ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/50/22 Головуючий суддя І інстанції Бібік ОВ
Провадження № 22-ц/818/3589/22 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: споживчого кредиту
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року м. Валки

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: Бурлака І.В., Котелевець А.В.,

за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 22 липня 2022 року, постановлене суддею Бібіком О.В. у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу, та

встановив :

АТ КБ «ПриватБанк» у січні 2022 року звернувся до суду із вищевказаним позовом до спадкоємиці позичальника - ОСОБА_1 , в якому просив про стягнення на його користь заборгованості за кредитним договором №б/н від 15.03.2011 у розмірі 16212,44 грн..

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ "Приватбанк" із Анкетою-заявою № б/н від 15.03.2011 про з метою отримання банківських послуг. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Для користування кредитним картковим рахунком Позичальник отримав у позивача кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 13000,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.2.3., 2.1.2.4 Договору, на підставі яких позичальник при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, який відповідно до п. 1.1.51. Договору - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування. Пунктом 1.3.2.З. Договору передбачена можливість зміни Тарифів» та інших невід`ємних частин Договору. Позичальник зобов`язався: на підставі п. 2.1.5.5 Договору погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню Овердрафту, згідно п. 2.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, у відповідності до п. 2.1.5.4 на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідно до п. 2.1.3.3 Договору Позичальник доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій; а також вартість послуг, визначену Тарифами при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п. 2.1.12,9. Договору списувати за будь-якого рахунку відкритого в Банку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі мінімального обов`язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник помер. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 15.03.2011 року становить - 16212.44 грн, яка складається з наступного: 16212,44 грн. - заборгованість за тілом кредиту; у т.ч 0,00 гри. - заборгованість за поточним тілом кредиту; 16212,44 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0.00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0.00 ґрн. - нараховано пені; 0.00 грн. - нараховано комісії.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 22 липня 2022 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням районного суду АТ КБ «Приватбанк» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалене з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права, є необґрунтованим, безпідставним, незаконним

В обґрунтування скарги також зазначено, що зі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 12.07.2018 приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л.М., вбачається, що спадкоємцем після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 майна є його дружина ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 1/4 частки у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Апелянт наполягав на тому, що позивачем було пред`явлено позов до належного відповідача - ОСОБА_1 , а висновки суду про те, що до справи необхідно було притягнути інших спадкоємців є помилковими, оскільки лише ОСОБА_1 успадкувала ј частку квартири, в межах вартості якої позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Банк також заперечив проти того, що позов є недоведений внаслідок відсутності доказів про вартість спадщини, оскільки вартість 1/4 частки у праві спільної власності на квартиру в м. Зміїв, Харківської області є безспірно більшою, ніж сума позову у розмірі заборгованості позичальника за кредитним договором в розмірі 16212.44 грн.

Апелянт на підтвердження своїх доводів відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України послався на правову позицію, яка була висловлена у постановах Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17, від 04 березня 2020 року у справі №2609/30529/12 про те що, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, а не кредитор.

Таким чином, за відсутності заперечень відповідача та не надання останнім доказів, що вартість спадкового майна є меншим, ніж заборгованість спадкодавця за кредитним договором, судом першої інстанції було безпідставно відмовлено в задоволенні позову, що призвело до порушення принципу змагальності сторін.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та розглянутого судом позову, за відсутності інших учасників судового засідання, які повідомлялись судом апеляційної інстанції про судове засідання відповідно до ст. 128 ЦПК України, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення не повністю відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.03.2011 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору (а.с. 27-54)

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 58)

Станом на дату смерті позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 15.03.2011 заборгованість становить 16212.44 грн, яка складається з наступного: 16212,44 грн. - заборгованість за тілом кредита; у т.ч 0,00 гри. - заборгованість за поточним тілом кредита; 16212,44 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0.00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України; 0.00 ґрн. - нараховано пені; 0.00 грн. - нараховано комісії (а.с. 10-18)

З вимогою про повернення кредитної заборгованості Банк за життя ОСОБА_2 до останнього не звертався.

20.11.2020 року позивачем була направлена претензія до Зміївської державної нотаріальної контори (вих. № SAMDN50OTC004202738 від 16/11/2020) (а.с. 59, 60)

25.11.2020 завідувачем Зміївської державної нотаріальної контори зазначена претензія направлена приватному нотаріусу Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушній Л.М. за місцем заведення спадкової справи (а.с. 61)

18.12.2020 приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області за вих. № 468/0214 на адресу АТ КБ "Приватбанк" направлено відповідь, зі змісту якої вбачається, що претензія до спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 долучена до матеріалів спадкової справи № 61/2018. 12.07.2018 за реєстровим № 1215 нею було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлого ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 . Листом від 17.12.2020 за вих. № 467/02-14 спадкоємець повідомлений про наявність заборгованості (а.с. 62)

21.07.2021 позивачем на адресу спадкоємця ОСОБА_1 направлено лист-претензію про погашення кредитної заборгованості, який залишено без виконання (а.с. 63-65).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що з урахуванням наявності інших спадкоємців позов подано до неналежного відповідача, а також вказав, що матеріали справи не містять інформації про вартість майна, одержаного у спадщину, що є необхідним відповідно до норми ст. 1282 ЦК України

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Оскільки боржник помер, то відповідати перед АТ КБ "Приватбанк" на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Коло спадкоємців за законом, черговість спадкування ними визначена ст. ст. 1258, 1261-1255 ЦК України.

Згідно ч.1 , ч.2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

За ст. ст. 1261, 1263, 1264, 1265 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

З матеріалів справи вбачається, що у померлого ОСОБА_2 , була родина, яка складалась із дружини та двох синів.

З копії спадкової справи, яка міститься в матеріалах справи вбачається, що сини ОСОБА_2 відмовились від спадщини на користь матері та дружини померлого відповідачки ОСОБА_1 .

Зі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 12.07.2018 приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л.М., вбачається, що спадкоємцем після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 майна є його дружина ОСОБА_1 .

Отже позивачем правильно пред`явлено позов до ОСОБА_1 , як спадкоємця померлого ОСОБА_2 , тобто до належного відповідача, тому висновки суду про необхідність залучення до справи інших спадкоємців колегія суддів вважає не обґрунтованими і такими, що не відповідають обставинам справи.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

Згідно з приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України).

Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1297 ЦК України (в редакції чинній на момент відкриття спадщини) спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення позики входять до складу спадщини, то умови договору щодо строків повернення позики чи сплати її частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Суд першої інстанції, встановивши наявність порушеного права позивача на повернення кредитних коштів та наявність спадкового майна: частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 , відмовив у задоволенні позову з підстав ненадання позивачем доказів вартості спадкового майна.

З таким висновком суду погодитися також не можна з огляду таке.

Одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна.

Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Саме до таких висновків щодо змісту вказаних норм матеріального права дійшов Верховний Суд у постановах від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 19 лютого 2020року у справі № 607/98/17, від 04 березня 2020 року у справі №2609/30529/12., які у даному випадку є релевантними за обставинами справи і тому суд апеляційної інстанції відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України їх бере до уваги.

Тому є обґрунтованими посилання заявника на помилкове не врахування судом першої інстанції правових висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верхового Суду від постановах від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17, від 04 березня 2020 року у справі №2609/30529/12.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18) зроблено висновок, що «оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність».

Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті.

Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

З копії свідоцтва про смерть вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи свої вимоги банк у позові послався на ч. 3 ст. 1281 ЦК України, яка наразі діє в редакції Закону України № 2478-VIII від 03.07.2018 :. якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

При цьому позивач вказав, що на виконання вищевказаної норми закону він 20.11.2020 року була направлена претензія кредитора до Зміївської державної нотаріальної контори, та 14.12.2020 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що претензію кредитора переслано до приватного нотаріуса Кожушна Л.М., за місцем заведення спадкової справи, та 29.12.2020 отримана відповідь, що спадкоємцем померлого позичальника є відповідач ОСОБА_1 .

05.08.2021 року до спадкоємців позичальника був направлений лист-претензія, в якому позивач пред`явив свої вимоги, але вони не були задоволені. Про те, що позивач знав про відкриття спадщини він суду не повідомляв.

Вказані у позові обставини звернення кредитора до нотаріальної контори та спадкоємців знайшли своє підтвердження в суді першої інстанції.

Однак посилання на вказану норму ч. 3 ст. 1281 ЦК України в редакції Закону України № 2478-VIII від 03.07.2018 є безпідставними, оскільки відповідно до п. 1 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, вона набрала чинності з 04.11.2018 та була введена в дію з 04.02.2019, тобто вже після виникнення спірних правовідносин, смерті боржника-спадкодавця, а тому в силу ст. 5 ЦК України, не поширюється на спірні правовідносини.

Так, згідно ст. 5 ЦК України дія актів цивільного законодавства у часі визначена наступним чином:

1. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

2. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

3. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Стаття 1281 ЦК України на момент виникнення даних правовідносин (день смерті спадкодавця-боржника, 09.12.2017) діяла в такі редакції:

1. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

2. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

3. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

4. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Однак, суд на вищевказане не звернув уваги, помилково застосував норму ч. 3 ст. 1281 ЦК України в редакції Закону України № 2478-VIII від 03.07.2018 , яка відповідно до ст. 5 ЦК України не підлягав застосуванню до спірних правовідносин, та - не застосував до спірних правовідносин норму ч. 3 ст. 1281 ЦК України в редакції до внесення змін Законом № 2478-VIII від 03.07.2018 який підлягає застосуванню.

Оскільки у даному випадку кредитор спадкодавця та позивач, який не знав і не міг знати про відкриття спадщини та пред`явив свої вимоги до спадкоємця відповідачки ОСОБА_1 зі спливом одного року від настання строку вимоги (дати смерті позичальника-спадкодавця), тобто поза межами строку, встановленого частиною третьої статті 1281 ЦК України в ред. до внесення змін Законом України № 2478-VIII від 03.07.2018, то відповідно до ч. 4 цієї статті ЦК України в ред., яка була чинною на день виникнення спірних правовідносин та є чинною наразі, - позивач позбавляється права вимоги.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не дотримано передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними), що позбавляє його права вимоги до спадкоємців, оскільки боржник помер у грудні 2017 року, строк пред`явлення вимог до спадкоємців закінчився у грудні 2018 року, тому на день звернення до нотаріальної контори та спадкоємців з претензією банк вже втратив права вимоги до спадкоємців боржника за кредитним договором, що є підставою для відмови в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк».

Оскільки суд першої інстанції порушив норми матеріального права, тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України оскаржене рішення підлягає зміні в мотивах відмови у задоволенні позову, а скарга частковому задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України відсутні підстави дляперерозподілу судових витрат.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 22 липня 2022 року змінити.

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу відмовити з мотивів цієї постанови.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 05 грудня 2022 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В. Бурлака.

А.В. Котелевець.