КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/2451/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4333/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами адвоката Гродовської Олесі Павлівни в інтересах ОСОБА_1 та адвоката Петренко Галини Вікторівни інтересах публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 листопада 2021 року у складі судді Катющенко В.П.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача Вадима Вікторовича, ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна, ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна із чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом, у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Рогача В.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.07.2019, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 45,40 кв.м за АТ "Дельта Банк";

скасувати запис про право власності № 32524566 від 19.07.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, внесений на підставі рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Рогача В.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.07.2019;

витребувати нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 45,40 кв. м за АТ "Дельта Банк" з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 та передати його на користь ОСОБА_2 ;

скасувати запис про право власності № 34475263 від 05.12.2019 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, внесений на підставі рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Шевченко І.Л. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.12.2019 (індексний номер 50036013).

Позов обґрунтовано тим, що 08.04.2008 між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_4 було укладено договір надання споживчого кредиту у розмірі 89 000 дол. США з кінцевим терміном повернення 09.04.2018 та з оплатою 14 % річних за користування кредитом.

08.04.2008 в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого виступає АТ «Дельта-Банк») та ОСОБА_2 , укладено Договір іпотеки № 82181, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Кравченко І.С., зареєстрованого в реєстрі № 735, згідно з яким Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Основним зобов`язанням, укладеним між Іпотекодержателем та Позичальником, нерухоме майно, яким є двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , що складається з 2 (двох) кімнат, загальна площа квартири становить 45,40 кв. м., жилою площею 29,7 кв.м.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.03.2015 було відмовлено у задоволенні позову ПАТ "Дельта Банк", який є правонаступником АКІБ "УкрСиббанк", до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

19.07.2019 приватним нотаріусом Рогачем В.В. була здійснена реєстрація до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно права власності на вказану квартиру за ПАТ "Дельта Банк".

У подальшому стало відомо щодо здійснення 05.12.2019 приватним нотаріусом Шевченко І.Л. нотаріальних дій, у зв`язку з перепродажем спірної АТ "Дельта Банк" ОСОБА_1 .

У порушення вимог діючого законодавства Іпотекодавець не отримувала письмову вимогу Іпотекодержателя про усунення порушень та виконання зобов`язання, а у матеріалах реєстраційної справи відсутній висновок незалежної оцінки іпотечного майна.

Приватним нотаріусом Рогачем В.В. проведено реєстраційну дію неправомірно та з порушенням Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті».

Оскільки, АТ "Дельта Банк" не набувало право власності на квартиру та не мало повноважень на її продаж, то реєстрація права власності за ОСОБА_1 є неправомірною, у зв`язку з чим, на думку позивачки, є підстави для витребування майна із чужого незаконного володіння.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16 листопада 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогач В.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19 липня 2019 року, індексний номер:47920669 від 24.07.2019 11:20:17, про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ПАТ "Дельта Банк". Вирішено питання судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Гродовська О.П. в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, не повне з`ясування обставин справи, вважає рішення суду в частині задоволення позовної вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса КМНО Рогача В.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19 липня 2019 року, індексний номер: 47920669 від 24.07.2019 11:20:17, про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 за ПАТ «Дельта Банк» незаконним та необґрунтованим та просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Вказано, що через неналежне виконання обов`язків за кредитним договором, ігнорування вимог про усунення порушення, банк скористувався своїм правом та задовольнив свої вимоги кредитора/іпотекодержателя в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору в позасудовому порядку через звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності.

Зазначено, що доказів щодо невідповідності закону наданих відповідачем державному реєстратору документів для проведення реєстраційних дій позивачем не надано, натомість відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовану презумпцію права такої особи, про що неодноразово робив висновки у своїх рішеннях Верховний Суд.

Позивач був обізнаний з умовами договору, отже сам взяв на себе ризик настання відповідних наслідків у виді невиконання боржником своїх кредитних зобов`язань.

Посилання у рішенні суду на те, що боржникові не було направлено повідомлення про усунення порушень, жодним чином не підтверджує порушення прав іпотекодавця, адже самому іпотекодовавцю таке повідомлення направлялось і позивач мав юридичну можливість уникнути звернення стягнення на майно, однак, своїм правом не скористався, а боржник у даному процесі не був учасником справи, клопотань про залучення як сторони для участі у справі боржника від позивача не надходило. Останній про порушення своїх прав не заявив, свої зобов`язання по договору не виконав.

В апеляційній скарзі адвокат Петренко Г.В. інтересах ПАТ «Дельта Банк» посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Вказано, що оскільки ОСОБА_4 , не виконувалися умови Договору про надання споживчого кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість можна прийти до висновку про те, що у АТ «Дельта Банк» виникло право на задоволення своїх вимог як іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки шляхом його прийняття у свою власність згідно з Розділу 4 та 5 Договору іпотеки.

Також зазначено, що реєстрація права власності на предмет іпотеки за АТ «Дельта Банк» здійснена за згодою Іпотекодавців, а тому Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає застосуванню до цих правовідносин, оскільки мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання.

Відзивів на апеляційні скарги не надійшло.

У судове засідання представник ПАТ «Дельта Банк», приватний нотаріус КМНО Рогач В.В., приватний нотаріус КМНО Шевченко І.Л. та ОСОБА_3 не з`явилися, про дату розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, з огляду на зазначене та у відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши адвоката Гродовську О.П. в інтересах ОСОБА_1 , яка підтримала апеляційну скаргу й вважала апеляційну скаргу банку такою, що підлягає задоволенню, адвоката Цимбалюк М.Г. в інтересах ОСОБА_2 , який просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, дійшла наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи, 08.04.2008 між АКІБ банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , які виступають майновими поручителями за зобов`язаннями ОСОБА_4 , з метою належного виконання зобов`язань за Кредитним договором 1 - Договір про надання споживчого кредиту № 0 від 08.04.2008, що укладений між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_4 , та за Кредитним договором 2 - Договір про надання споживчого кредиту № від 08.04.2008, що укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_4 , був укладений Договір іпотеки № 82181, посвідчений Кравченко І.С., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 2090, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , що складається з 2 (двох) кімнат, загальна площа квартири становить 45,40 кв. м., жилою площею 29,7 кв.м., яка належить Іпотекодавцям на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу, зареєстрованого 09.11.94 Українською біржою "Десятинна" за реєстраційним номером 1/5784-5843, та зареєстровано в Київському бюро технічної інвентаризації 04.07.95 за реєстровим № 316, ринковою вартістю предмета іпотеки - 712 163 грн (а.с. 123-124 т.1).

Одночасно з посвідченням Договору іпотеки № 82181 від 08.04.2008 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С., накладено заборону відчуження зазначеного в договорі майна до припинення договору іпотеки, що за реєстровано в реєстрі за № 2091.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.03.2015 по справі № 755/24750/14-ц відмовлено у позові ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до справи, на підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ "УкрСиббанк" змінило назву на ПАТ "УкрСиббанк".

08.12.2011 між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. На підставі даного договору до ПАТ "Дельта Банк" перейшло право вимоги до відповідача у повному обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

19 липня 2019 року приватним нотаріусом Рогачем В.В. Київського міського нотаріального округу, свідоцтво 6762, було здійснено реєстрація до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно права власності на двокімнатну квартиру, загальною площею 45,4 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 за ПАТ «Дельта Банк», номер запису про право власності: 24566.

Встановлено, що за наслідком здійснення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. нотаріальних дій від 05.12.2019 року спірну квартиру АДРЕСА_1 , АТ «Дельта-Банк» було відчужено на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку", який діяв станом на день укладання договору, іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно зі частиною 1-3 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміромзабезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Таким чином, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

Умовами Договору іпотеки № 82181 від 08.04.2008 передбачені способи звернення стягнення на Предмет іпотеки, зокрема пунктом 5.2.1. визначено передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку".

Убачається, що ОСОБА_4 , не виконувалися умови договору про надання споживчого кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість, а тому у АТ «Дельта Банк» виникло право на задоволення своїх вимог як іпотеко держателя за рахунок предмета іпотеки.

Таким чином вказаний договір, містить застереження, яке надавало банку право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у спосіб, встановлений Законом України "Про іпотеку".

Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок) в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Згідно з положеннями законодавства, умовами іпотечного договору підставами для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання іпотекодавцю письмової вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором.

Разом з тим, зі справи убачається, що іпотекодержателем при зверненні до державного реєстратора для реєстрації прав та їх обтяжень на спірну квартиру на підставі іпотечного договору, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, не було подано копії письмової вимоги боржниці - ОСОБА_4 , яка є відмінною від іпотекодавця, про усунення порушень, на підтвердження наявності факту завершення 30-денного строку з моменту отримання боржником, який є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотеко держателя, що суперечить положенням п.61 указаного Порядку.

Окрім цього, підлягає до врахування і та обставина, що долучені до справи листи-вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором були направлені позивачці та третій особі у вересні 2017 року, в яких визначена сума заборгованості боржника за зобов`язанням станом на 01.07.2017, в той час як оспорювані дії щодо проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно приватним нотаріусом Рогач В.В. було вчинено у липні 2019 року та у відсутність у матеріалах витребуваної справи доказів існування боргових зобов`язань за договором на час вчинення нотаріальної дії (а.с.175-182 т.1).

Відповідно до справи, не було надано приватному нотаріусу й доказів щодо оцінки предмета іпотеки на момент набуття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду, стосовного того, що на спірну квартиру, яка не перевищує 140 кв.м, використовується як місце постійного проживання позивачем та є предметом іпотеки у забезпечення вимог за кредитним договором, укладеним в іноземній валюті, не може бути звернуто стягнення шляхом реєстрації права власності за іпотекодержателем у зв`язку із дією Закону № 1304-VII.

Так, відповідно до Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", в редакції, що діяла на час реєстрації за банком права власності на квартиру, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку (п. 1 Закону).

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України).

Вказаний Закон встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

Пунктом 4 Закону передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Закон ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на таке відчуження.

Мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє його примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Встановлено, що спірна квартира, загальною площею 45.40 кв. м, яка є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", та виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті. Докази щодо наявності у позивача іншого житла, окрім вказаної квартири, яка використовується позивачкою та третьою особою, як постійне місце проживання, у матеріалах справи відсутні. Майно, що є предметом іпотеки, вибуло з власності іпотекодавців без їх згоди, як власників. Площа квартири не перевищує 140 кв. м.

Отже, є обґрунтованим висновок суду, що на спірну квартиру, яка не перевищує 140 кв. м, використовується як місце постійного проживання позивачки й третьої особи та є предметом іпотеки у забезпечення вимог за кредитним договором, укладеним в іноземній валюті, не може бути звернуто стягнення шляхом реєстрації права власності за іпотекодержателем у зв`язку із дією Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах: від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18 , а також Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 336/5387/17.

На підставі поданих сторонами доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Рогача В.В. були відсутні правові підстави для реєстрації за ПАТ «Дельта Банк», як іпотекодержателем, права власності на спірне нерухоме майно.

Зазначеним спростовуються доводи апеляційних скарг у відповідній частині.

Разом з тим, з висновками районного суду в частині визнання відповідачем по справі приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Рогача В.В. погодитися неможливо.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З огляду на позовні вимоги, за якими позивач просила скасувати проведену приватним нотаріусом державну реєстрацію права власності на спірну квартиру, приватний нотаріус, здійснюючи державну реєстрацію права власності на це нерухоме майно, не мав публічно-правових відносин з позивачкою, оскільки така реєстрація права відбувалася за ПАТ «Дельта Банк», а не за позивачкою.

Вимога про скасування державної реєстрації права власності на квартиру за іншою, ніж позивач, особою (ПАТ Дельт Банк") є вимогою про захист позивачем права власності на цей об`єкт від порушення особою, за якою це право зареєстроване на момент звернення позивача до суду.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положення ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права, звернення з позовом до неналежних відповідачів в певних випадках є підставою для відмови в позові.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справ у подібних з цією справах за позовом іпотекодавця до державного реєстратора зазначала, що спірні правовідносини виникають здебільшого саме між позивачем та іпотекодержателем через невиконання договірних зобов`язань і реалізацію прав іпотекодержателя щодо предмета іпотеки - нерухомого майна позивача (постанови від 17 квітня 2018 року у справі № 815/6956/15, від 24 квітня 2018 року у справі № 825/478/17, від 29 травня 2018 року у справі № 826/19487/14, від 30 травня 2018 року у справі № 826/9417/16, від 6 червня 2018 року у справі N 804/3509/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 804/14296/15, від 14 листопада 2018 року № 826/1656/18, від12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц).

Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно.

Про такі висновки йдеться зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16.

Зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені обставини справи свідчать про те, що спір у ОСОБА_2 виник з ПАТ «Дельта Банк» щодо порушення ним права її власності на квартиру внаслідок дій товариства щодо реєстрації за собою такого права, а тому приватний нотаріус не є належним відповідачем у цій справі.

Отже позовна вимога про скасування державної реєстрації права власності на будинок та земельну ділянку не може бути звернена до приватного нотаріуса, якого позивач визначила відповідачем.

Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

З огляду на те, що позивач заявила позов до неналежного відповідача-приватного нотаріуса Рогача В.В., висновки суду першої інстанції про задоволення позову щодо нього є помилковими. Такі висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Таким чином, позовна вимога про визнання рішення незаконним та скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно не може бути звернена до приватного нотаріуса Рогача В.В., якого позивачка визначила відповідачем.

Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

Суд першої інстанції вищевикладеного не врахував.

З огляду на зазначене, рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог, заявлених до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача В.В. слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в позові.

У решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги адвоката Гродовської Олесі Павлівни в інтересах ОСОБА_1 та адвоката Петренко Галини Вікторівни інтересах публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 листопада 2021 року в частині вимог до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача Вадима Вікторовича скасувати.

Ухвалити по справі в цій частині нове судове рішення про відмову у позові.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 липня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: