Справа № 587/1600/21
07 липня 2022 року Сумський районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді - Черних О.М.,
за участю секретаря судового засідання - Токаревої В.М.,
її представника адвоката Шершак Гукова А.М.,
представника відповідача адвоката Кондратенко С.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, 25), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), Садівської сільської ради Сумського району Сумської області (с. Шпилівка, вул. Карла Маркса, 5) про скасування державної реєстрації земельної ділянки, -
Головне управління Держгеокадастру у Сумській області направили письмовий відзив в якому заперечуючи проти позовних вимог, вказали, що процедура та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначено Постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року і Головне управління не може втручатись у виконання обов`язків покладених на Державного кадастрового реєстратора, а тому вважають, що Головне управління Держгеокадастру у Сумській області є неналежним відповідачем.
Садівська сільська рада у своєму відзиві на позовну заяву не заперечувала проти задоволення позову, поклавшись на розсуд суду.
В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Шешак - Гукова А.М. підтримали позовні вимоги в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні.
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кондратенко С.Ю. заперечувала проти задоволення позовних вимог.
В судовому засіданні були допитані свідки:
Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона проживає в с. Шпилівка, Сумського району, Сумської області і вказала, що спірна земельна ділянка, належить родинам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Вони більше 30 років за нею доглядають. На даний час ця земельна ділянка є загального користування, там знаходиться дитячий майданчик, який збудували всі мешканці цієї улиці своїми зусиллями і це є несправедливим, що ця земельна ділянка була виділена ОСОБА_2 .
Свідок ОСОБА_6 надала аналогічні покази ОСОБА_7 .
Суд, вислухавши сторін, свідків, дослідивши та давши оцінку письмовим доказам їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному об`єктивному та безпосередньому дослідженні їх під час судового розгляду вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що рішенням Сумського районного суду Сумської області від 09 серпня 2016 року встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_1 та визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,05 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,55 га для ведення особистого селянського підсобного господарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19-20)
Постановою Сумського районного суду Сумської області від 16 вересня у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовлено за необґрунтованістю (а.с. 28-29)
Постановою колегії суддів Харківського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року постанову Сумського районного суду Сумської області від 16 вересня 2016 року скасовано і прийнято рішення про задоволення позову ОСОБА_2 , зобов`язано Шпилівську сільську раду Сумського району Сумської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 та прийняти відповідне рішення (а.с. 77-78).
Рішенням Шпилівської сільської ради Сумського району Сумської області від 11 липня 2017 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,10 га (а.с. 80)

Рішенням Шпилівської сільської ради Сумського району Сумської області від 11 квітня 2019 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,10 га (а.с. 81)

На замовлення ОСОБА_2 був виготовлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства розташованої по АДРЕСА_1 (а.с. 115-133)

Згідно висновку Головне управління Держземагентства у Сумській області погоджує проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та вважає за можливе відвести земельну ділянку у власність ОСОБА_2 (а.с. 134)

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.13 діючого ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч.1-2 ст. 321 ЦК України).

У ЗК України закріплено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України (ч.1ст. 153 ЗК України).

Ч.1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зі ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 791 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до ч.2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до частин першої та другої статті 55 Закону України «Про землеустрій» від 22 травня 2003 року № 858-IV встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно зі статтею 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Згідно з пунктом 4 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 07 липня 2011 року № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр» у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок.

Ч.ч. 1-3 ст. 158 ЗК України встановлено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом (частина п`ята статті 158 ЗК України).

Судом встановлено, що в обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що на її земельну ділянку, яку вона отримала у спадщину є накладення меж земельної ділянки, відведеної відповідачу, разом з тим, суд звертає увагу на те, що документів на дану земельну ділянку на підтвердження меж її земельної ділянки позивачка не надала.

Враховуючи положення статті 158 ЗК України щодо органів, що вирішують земельні спори, встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не є компетенцією суду. Внесення належної позивачу земельної ділянки до Державного земельного кадастру з присвоєнням кадастрового номеру не вимагає скасування державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та у поземельній книзі, оскільки порушення відповідачем права власності позивача на землю не доведено. Межі суміжних земельних ділянок сторін можуть бути узгоджені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10-13, 81, 89, 263, 265 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (м. Суми, вул. Г. Кондратьєва, 25), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ),Садівської сільської ради Сумського району Сумської області (с. Шпилівка, вул. Карла Маркса, 5) про скасування державної реєстрації земельної ділянки відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Черних