ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5474/22 Справа № 210/4468/21 Суддя у 1-й інстанції - Чайкіна О. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивачаАкціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2022 року, ухваленого суддею Чайкіною О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 01 червня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що позичальник ОСОБА_3 звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 13.11.2007 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.orivatbank.ua: або інший інтернет/SMS-pecypc, зазначений банком).

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року керуючись законодавством України, публічно пропонує невстановленому колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг».

ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на тe, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком: Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з «Умов та правил надання банківських послуг» та Витягу з «Тарифів Банку» додаються до позовної заяви.

Позичальник, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому Позивач звернувся з позовом до спадкоємців, який постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Ураховуючи викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором станом на дату смерті позичальника - ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 7218,09. та судові витрати.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2022 позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом спадкодавця залишені без задоволення.

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», будучи незгодним з ухваленим судовим рішення подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неналежну оцінку доказів, порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове, яким у повному обсязі задовольнити позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та стягнути з відповідачів на користь Банкусудові витрати по справі.

При цьому, скаржник зазначає, що спадкоємці Позичальника мали право подати заяву про відмову від спадщини у строк з 02.02.2020 по 02.08.2020, але цього не зробили, тому вважаються такими, що фактично прийняли спадщину після померлого ОСОБА_3 . Вказує, що Позивач вже пред`являв вимоги по спадкоємців, направивши претензію кредитора до нотаріальної контори 08.09.2020.

Позивач наголошує на тому, що ОСОБА_3 підписав анкету-зяву в якій зазначена базова відсоткова ставка за кредитом 36% на рік із розрахунку 360 днів у році, здійснював часткове погашення заборгованості, у тому числі погашав нараховані відсотки за користування кредитними коштами, тобто визнав умови кредитного договору та погодився з ними.

Позивач вказує на та те, що відповідачі не надали суду доказів, що розмір спадкового майна є меншим ніж заборгованістт спадкодавця, що існують інші спадкоємці, а також не надали доказів тому, що квартира в якій мешкав спадкодавець йому не належить, тому саме на відповідачах лежить обов`язок по відшкодуванню боргу спадкодавця в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку відповідача ОСОБА_2 та її представника адвоката Велегуру М.І., які, кожен окремо заперечували проти задоволення апеляційної скарги позивача, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони позивача підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 03 листопада 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.33-38).

До кредитного договору Банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/ (а. с. 32-42).

Згідно Актового запису №477 від 03.02.2020 року, зареєстрованого Металургійним районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, встановлено, що Позичальник ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 03.02.2020 року (а.с.105).

З наданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором №б/н від 03 листопада 2007 року вбачається, що у ОСОБА_3 станом на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , утворилась заборгованість у розмірі 7218,09 гривень, з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 7218,09 гривень, (а.с.7-17).

Відповідно до копії спадкової справи померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданою завідувачем Третьої криворізької державної контори О.О. Ситнік встановлено, що із заявами про прийняття спадщини або відмову від спадкових прав спадкоємці померлого не зверталися, свідоцтво про право на спадщиу не видавалося (а.с102-111).

В той же час, за відомостями Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної районної у місті ради, встановлено, що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 зареєстровані відповідачі по справі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с.114).

12 вересня 2020 року позивач звернувся до Третьої криворізької державної нотаріальної контори з претензією кредитора в порядку статті 1281 ЦК УКраїни (а.с. 104).

Листом від 16 вересня 2020 року Третя криворізька державна нотаріальна контора повідомила АТ КБ "Приватбанк" про заведення спадкової справи у зв"язку з надходженням претензії кредитора (а.с. 111).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є належними відповідачами по справі, оскільки на день смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 були зареєстровані за одною з боржником адресою, однак позивач 24 вересня 2020 року був повідомлений нотаріальною конторою, про те, що на підставі заяви банка відкрита спадкова справа, тому враховуючи, що строк для подання заяв про прийняття спадщини чи відмови від неї сплинув 02.08.2020 року, а також те, що Банк був обізнаний, що відповідачі у справі зареєстровані разом з померлим боржником, станом на дату подання позову 06 серпня 2021 - сплинув шестимісячний строк пред"явлення вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку частини 3 статті 1268 ЦК України.

Проте колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції і повністю погоджується з доводами сторони позивача, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Відповідно до положень ч.2 ст.1281 ЦК України (в редакції чинні на час смерті спадкодавця) кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

За змістом ч.3 ст.1281 ЦК України (в редакції чинні на час смерті спадкодавця), якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Так судом першої інстанції встановлено, що відповідачі по справі фактично прийняли спадщину після померлого боржника ОСОБА_3 , однак до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину не зверталися.

Згідно положень частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до змісту частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявили про відмову від неї, однак висновок суду першої інстанції про те, що станом на дату подання позову у серпні 2021 сплинув шестимісячний строк пред"явлення вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину, колегія суддів вважає неправильним, так як спадкоємці свідоцтво про право на спадщину не отримали, відповідно позивачем не пропущено строк пред`явлення кредиторських вимог, встановлений нормами ст.1281 ЦК України, окрім того, звернувшись до нотаріальної контори 08.09.2020 з претензією кредитора Банк вже пред`явив вимоги до спадкоємців померлого боржника.

Також матеріалами справи встановлено, що 30 квітня 2021 Банком були підготовані Листи-претензії до відповідачів по справі про погашення заборгованості померлого ОСОБА_3 в розмірі 7218,09 грн., які направлені на їх адресу 24 травня 2021 року, що підтверджено реєстром згрупованих поштових відправлень Банку (а.с.53-54, 55-57).

У постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі №6-2962цс16 викладено правовий висновок, відповідно до якого відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Таким чином, хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18573981 від 18.04.2008 видно, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві спчльної часткової власності належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , кожному по 1/3 частки (а.с.126).

Таким чином після смерті ОСОБА_3 обсяг спадкового майна, яке успадкували відповідачі по справі становить 1/3 частки квартири.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2 пояснила, що вона дійсно розривала шлюб з ОСОБА_3 в період з 1992- 1995 роки, однак рішення в суді не отримувала, до РАЦУ не зверталася, свідоцтво про розірвання шлюбу не отримувала.

Відповідно до положень ст.44 КПШС (чинного на час розірвання шлюбу) шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.

Таким чином встановлено, що ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбу зі спадкодавцем на час його смерті, а отже є його спадкоємцем першої черги, як вдова, а також разом із сином ОСОБА_1 є належними відповідачами за даним позовом Банку на суму 7218,09 грн. в межах успадкованого майна

Згідно п.3 ч.1ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про повне задоволення, заявлених позовним вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судом апеляційної інстанції позовні вимоги задоволені в повному обсязі, стягненю з відповідачів на користь позивача підлягає сплачений останнім судовий збір за подачу позову до суду в розмірі 2270 грн. (а.с. 1) та 3405 грн. (а.с.181) за подачу апеляційної скарги що разом складає 5675 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивачаАкціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 червня 2022 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з кожного по Ѕ частині заборгованості в сумі 7218,09 грн. за кредитним договором № б/н від 03.11.2007 спадкодавця ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складає по 3 609,04 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанцій в розмірі 5675 грн., з кожного по 2837,50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 грудня 2022 року.

Головуючий:

Судді: