршення здоров`я.

Викладене свідчить про те, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

За таких обставин, суд доходить висновку про необхідність закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської Ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяною органами місцевого самоврядування.

Суд роз`яснює позивачу, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду № 712/9272/17 від 21 серпня 2019 року, згідно якої Велика Палата Верховного Суду вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій порушили предметну та суб`єктну юрисдикцію спору, помилково розглянули справу в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Крім того, згідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях є підставою для повернення сплаченого в дохід держави судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила.

Таким чином, з урахуванням того, що суд прийшов до висновку про закриття провадження по справі, наявні всі підстави для повернення сплаченого судового збору особі, яка його сплатила.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 255, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської Ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяною органами місцевого самоврядування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Повний текст складений та підписаний 11 липня 2022 року.

Суддя Косіцина В.В.