КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/9216/22
Провадження № 2/947/2153/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Ратовської А.С.,

за участю сторін:

представника позивача адвокат Бойко А.В., діюча на підставі ордеру,

відповідач ОСОБА_1 ,

представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Сачаєва І.О., діюча на підставі доручення та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю,

представник відповідача МТСБУ адвокат Панасюк О.М., діючий на підставі довіреності та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_2

до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_1

про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2022 року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути у солідарному порядку з Моторного (транспортного) страхового бюро України та ОСОБА_1 на його - ОСОБА_2 користь матеріальну шкоду у розмірі 17 371 грн. 58 коп. та судові витрати.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 12.11.2021 року о 12:50 год. в м. Одеса на площі Незалежності, 1, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Opel, державний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. п. 10.1, 10.9 «Правил дорожнього руху України», рухаючись заднім ходом не переконався у безпечності, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті здійснив зіткнення з автомобілем Renault, державний номер НОМЕР_2 , від дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Позивач вказує, що за даним фактом співробітниками Управління патрульної поліції у м. Одеса відносно ОСОБА_1 було складено протокол серії серії ДПР 18 №327874 від 12.11.2021 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КпАП України, та 17.12.2021 року Київським районним судом м. Одеси прийнято постанову по справі про адміністративне правопорушення №947/37505/21, відповідно до якої, ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Позивач зазначає, постановою Київського районного суду м. Одеси у справі № 947/37505/21 від 17.12.2021року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КУпАП, при цьому, потерпілою особою за даним правопорушенням є він - ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки Renault, державний номер НОМЕР_2 .

Таким чином, позивач вважає, що він, як власник транспортного засобу автомобіля марки Renault, державний номер НОМЕР_2 , має право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, яке відбулося 12.11.2021 року.

При цьому, позивач вказує, що оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на час вчинення ДТП не була застрахована, він звернувся до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування, МТСБУ було прийняте рішення про виплату страхового відшкодування на його користь у розмірі 11 957 грн. 40 коп., зазначені грошові кошти були йому виплачені.

Позивач зазначає, що на теперішній час відновлювальний ремонт його пошкодженого транспортного засобу проведено у повному обсязі, фактичні витрати склали 29 328 грн. 98 коп., що на 17 371 грн.58 коп. перевищує виплачену йому страхову виплату.

Сума відновлювального ремонту, як вказує позивач, підтверджується рахунком-фактурою №АГ- 00011250 від 12.11.2021 р., актом виконаних робіт №АГ-00000878 від 02.01.2022 р., гарантійним талоном, вартість відновлювального ремонту булла ним сплачена, що підтверджується квитанціями від 12.11.2021 року та від 07.02.2022 року.

Таким чином, на думку позивача, різниця між вартістю відновлювального ремонту та фактично сплаченою сумою страхової виплати у розмірі 17 371 грн. 58 коп. підлягає солідарному стягненню з Моторного (транспортного) страхового бюро України та ОСОБА_1 на його - ОСОБА_2 користь.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 звернувся до суду з відповідним позовом про відшкодування матеріальної, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 02.06.2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

22.06.2022 року від представника відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України на електронну адресу суду надійшов відзив на позов, в якому представник Моторного (транспортного) страхового бюро України просив відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування наданого відзиву представник відповідача посилається на те, що 12.11.2021 року у м. Одесі мала місце ДТП за участі колісного транспортного засобу марки «Опель» д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та колісного транспортного засобу марки «Рено» р/н НОМЕР_2 , що належить позивачу.

Відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 17.12.2021 року, винним у вищевказаній пригоді визнано водія ОСОБА_1 .

Розділом III Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону), визначено певний порядок здійснення МТСБУ регламентної виплати та визначені умови, за яких у МТСБУ виникає обов`язок по їх здійсненню, а також підстави для відмови у здійсненні регламентної виплати.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013, саме на потерпілого при зверненні в суд покладається обов`язок подати докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до п.п. а п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до п. 34.1 ст. 34 Закону, страховик зобов`язаний після отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування.

Так, представник відповідача вказує, що з`ясувавши про відсутність у винуватця ДТП полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, власником пошкодженого автомобіля подано до МТСБУ повідомлення про ДТП та заяву про здійснення регламентної виплати.

Згідно ч. 2 ст. 22 Закону, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до п. 43.2 ст. 34 Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП, у випадках, передбачених ст. 41 Закону - МТСБУ, зобов`язане направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) ;на місце настання страхового випадку для визначення причин настання страхового випадку /а розміру збитку.

Положенням п. 40.3 ст. 40 Закону МТСБУ надано право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитку у випадках, визначених у ст. 41 Закону.

Згідно п. 41.4 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин події, за якими може бути проведена регламентна виплата.

Таким чином, обов`язково умовою прийняття МТСБУ рішення про здійснення регламентної виплати на користь потерпілої особи є залучення відповідного експерта для встановлення розміру збитку.

Представник відповідача зазначає, що на виконання зазначеного, МТСБУ надано доручення суб`єкту оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_3 на визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки «Рено» д/н НОМЕР_2 .

Згідно звіту № 81886 від 15.03.2022 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ «RENAULT SCENIC» д/н НОМЕР_2 станом на 24.12.2021 року дорівнює з врахуванням ПДВ на запасні частини, без врахування ВТВ - 11 957,40 грн.

Враховуючи зазначене, як стверджує представник відповідача, згідно наказу №81886 та довідки №1 від 25.03.2022 року, МТСБУ здійснило на користь потерпілої особи регламенту виплату на суму 11 957,40 грн., а отже виконало вимоги Закону у повному обсязі.

Порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, встановлено ст. 1194 ЦК України, згідно з якою особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Також, представник відповідача зазначає, що згідно позовних вимог, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів завдану внаслідок ДТП матеріальну шкоду, однак законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого.

З урахуванням викладеного, представник Моторного (транспортного) страхового бюро України просить суд відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову у повному обсязі.

04.07.2022 року на електронну адресу суду від відповідача - ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить суд відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування наданого відзиву відповідач посилається на те, що позивачем в якості доказу понесених витрат на відновлюваний ремонт пошкодженого транспортного засобу, надано рахунок фактура № АГ-00011250 від 12.11.2021 року на суму 29328 грн. 98 коп. та акт виконаних робіт №АГ 00000878 від 28.01.2022 року вартість яких склала 29328 грн. 98 коп.

Відповідач вказує, що у вищезазначених рахунку фактурі №АГ-00011250 від 12.11.2021 року та акті виконаних робіт №АГ 00000878 від 28.01.2022 року перелічені роботи та матеріали необхідні для проведення відновлюваного ремонту автомобіля, але ці роботи не співпадають з пошкодженнями, отриманими автомобілем під час ДТП (вм`ятина на лівій передній двері з пошкодженням лакофарбового покриття) зафіксованими в схемі ДТП, яка наявна в матеріалах справи.

Таким чином, на думку відповідача, оскільки рахунок фактура №АГ-00011250 від 12.11.2021 року та акт виконаних робіт №АГ 00000878 від 28.01.2022 року не підтверджують розмір заподіяних збитків транспортному засобу «RENAULT SCENIC» д/н НОМЕР_2 , саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вони не є належними доказами.

Будь-яких інших належних доказів на підтвердження розміру заподіяних збитків транспортному засобу «RENAULT SCENIC» д/н НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 12.11.2021 року, як вказує відповідач, позивачем не надано, тому встановити реальний розмір заподіяної шкоди наразі неможливо, як і різницю між страховою виплатою.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідачів матеріальної шкоди у розмірі 17 371 грн. 58 коп. не підлягають задоволенню.

Також відповідач зазначає, що не підлягають задоволенню вимоги про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки, на даний час, в матеріалах справи відсутній детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, тому витрати на професійну правничу допомогу не підтверджені та не підлягають відшкодуванню.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просить суд відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову у повному обсязі.

У судовому засіданні 07.07.2022 року представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 07.07.2022 року відповідач - ОСОБА_1 та його представник проти позову заперечували, просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У судовому засіданні 07.07.2022 року представник відповідача - Моторного (транспортного) страхового бюро України проти позову також заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представник позивача, відповідача, представників відповідачів, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, згідно протоколу серії ДПР 18 № 327874 від 12.11.2021 року, 12.11.2021 року о 12:50 годин на пл. Незалежності, 1 в м. Одесі, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Opel, державний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п.п. 10.1, 10.9 «Правил дорожнього руху України», рухаючись заднім ходом не переконався у безпечності, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб в результаті здійснив зіткнення з автомобілем «Renault», державний номер НОМЕР_2 . Від дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси Войтова Г.В. від 17 грудня 2021 року, яка набрала законної сили, у справі №947/37505/21 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Позивач - ОСОБА_2 є власником транспортного засобу «Renault», державний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Судом встановлено, що на час дорожно-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована не була.

Відповідно до п.п. а п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до п. 34.1 ст. 34 Закону, страховик зобов`язаний після отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування.

З`ясувавши про відсутність у винуватця ДТП полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, власником пошкодженого автомобіля подано до МТСБУ повідомлення про ДТП та заяву про здійснення регламентної виплати.

Згідно ч. 2 ст, 22 Закону, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до п. 43.2 ст. 34 Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП, у випадках, передбачених ст. 41 Закону - МТСБУ, зобов`язане направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) ;на місце настання страхового випадку для визначення причин настання страхового випадку /а розміру збитку.

Положенням п. 40.3 ст. 40 Закону МТСБУ надано право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитку у випадках, визначених у ст. 41 Закону.

Згідно п. 41.4 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин події, за якими може бути проведена регламентна виплата.

Таким чином, обов`язковою умовою прийняття МТСБУ рішення про здійснення регламентної виплати на користь потерпілої особи є залучення відповідного експерта для встановлення розміру збитку.

Згідно довідки №1 від 25.03.2022 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, розмір відшкодування складає 11 957,40 грн.

Згідно Наказу № 81886 та довідки № 1 від 25.03.2022 року, МТСБУ здійснило на користь потерпілої особи ОСОБА_2 регламенту виплату на суму 11 957,40 грн., про що також зазначає позивач.

Однак, позивач вказує, що на теперішній час відновлювальний ремонт його пошкодженого транспортного засобу проведено у повному обсязі, фактичні витрати склали 29 328 грн. 98 коп., що на 17 371 грн.58 коп. перевищує виплачену йому страхову виплату.

Так, згідно наданого рахунка-фактура №АГ-00011250 від 12.11.2021 року та акту виконаних робіт №АГ-00000878 від 02.01.2022 року, вартість відновлювального ремонту складає 29 328,98 грн., що було сплачено позивачем, що підтверджується квитанціями від 12.11.2021 року та від 07.02.2022 року.

Таким чином, на думку позивача, різниця між вартістю відновлювального ремонту та фактично сплаченою сумою страхової виплати у розмірі 17 371 грн. 58 коп. підлягає солідарному стягненню з Моторного (транспортного) страхового бюро України та ОСОБА_1 на його - ОСОБА_2 користь.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Згідно ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (частина перша статті 1188 ЦК України).

У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам застосовується положення частини другої статті 1188 ЦК України.

Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не безпосередньо на особу, яка заподіяла таку шкоду, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до п.п. а п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до п. 34.1 ст. 34 Закону, страховик зобов`язаний після отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування.

З`ясувавши про відсутність у винуватця ДТП полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, власником пошкодженого автомобіля подано до МТСБУ повідомлення про ДТП та заяву про здійснення регламентної виплати.

Згідно ч. 2 ст. 22 Закону, у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до п. 43.2 ст. 34 Закону, протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП, у випадках, передбачених ст. 41 Закону - МТСБУ, зобов`язане направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) ;на місце настання страхового випадку для визначення причин настання страхового випадку /а розміру збитку.

Положенням п. 40.3 ст. 40 Закону МТСБУ надано право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитку у випадках, визначених у ст. 41 Закону.

Згідно п. 41.4 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин події, за якими може бути проведена регламентна виплата.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

На переконання суду відповідачем Моторним (транспортним) страховим бюро України в повній відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та у встановлений законом строк було здійснено потерпілій особі ОСОБА_2 регламенту виплату на суму 11 957,40 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підтвердження понесених витрат на відновлюваний ремонт пошкодженого транспортного засобу, позивачем було надано рахунок фактура № АГ-00011250 від 12.11.2021 року на суму 29328 грн.98 коп. та акт виконаних робіт № АГ00000878 від 28.01.2022 року вартість яких склала 29328 грн. 98 коп.

У вищезазначених рахунку фактурі № АГ-00011250 від 12.11.2021 року та акті виконаних робіт №АГ-00000878 від 28.01.2022 року перелічені роботи та матеріали необхідні для проведення відновлюваного ремонту автомобіля, а саме: фара передня ліва-зняття/встановлення; бампер передній-зняття/установка; крило переднє ліве-зняття/установка; крило переднє ліве-розбирання/збирання; двері передня ліва заміна; двері передня ліва розбирання/збірка; двері задня ліва зняття/установка; двері задні ліві розбирання/збірка; крило переднє ліве ремонт; усунення перекосу двері передньої лівої; підбір кольору; підготовка до фарбування металевих деталей; підготовка до фарбування металевих деталей; накладка двері передньої лівої фарбування; двері передня ліва фарбування; двері задня ліва фарбування; крило переднє ліве покраска; поріг лівий фарбування; полірування пофарбованих деталей; мийка автомобіля.

Разом з тим, з наданої позивачем схеми ДТП, яка сталася 12.11.2021 року о 12 годині 50 хвилин в м. Одесі, площа Незалежності, 1, складеної інспектором патрульної поліції, вбачається, що транспортний засіб ОСОБА_2 автомобіль марки «Renault», державний номер НОМЕР_2 , отримав такі механічні пошкодження: вм`ятина на лівій двері з пошкодженням лакофарбованого покриття.

При цьому, на транспортному засобі відповідача ОСОБА_1 автомобіля марки «Opel», державний номер НОМЕР_1 , взагалі відсутні будь-які пошкодження внаслідок ДТП.

Дані про пошкодження транспортних засобів підтвердили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується їх підписами на схемі ДТП.

Таким чином, суд зазначає, що надані рахунок фактура №АГ-00011250 від 12.11.2021 року та акт виконаних робіт №АГ-00000878 від 28.01.2022 року, в яких перелічені роботи та матеріали необхідні для проведення відновлюваного ремонту автомобіля позивача, не співпадають з пошкодженнями, які були отримані автомобілем позивача під час ДТП, зафіксованими в схемі ДТП.

Оскільки рахунок фактура №АГ-00011250 від 12.11.2021 року та акт виконаних робіт №АГ-00000878 від 28.01.2022 року не підтверджують розмір заподіяних збитків транспортному засобу «Renault», державний номер НОМЕР_2 , саме внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, яка сталася 12.11.2021 року о 12 годині 50 хвилин в м. Одесі, площа Незалежності, 1, вони не є належними доказами та не приймаються судом до уваги.

Будь-яких інших належних доказів на підтвердження розміру заподіяних збитків транспортному засобу «Renault», державний номер НОМЕР_2 , саме внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, яка сталася 12.11.2021 року о 12 годині 50 хвилин в м. Одесі, зокрема, висновку експерта або автотоварознавчого дослідження визначення розміру матеріального збитку, завданого потерпілому внаслідок пошкодження ТЗ, позивачем суду надано не було, тому встановити реальний розмір заподіяної шкоди, як і різницю між страховою виплатою, неможливо.

Крім того, ОСОБА_2 просить суд стягнути матеріальну шкоду у солідарному порядку, однак чинне законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду (справи № 308/3162/15-ц, № 569/96/17, № 760/1541/15-ц), що законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого.

Вказане також є підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджуються зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З урахуванням викладеного, розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог, беручи до уваги вимоги чинного законодавства України, зважаючи на обставини, встановлені під час розгляду справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 267, 268, 274-279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 11.07.2022 року.

Суддя Петренко В. С.