КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/117/16-ц
Провадження № 4-с/947/40/22
УХВАЛА

04.07.2022

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Ратовської А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на дії заступника начальника відділу державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Фішер Віти Валеріївни, подану по справі №520/117/16 за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

06.05.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси зі скаргою на дії заступника начальника відділу державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Фішер Віти Валеріївни, в якій просить суд

визнати здійснений заступником начальника Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Фішер В.В. розрахунок заборгованості по аліментам на 28 лютого 2022 року ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 на утримання їх доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп., недійсним;

визнати, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на 28 лютого 2022 року має заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання їх доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі однієї гривні.

В обґрунтування наданої скарги скаржник посилається на те, що в провадженні заступника начальника Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Фішер В.В. перебуває виконавче провадження №52716802, відкрите 21 жовтня 2016 року на підставі виконавчого листа № 520/117/16-ц, виданого 26 травня 2016 року Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання їх доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Скаржник вказує, що 27 квітня 2022 року ним отримано від виконавця розрахунок заборгованості по аліментам на 28 лютого 2022 року, де зазначено, що він має заборгованість за січень-лютий 2022 року в сумі 5000,00 грн.

Однак, скаржник з вказаним розрахунком не згоден, оскільки станом на 28 лютого 2022 року у нього наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі однієї гривні, що підтверджується квитанціями про сплату аліментів №0001 від 26 травня 2021 року у розмірі 4999,00 грн., № 0002 від 26 травня 2021 року у розмірі 5000,00 грн., № 0042 від 18 серпня 2021 року у розмірі 10001,00 грн., № 0346 від 24 листопада 2021 року у розмірі 4999,00 грн.

При цьому, скаржник зазначає, що по існуючій домовленості з ОСОБА_2 , аліменти він сплачує за декілька місяців наперед.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною скаргою.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу скаргу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 11.05.2022 року було прийнято скаргу ОСОБА_1 на дії заступника начальника відділу державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Фішер Віти Валеріївни, подану по справі №520/117/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, до розгляду. Призначено скаргу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

07.06.2022 року до канцелярії суду від представника Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на скаргу, в якому старший державний виконавець просив відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

В обґрунтування наданого відзиву державний виконавець посилається на те, що на виконанні у Другому Київському відділі державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження ВП №52716802 з примусового виконання виконавчого листа № 520/117/16-ц від 26.05.2016 року, виданого Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500,00 грн., починаючи з 06 січня 2016 року до досягнення дитиною повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Державний виконавець вказує, що 21.10.2016 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, боржником за виконавчим провадженням є ОСОБА_1 .

Так, державний виконавець зазначає, що в період з 18.08.2021 року по теперішній час ОСОБА_1 не надавав звітів про сплату аліментів, відповідно до розрахунку заборгованості станом на 01.06.2022 року борг по аліментам складає 17 501,00 грн.

Також державний виконавець вказує, що відповідно до розрахунків заборгованості, які є у матеріалах виконавчого провадження, боржник сплачує аліменти нерегулярно, про що свідчать квитанції про сплату аліментів. Згідно до Розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувану, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.Законом не передбачено звільнення платника аліментів від зобов`язання щомісячної сплати аліментів на утримання дитини в разі втрати роботи чи перебуванні в статусі безробітного.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 71. Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до ст. 195 СК Українизаборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

У відповідності до рішення суду та згідно вимог ч. 3 ст. 77 Сімейного кодексу України аліменти сплачуються щомісячно.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і приводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідної до цього Закону, а

також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Державний виконавець зазначає, що з метою своєчасного врахування аліментів боржнику неодноразово надсилалися листи з рекомендацією сплачувати кошти на депозитний рахунок відділу.

Таким чином, державний виконавець стверджує, що ним не порушено права боржника, розрахунки складені до вимог чинного законодавства.

З урахуванням викладеного, державний виконавець вказує, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» боржник неналежним чином виконує рішення суду, а саме: сплачує аліменти не кожний місяць всупереч чинному законодавству України.

У судовому засіданні 04.07.2022 року скаржник - ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав у повному обсязі, просив суд скаргу задовольнити.

У судовому засіданні 04.07.2022 року представник Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) проти скарги заперечував, просив суд відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

Стягувач - ОСОБА_2 про час та місце судового засідання повідомлена належним чином за допомогою телефонограми, яка зареєстрована в журналі телефонограм за №235, у судове засідання 04.07.2022 року не з`явилась, про поважність причин відсутності суд не повідомила.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення скаржника та державного виконавця, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала справа №520/117/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.04.2016 року було вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сум у розмірі 2500,00 грн., починаючи з 06 січня 2016 року до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На виконання вказаного рішення суду, 26.05.2016 року Київським районним судом м. Одеси було видано відповідний виконавчий лист.

Виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у Другому Київському відділі державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), виконавче провадження ВП №52716802.

Згідно наданого скаржником розрахунку заборгованості по аліментам від 20.04.2022 року, заступником начальника відділу державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Фішер В.В. встановлено заборгованість по аліментам ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 01.03.2022 року у твердій грошовій сумі 10001,00 грн.

Разом з тим, у наданій скарзі ОСОБА_1 просить суд визнати недійсним здійснений заступником начальника Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Фішер В.В. розрахунок заборгованості по аліментам станом на 28 лютого 2022 року, згідно якого у нього - ОСОБА_1 існує заборгованість по сплаті аліментів в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп., та визнати, що він - ОСОБА_1 , станом на 28 лютого 2022 року має заборгованість по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання їх доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі однієї гривні.

Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях («Бурдов проти Росії» від 07 травня 2002 року, «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року) сформулював правову позицію, згідно якої виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до вимог частини третьої даної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у тому числі, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно з вимогами ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Крім того, порядок виконання судового рішення державним виконавцем врегульовано Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу II Інструкції, виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Згідно з вимогами Розділу 16 даної Інструкції, виконавець розпочинає примусове виконання рішення про стягнення аліментів на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості;інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, виконавець: виносить повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників; звертає стягнення на майно боржника; надсилає стягувачу письмове роз`яснення про право на звернення до органів досудового розслідування із заявою (повідомленням) про вчинення кримінального правопорушення боржником, що полягає в ухиленні від сплати аліментів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим, оскаржуючи розрахунок заборгованості по аліментам станом на 28 лютого 2022 року, згідно якого, як вказує скаржник, у нього - ОСОБА_1 існує заборгованість по сплаті аліментів в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп., скаржником не надано відповідного розрахунку до матеріалів скарги.

До матеріалів скарги ОСОБА_1 надано інший розрахунок заборгованості від 20.04.2022 року, яким встановлено заборгованість по аліментам ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 01.03.2022 року у твердій грошовій сумі 10001,00 грн.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням викладеного, оскільки суд не може виходити за межі позовних вимог, а скаржником ОСОБА_1 до матеріалів скарги не надано відповідного оскаржуваного розрахунку заборгованості по аліментам станом на 28 лютого 2022 року, згідно якого, як вказує скаржник, у нього - ОСОБА_1 існує заборгованість по сплаті аліментів в сумі 5000 грн. 00 коп., а надано інший розрахунок від 20.04.2022 року, яким встановлено заборгованість по аліментам станом на 01.03.2022 року у твердій грошовій сумі 10001,00 грн., скаргу ОСОБА_1 на дії заступника начальника відділу державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Фішер Віти Валеріївни, подану по справі №520/117/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії заступника начальника відділу державного виконавця Другого Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одеса Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Фішер Віти Валеріївни, подану по справі №520/117/16 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 08.07.2022 року.

Суддя Петренко В. С.