ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2868/22
провадження № 2-з/753/81/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., розглянувши заяву представника позивачів - адвоката Онопко В.О. про забезпечення позову у справі № 753/2868/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», в якому просять визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черленюк Л.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22 жовтня 2021 року за індексним номером 61082602, згідно з яким здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (далі - Квартира) за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у приватного нотаріуса були відсутні правові підстави для реєстрації права власності на Квартиру за відповідачем, оскільки сторонами не було укладено договору про задоволення вимог іпотекодержателя, а договір іпотеки, який був підставою державної реєстрації права власності, не передбачав автоматичного звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності. Також позивачі зазначають, що не отримували жодної письмової вимоги відповідача про усунення порушень, що ставить під сумнів існування такої вимоги та доказів її надіслання. Крім цього стверджують про відсутність оцінки майна, оскільки її проведенню передує ознайомлення з об`єктом оцінки, якої не було. Окремо позивачі наголошують, що відповідач був повідомлений про факт проживання у спірній Квартирі неповнолітніх дітей.

Разом із позовною заявою представник позивачів подала заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- накласти арешт на Квартиру;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» вживати заходів щодо виселення позивачів з Квартири;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» обмежувати позивачів у доступі до Квартири;

заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» будь-яким способом створювати перешкоди позивачам для володіння та користування Квартирою, зокрема, але не виключно: змінювати замки, вселяти до Квартири третіх осіб, проводити ремонтні роботи, демонтаж та/або монтаж конструкцій, вживати заходів щодо відключення, призупинення, припинення роботи будь-яких систем забезпечення Квартири тощо;

заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» вживати заходів щодо реєстрації місця проживання третіх осіб у Квартирі.

Мотивуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, представник позивачів зазначає, що Квартира може бути відчужена відповідачем, позивачі та їх діти можуть бути виселені з єдиного житла, а також можуть бути створені перешкоди для мирного володіння Квартирою та може вчинятися психологічний (моральний тиск) на позивачів.

Дослідивши матеріали справи та заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про те, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Тобто в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для ефективного захисту прав або інтересів позивача. При цьому відповідно до вимог частини 3 статі 12, частини 1 статті 81 ЦПК України обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Крім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як встановлено судом, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10 лютого 2022 року право власності на Квартиру зареєстроване за ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» на підставі рішення приватного нотаріуса КМНО Черленюх Л.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22 жовтня 2021 року.

Суд вважає, що через ризик подальшого відчуження спірного нерухомого майна на користь третіх осіб невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивачів у випадку задоволення позову та може призвести до того, що позивачі не зможуть їх захистити в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду.

Те, що особа ще не вчинила дії, які могли би підтвердити намір відчужити це майно, не спростовує того, що у відповідача як одноосібного власника наявна можливість вільно розпорядитись спірним нерухомим майно, якщо не вжити заходи забезпечення позову. Зокрема, таких висновків дійшла велика Палата Верховного Суду, ухвалюючи постанову від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17.

Суд вважає обґрунтованими посилання позивача на існування цього ризику, ймовірність якого є досить високою з огляду на те, що відповідач, як власник майна, є юридичною особою, предметом діяльності якої є надання фінансових послуг, а отже набуття нерухомого майна у власність здійснювалася відповідачем не для особистого використання.

Враховуючи, що позивачем пред`явлено позов про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, яке стало підставою набуття відповідачем майна, а тому ймовірне рішення про задоволення позову може мати наслідком зміну власника такого майна, суд дійшов висновку, що позивачами доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди їх правам та інтересам до ухвалення рішення у справі у разі відчуження відповідачем спірного майна, ускладнення захисту їх прав та інтересів без вжиття таких заходів, та про обґрунтованість доводів заявника про наявність достатніх підстав вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може зробити неможливим чи ускладнити ефективний захист прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд враховує наявність зв`язку між арештом Квартири та позовними вимогами, які пред`явлені позивачами, а також співмірність таких заходів, зокрема те, що арешт Квартири, щодо якої між сторонами виник спір, не є позбавленням права власності та не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, яке носить тимчасовий характер.

Суд при цьому також враховує, що Верховним Судом у справах щодо застосування заходів забезпечення позову у справах, пов`язаних із оскарженням особами реєстраційних дій по реєстрації за кредитором прав власності на нерухоме майно, зокрема від 11 жовтня 2019 року у справі № 607/13866/19, від 21 жовтня 2019 року у справі № 202/2666/19, від 14 листопада 2019 року у справі № 367/5303/19, від 14 листопада 2019 року у справі № 201/4783/19, від 21 листопада 2019 року у справі № 752/10724/19, від 21 листопада 2019 року у справі №756/16198/18, від 05 грудня 2019 року у справі № 199/3924/19, сформовано висновок про правильність вжиття таких заходів з огляду на те, що їх невжиття може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення оспорюваних прав позивачів, за захистом яких вони звернулися.

Щодо інших вимог заяви суд вважає, що вони не є співмірними заходами із позовними вимогами. Крім цього, позивачами не надано жодних доказів вчинення відповідачем відповідних дій.

Суд також враховує, що згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» примусове виселення мешканців житлового приміщення, на яке звернуто стягнення в позасудовому порядку, здійснюється на підставі рішення суду.

Беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, оцінивши відповідно до вимог статті 89 ЦПК України обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням вказаних вище критеріїв, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового вжиття заходів забезпечення позову.

Також, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про відсутність на цій стадії розгляду справи підстав для застосування зустрічного забезпечення позову, з огляду на відсутність відомостей щодо можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Керуючись статтями 2, 149, 152, 153, 258, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвоката Онопко В.О. про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

В іншій частині відмовити.

Стягувачі: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 )

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 )

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» (м. Київ, вул. Жамбила Жабаєва, буд. 7, ідентифікаційний код 37356981).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом і підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову - три роки.

Суддя О. В. Якусик