Справа № 210/437/21
Провадження № 2/210/88/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 липня 2022 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Літвіненко Н.А. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 до Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про визнання незаконними дій щодо збільшення норми використання природного газу та визнання права споживачів на забезпечення та встановлення індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, згодом уточнивши його, в якому просять суд визнати незаконними дії відповідача щодо встановлення загально будинкового вузла обліку газу в будинку позивачів; зобов`язати відповідача демонтувати загально будинковий вузол обліку газу в будинку позивачів; визнати незаконним встановлений відповідачем режим нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань загально будинкового прибору обліку газу для побутових споживачів природного газу позивачам; зобов`язати відповідача з 01.10.2016 року поновити позивачам режим нарахування природного газу відповідно до встановлення КМУ норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників; визнати право на забезпечення індивідуальним безкоштовними газовими лічильниками за рахунок відповідача за побутовими споживачами природного газу позивачами; зобов`язати відповідача відповідно до ст.. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного облік природного газу» за свій рахунок здійснити встановлення в квартирах індивідуальних газових лічильників для побутових споживачів природного газу позивачів.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 між позивачами та АТ «ОГРМ «Криворіжгаз» укладено Типовий договір розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 1.3 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі - Типовий договір), цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор газорозподільної мережі (далі - Оператор ГРМ) направляє споживачеві інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплату рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Доказом факту приєднання всіх споживачів до Типового договору вважають щомісячне споживання ними природного газу та здійснення щомісячної сплати рахунків за спожитий природний газ. Позивачі зазначали, що права та обов`язки споживачів виникли з однієї підстави та, що предметом цього спору є однорідні права та обов`язки. Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором, а саме розділом V. Порядок обліку природного газу, що передається споживачу, розділом VI. Порядок розрахунків, розділом VII. Права та обов`язки сторін. Зміст Типового договору, викладений в постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 констатує, що права та обов`язки для всіх споживачів є ідентичними, права та обов`язки споживачів виникли з однієї підстави та є однорідними.

Сумлінно виконуючи всі умови даного договору, вони регулярно оплачували рахунки за спожитий природний газ згідно з договором та в терміни, визначені в рахунках.

АТ «ОГРМ «Криворіжгаз» самовільно в односторонньому порядку без відома та дозволу споживачів встановило на будинок за адресою АДРЕСА_1 , у якому проживають позивачі, загальнобудинковий вузол обліку газу.

У листопаді 2016 року споживачам стало відомо про те, що для них АТ «ОГРМ «Криворіжгаз», в односторонньому порядку, з 01 жовтня 2016 року почало нараховувати об`єми використаного природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку газу.

Крім того, позивачі вважають, що забезпечити комерційний облік природного газу кожному споживачу будинку за адресою АДРЕСА_1 зобов`язане газорозподільне підприємство - АТ «ОГРМ «Криворіжгаз». Згідно зі структурою тарифу для споживачів на послуги розподілу природного газу АТ «ОГРМ «Криворіжгаз» у період з 2011 року до теперішнього часу закладається встановлення квартирних лічильників газу, що передбачено ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», де визначено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території.

У зв`язку з вищевикладеним, з незгодою позивачів з діями відповідача вимушені звернутись до суду з вказаною позовною заявою.

Ухвалою суду від 18.02.2021 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Ухвалою суду від 01.04.2021 року провадження у справі було зупинено до перегляду рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.02.2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11.07.2019 року у справі №212/5836/17 у подібних правовідносинах у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвалою суду від 24.12.2021 року провадження у справі було відновлено та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.

Представник відповідача АТ «Криворіжгаз» надав на адресу суду відзив на позовну заяву в якому просив суд відмовити в задоволені позову в повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що 19.08.2016 року ПАТ «Криворіжгаз» було встановлено загальнобудинковий вузол обліку природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , який було введено в експлуатацію з 01.04.2017 року. Особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Враховуючи ч. 1 ст. 6 вказаного Закону України, суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл газу на відповідній території, зобов`язані були в термін до 01.01.2018 року для групи населення забезпечити встановлення лічильників газу, що мало забезпечити 100% обліку спожитого природного газу населенням.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №547 від 31.03.2016 р. затверджено план розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки та джерела його фінансування по розділах. У І розділі Плану розвитку на 2016-2025 роки було передбачено з урахуванням технічних та економічних чинників загальнобудинковий лічильник за адресою: вул. Ньютона, 40, м. Кривий Ріг.

Таким чином, ПАТ «Криворіжгаз» не може відступати від положень, встановлених Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки, яка затверджена постановою НКРЕКП від 31.03.2016 року №547 та в подальшому постановою НКРЕКП №2347 від 22.12.2016 року.

19.01.2018 року, тобто після встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу на ввідному газопроводі багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , набрали чинності зміни до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» які були внесені ЗУ «Про внесення змін до Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" щодо порядку встановлення лічильників споживачам природного газу» від 21.12.2017 № 2260-VIII.

Так, змінами до Закону було доповнено статтю 2 Закону новою частиною другою, згідно з якою з метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Таким чином, за адресою АДРЕСА_1 забезпечено облік природного газу відповідно до вимог Закону в редакції, що існувала на момент виникнення спірних правовідносин, а тому позовні вимоги позивачів є безпідставними та не підлягають задоволенню.

При цьому Відповідач хоче звернути увагу, що вищезазначений обов`язок на встановлення лічильнику газу трактується Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» лише з технічної точки зору як виконання робіт і не включає в себе поняття повного фінансування таких робіт за кошти АТ «Криворіжгаз».

Згідно ч. 1 ст. З Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел не заборонених законодавством.

Ст. 4 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначає Виконавцями робіт із встановлення вузлів обліку природного газу суб`єкта господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території та суб`єкта господарювання, який отримав відповідні дозволи для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу.

Таким чином, у АТ «Криворіжгаз» виникає право, а не обов`язок виконувати роботи з оснащення лічильниками, у споживача обов`язок щодо забезпечення комерційного обліку природного газу, споживачем якого він є, за рахунок різних джерел фінансування.

Згідно з положеннями пункту 4 глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, лічильник газу - засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму (обсягу) природного газу, що проходить через нього, та є складовою комерційного (дублюючого) вузла обліку.

Отже, під визначення поняття лічильника газу, передбаченого Кодексом ГРМ підпадає будь-який засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму (обсягу) природного газу, що проходить через нього, та є складовою комерційного (дублюючого) вузла обліку.

Згідно з положеннями глави 1 розділу X Кодексу, приладовий облік природного газу в ГРМ

організовується та здійснюється з метою отримання та реєстрації за допомогою комерційного ВОГ

інформації про об`єми передачі (розподілу, споживання) природного газу в точках вимірювання та

подальшого її використання при забезпеченні комерційного обліку природного газу між суб`єктами ринку природного газу.

Передача (розподіл, споживання) природного газу до/з газорозподільної системи здійснюється за умови наявності комерційного вузла обліку природного газу.

Для визначення об`єму спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту споживача використовуються дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного ВОГ у Оператора ГРМ використовуються дані комерційного ВОГ споживача. Споживач не може відмовитись від встановлення комерційного ВОГ з ініціативи та за кошти Оператора ГРМ.

Згідно з пунктом 1 глави 5 розділу IX Кодексу, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загально будинковий вузол обліку природного газу.

Таким чином, АТ «Криворіжгаз» правомірно встановлено загальнобудинковий ВОГ згідно вимог Законодавства України, що діяло на момент виникнення спірних правовідносин.

Разом з тим, змінами до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» було доповнено статтю 2 Закону новою частиною другою, згідно з якою з метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Таким чином, за адресою АДРЕСА_1 було забезпечено облік природного газу відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Разом з тим, звертає увагу суду на те, що 20.10.2017 року загальнобудинковий лічильник газу за адресою: АДРЕСА_1 , було демонтовано згідно акту про демонтаж засобу вимірювальної техніки від 20.10.2017 року (копія акту додається).

Отже, з 20.10.2017 року облік розподіленого природного газу споживачам здійснюється за нормами споживання природного газу.

По-друге, щодо визнання права на індивідуальні лічильники газу та визнання обов`язку встановити індивідуальні лічильники газу.

21.12.2017 року було внесено зміни до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», які набрали чинності 19.01.2018 року.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»

постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку: 1) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується:

тільки для приготування їжі - з 1 січня 2021 року;

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» з

метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу.

Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному статтею 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку". Згідно ч. 2 ст. З Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу.

Згідно з положеннями статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку Природного газу» та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі до 01 січня 2018 року (відповідно до абзацу четвертого підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 6 зі змінами, внесеними згідно з Законом від 21 грудня 2017 року, тільки для приготування їжі з 01 січня 2021 року),

Отже, позивачі безпосередньо не звертались до АТ «Криворіжгаз» із заявами про встановлення індивідуальних лічильників газу у їх квартирах та не отримували такої відмови від АТ «Криворіжгаз» після 19.01.2018 року - набрання чинності змін до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Також не встановлення у квартирах позивачів індивідуальних лічильників газу на час їх звернення до суду не свідчить про порушення такого права, оскільки за Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» встановлено граничний строк встановлення газорозподільними підприємствами лічильників газу для населення, що проживає у квартирах в яких газ використовується тільки для приготування їжі, а саме до 01 січня 2021 року.

Крім того, представник відповідача просить суд застосувати позовну давність зазначаючи, що, загальнобудинковий лічильник газу за адресою: АДРЕСА_1 і було встановлений і опломбований 19.08.2016 року. Відповідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може і звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

З вищевикладеного слідує, що строк позовної давності для звернення до суду із вимогою щодо визнання незаконним встановлення АТ «Криворіжгаз» загальнобудинкового лічильника газу за адресою: АДРЕСА_1 , закінчився 19.08.2019 року.

За таких обставин просить суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог позивачів про визнання незаконним дій АТ «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу в будинку АДРЕСА_1 , зобов`язання АТ «Криворіжгаз» демонтувати загальнобудинковий вузол обліку газу в будинку АДРЕСА_1 , визнання незаконним встановлений АТ «Криворіжгаз» режим нарахування об`ємів спожитого природного газу, зобов`язання АТ «Криворіжгаз» з 01.10.2016 року поновити позивачам режим нарахування природного газу відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників та відмовити у задоволенні позовних вимог позивачам в повному обсязі.

Представник третьої особи ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» правом на надання пояснень по суті справи не скористався.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, відзив на позовну заяву, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивачі у справі є або власниками, або зареєстровані та проживають у будинку АДРЕСА_1 , та є споживачами послуг з газопостачання за вказаною адресою, а відповідач - Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням.

Відповідач приймав природний газ та здійснював його постачання позивачам.

Отже, спір між сторонами виник з приводу невідповідності дій відповідачів положенням ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», яка виражається у відмові встановлення індивідуальних лічильників газу, за рахунок відповідача, у кожній квартирі будинку АДРЕСА_1 де мешкають позивачі.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

Згідно ст. 21 зазначено Закону, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до п.п.3, 4, 7 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

В преамбулі Закону України «Про житлово-комунальні послуги», встановлено, що цей Закон визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до ст.1 зазначеного Закону, наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

- житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

- виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

- засіб обліку - прилад, технічний пристрій для обліку кількісних та/або якісних показників житлово-комунальної послуги, який має нормовані метрологічні характеристики;

- комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством;

- норми споживання - кількісні показники споживання житлово-комунальних послуг, затверджені згідно із законодавством відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування;

- споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян.

Як зазначено у ст.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.14 вказаного вище Закону, залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи, зокрема, перша група - це житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Тарифи на газопостачання відносяться до першої групи.

Відповідно з ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно до вимог ч. ч. 1,2 ст. 20 цього Закону, споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Відповідно з п.1 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Як вказано у ч.1 ст.30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», державне регулювання цін/тарифів базується на таких основних принципах доступності житлово-комунальних послуг для всіх споживачів та рівності правових гарантій.

При цьому, правові, економічні та організаційні засади забезпечення всіх категорій споживачів вузлами обліку природного газу з метою запровадження повного комерційного (приладового) обліку природного газу визначені Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Відповідно до гл.1 розд.1 Кодексу ГРС, Оператор ГРМ - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Отже, відповідач у справі є Оператором ГРМ.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно з положеннями ст.6 вказаного Закону та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.04.2012 № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) - до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року (відповідно до абз.4 пп. а п.2 ч.1 ст.6 зі змінами, внесеними Законами № 2260-VIII від 21.12.2017, № 1338-IX від 05.03.2021, - тільки для приготування їжі - до 01.01.2023).

Також, судом встановлено, що, позивачі є споживачами природного газу, а відповідач - Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням.

Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору розподілу природного газу, що є у загальному доступі на офіційному сайті АТ «ОГС «Криворіжгаз», цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст.633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

У пункті 1.4 Типового договору вказано, що термін, що використовується в цьому договорі, має таке значення: споживач - фізична або юридична особа чи фізична особа - підприємець, об`єкт якої підключений до газорозподільної системи Оператора ГРМ. Інші терміни вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про ринок природного газу» та Кодексі ГРС.

Суд встановив, що позивачі приєдналися до зазначеного Типового договору розподілу природного газу, оскільки щомісячно споживають природний газ та щомісячно сплачують рахунки за спожитий природний газ.

Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором, а саме розділом ІІІ «Умови передачі природного газу Споживачу», розділом V «Порядок обліку природного газу, що передається Споживачу», розділом VІ «Порядок розрахунків» та розділом VІІ «Права і обов`язки Сторін».

Згідно з пунктом 2.1 цього Типового договору, АТ «ОГРМ «Криворіжгаз» взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам в необхідних об`ємах (обсягах), а позивачі взяли на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Відповідно до вимог ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

У ч.1 ст.626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №150 від 28.12.2011 Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу.

Відповідно до додатку №1 до вказаної постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становили 6,96 грн., а згідно з додатком №1 до постанови №1625 від 27.09.2016, у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 25,20 грн.

При вирішенні питання, за чий рахунок повинно проводитися фінансування робіт з оснащення лічильниками газу, суд керується ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», згідно з якою фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним.

Зазначений висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у справі №755/18006/15-ц від 04.07.2018.

Оскільки позивачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами, та відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» зобов`язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі у строки до 1 січня 2023 року.

Відмова АТ «ОГРМ «Криворіжгаз» встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивачів.

З урахуванням статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) волевиявлення позивачів на встановлення індивідуальних лічильників газу не може бути порушеним.

Відповідно до приписів частини другої статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», в редакції від 20 січня 2018 року, загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному статтею 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

До 20 січня 2018 року питання встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу не було врегульоване на рівні закону, а регламентувалося підзаконними нормативно-правовими актами.

Приписами абзаців третього-п`ятого пункту 4 Тимчасового положення (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 року № 46) передбачено, що:

- ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи;

- встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем. Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку;

- власник (власники) будинку (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків) (далі - експлуатаційна організація), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобов`язані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (далі - квартирні лічильники газу) (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку. У разі неврегулювання зазначених питань газопостачання такому будинку, групі будинків, групі споживачів може бути припинено відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу IX Кодексу ГРС, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або оператора газорозподільної системи та за їх рахунок у багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких у повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити оператору газорозподільної системи в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

З наведеного слідує, що до 20 січня 2018 року оператор газорозподільної системи мав право встановити загальнобудинковий лічильник природного газу, врегулювавши з власником (власниками) будинку, експлуатаційною організацією, балансоутримувачем будинку (будинків) тощо договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку, а також забезпечити можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку.

Отже, для встановлення загальнобудинкового лічильнику природного газу оператор газорозподільної системи не міг діяти в односторонньому порядку оскільки повинен був в договірному порядку врегулювати з власником (власниками) будинку, експлуатаційною організацією, балансоутримувачем будинку (будинків) тощо договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку.

Також відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, становить частину спільного майна багатоквартирного будинку.

У свою чергу, таке майно є спільною сумісною власністю власників квартир та нежитлових приміщень будинку (частина друга статті 382 ЦК України), частина перша статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Таким чином, будь-яке втручання у належні до багатоквартирного будинку інженерні мережі (незалежно від місця їх розташування - всередині чи за межами будинку) є діями, які вчиняються щодо майна, належного співвласникам такого будинку на праві спільної сумісної власності.

Встановлення загальнобудинкового приладу обліку газу не є винятком з цього загального висновку, адже здійснюється з безпосереднім втручанням в інженерні мережі будинку, а сам прилад обліку, будучи приєднаним до мереж будинку, стає невід`ємною складовою частиною останніх, перестає існувати як окрема річ і бути об`єктом права власності оператора газорозподільної системи. Об`єкт же права власності співвласників багатоквартирного будинку зазнає фізичних змін. За відсутності згоди співвласників такі зміни можуть кваліфікуватися або як правопорушення, або як допустиме обмеження права власності.

Разом з тим відповідно до однозначних приписів частини сьомої статті 319 та частини другої статті 321 ЦК України обмеження права власності можуть бути запроваджені виключно законом.

Тобто з урахуванням положень абзацу другого частини другої статті 4 ЦК України такі обмеження можуть бути встановлені виключно нормативно-правовим актом, що має юридичну силу закону України. Зазначене кореспондується із приписами пункту 7 частини першої статті 92 Конституції України, відповідно до яких правовий режим власності визначається виключно законами України.

Таким чином, слід вважати, що оператор газорозподільної системи, який в односторонньому порядку встановив для багатоквартирного будинку загальнобудинковий лічильник природного газу, як до 20 січня 2018 року, так і після цієї дати діяв з порушенням вимог законодавства.

Зазначений висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у справі № 212/5836/17 від 26.10.2021.

Як вбачається з матеріалів справи і підтверджено відповідачем, 19.08.2016 року ПАТ «Криворіжгаз» було встановлено загальнобудинковий вузол обліку природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , який введений в експлуатацію з 01.04.2017 року.

В той же час відповідачем не надано суду доказів того, що при встановленні вказаного загальнобудинкового вузла обліку природного газу ним було отримано згодою власників квартир будинку АДРЕСА_1 .

За таких обставин суд приходить до висновку, що встановлення відповідачем в односторонньому порядку для багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 загальнобудинкового лічильника природного газу відбулось з порушенням законодавства.

Відповідно до абзацу сьомого пункту 3 глави 4 розділу IX Кодексу ГРС, якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником природного газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу XI цього Кодексу), фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу.

Тому, для застосування такої санкції, як визначення фактичного об`єму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, має бути встановлений факт відмови споживача, який не забезпечений лічильником природного газу (індивідуальним або загальнобудинковим), від його встановлення за рахунок оператора ГРМ.

Таким чином, у разі невстановлення населенню у строки, зазначені у частині першій статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу (до 01 січня 2023 року) на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, визначеними Кабінетом Міністрів України.

У спірний період наступними постановами Кабінету Міністрів України врегульовано облік природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників:

- постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», якою затверджені норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, що підлягають застосуванню до послуг з постачання природнього газу населенню з 01 лютого 2016 року і до 07 лютого 2019 року;

- постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2019 року № 63 «Деякі питання споживання природного газу побутовими споживачами», якою затверджені норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, що підлягають застосуванню до послуг з постачання природнього газу населенню з 08 лютого 2019 року і до 06 березня 2019 року;

- постановою Кабінету Міністрів України від 27 лютого 2019 року № 143 «Питання споживання природного газу», якою затверджені норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, що підлягають застосуванню до послуг з постачання природнього газу населенню з 07 березня 2019 року (і до затвердження Кабінетом Міністрів України нових норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників).

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання АТ «ОГС «Криворіжгаз» демонтувати загальнобудинковий вузол обліку газу у будинку АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку, що в задоволенні вказаної вимоги слід відмовити з огляду на те, що в матеріалах справи (т. 2 а.с. 43) міститься Акт про демонтаж засобу вимірювальної техніки від 20.10.2017 року з якого слідує, що за адресою АДРЕСА_2 демонтовано.

Стосовно застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 ЦК України). Вказані способи захисту можуть бути реалізовані шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Вказані приписи про застосування строку позовної давності поширюються, зокрема, на позови про витребування майна з чужого незаконного володіння. Натомість, до позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц.

З огляду на зазначене, приймаючи до уваги, що позивачами заявлено негаторний позов, тому до спірних правовідносин не можуть бути застосовані наслідки спливу позовної давності.

За частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а враховуючи, що позивачі, відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів», звільнені від сплати судового збору при зверненні з даним позовом, однак, при поданні позову кожен з позивачів, мав сплатити по 992,40 грн. судового збору, а разом 5954,40 грн. При цьому, кожним з позивачів заявлено шість позовних вимог, а отже судовий збір складає 333446,40 грн.

Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним вимогам, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 276760,51 грн. в рахунок відшкодування судового збору.

Керуючись ст.ст. 4,5,13,19,141,256,258-259,263-265,267, 319, 321, 382, 387, 391, 526, 626, 629, 633, 634, 641, 642 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 до Акціонерного Товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про визнання незаконними дій щодо збільшення норми використання природного газу та визнання права споживачів на забезпечення та встановлення індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу в будинку АДРЕСА_1 .

Визнати незаконним встановлений Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» режим нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно показань загальнобудинкового прибору обліку газу для побутових споживачів природного газу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_6 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_7 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_8 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_9 ), ОСОБА_8 ( АДРЕСА_10 ), ОСОБА_9 ( АДРЕСА_11 ), ОСОБА_10 ( АДРЕСА_12 ), ОСОБА_11 ( АДРЕСА_13 ), ОСОБА_12 ( АДРЕСА_14 ), ОСОБА_13 ( АДРЕСА_15 ), ОСОБА_14 ( АДРЕСА_16 ), ОСОБА_15 ( АДРЕСА_17 ), ОСОБА_16 ( АДРЕСА_18 ), ОСОБА_17 ( АДРЕСА_19 ), ОСОБА_18 ( АДРЕСА_20 ), ОСОБА_19 ( АДРЕСА_21 ), ОСОБА_20 ( АДРЕСА_22 ), ОСОБА_21 ( АДРЕСА_23 ), ОСОБА_22 ( АДРЕСА_24 ), ОСОБА_23 ( АДРЕСА_25 ), ОСОБА_24 ( АДРЕСА_26 ), ОСОБА_25 ( АДРЕСА_27 ), ОСОБА_26 ( АДРЕСА_28 ), ОСОБА_27 ( АДРЕСА_29 ), ОСОБА_28 ( АДРЕСА_30 ), ОСОБА_29 ( АДРЕСА_31 ), ОСОБА_30 ( АДРЕСА_32 ), ОСОБА_31 ( АДРЕСА_33 ), ОСОБА_32 ( АДРЕСА_34 ), ОСОБА_33 ( АДРЕСА_35 ), ОСОБА_34 ( АДРЕСА_36 ), ОСОБА_35 ( АДРЕСА_37 ), ОСОБА_36 ( АДРЕСА_38 ), ОСОБА_37 ( АДРЕСА_39 ), ОСОБА_38 ( АДРЕСА_40 ), ОСОБА_39 ( АДРЕСА_41 ), ОСОБА_40 ( АДРЕСА_42 ), ОСОБА_41 ( АДРЕСА_43 ), ОСОБА_42 ( АДРЕСА_44 ), ОСОБА_43 ( АДРЕСА_45 ), ОСОБА_44 ( АДРЕСА_46 ), ОСОБА_45 ( АДРЕСА_47 ), ОСОБА_46 ( АДРЕСА_48 ), ОСОБА_47 ( АДРЕСА_49 ), ОСОБА_48 ( АДРЕСА_50 ), ОСОБА_49 ( АДРЕСА_51 ), ОСОБА_50 ( АДРЕСА_52 ), ОСОБА_51 ( АДРЕСА_53 ), ОСОБА_52 ( АДРЕСА_54 ), ОСОБА_53 ( АДРЕСА_55 ), ОСОБА_54 ( АДРЕСА_56 ), ОСОБА_55 ( АДРЕСА_57 ), ОСОБА_56 ( АДРЕСА_58 ).

Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» з 01.10.2016 року поновити для побутових споживачів природного газу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_6 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_7 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_8 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_9 ), ОСОБА_8 ( АДРЕСА_10 ), ОСОБА_9 ( АДРЕСА_11 ), ОСОБА_10 ( АДРЕСА_12 ), ОСОБА_11 ( АДРЕСА_13 ), ОСОБА_12 ( АДРЕСА_14 ), ОСОБА_13 ( АДРЕСА_15 ), ОСОБА_14 ( АДРЕСА_16 ), ОСОБА_15 ( АДРЕСА_17 ), ОСОБА_16 ( АДРЕСА_18 ), ОСОБА_17 ( АДРЕСА_19 ), ОСОБА_18 ( АДРЕСА_20 ), ОСОБА_19 ( АДРЕСА_21 ), ОСОБА_20 ( АДРЕСА_22 ), ОСОБА_21 ( АДРЕСА_23 ), ОСОБА_22 ( АДРЕСА_24 ), ОСОБА_23 ( АДРЕСА_25 ), ОСОБА_24 ( АДРЕСА_26 ), ОСОБА_25 ( АДРЕСА_27 ), ОСОБА_26 ( АДРЕСА_28 ), ОСОБА_27 ( АДРЕСА_29 ), ОСОБА_28 ( АДРЕСА_30 ), ОСОБА_29 ( АДРЕСА_31 ), ОСОБА_30 ( АДРЕСА_32 ), ОСОБА_31 ( АДРЕСА_33 ), ОСОБА_32 ( АДРЕСА_34 ), ОСОБА_33 ( АДРЕСА_35 ), ОСОБА_34 ( АДРЕСА_36 ), ОСОБА_35 ( АДРЕСА_37 ), ОСОБА_36 ( АДРЕСА_38 ), ОСОБА_37 ( АДРЕСА_39 ), ОСОБА_38 ( АДРЕСА_40 ), ОСОБА_39 ( АДРЕСА_41 ), ОСОБА_40 ( АДРЕСА_42 ), ОСОБА_41 ( АДРЕСА_43 ), ОСОБА_42 ( АДРЕСА_44 ), ОСОБА_43 ( АДРЕСА_45 ), ОСОБА_44 ( АДРЕСА_46 ), ОСОБА_45 ( АДРЕСА_47 ), ОСОБА_46 ( АДРЕСА_48 ), ОСОБА_47 ( АДРЕСА_49 ), ОСОБА_48 ( АДРЕСА_50 ), ОСОБА_49 ( АДРЕСА_51 ), ОСОБА_50 ( АДРЕСА_52 ), ОСОБА_51 ( АДРЕСА_53 ), ОСОБА_52 ( АДРЕСА_54 ), ОСОБА_53 ( АДРЕСА_55 ), ОСОБА_54 ( АДРЕСА_56 ), ОСОБА_55 ( АДРЕСА_57 ), ОСОБА_56 ( АДРЕСА_58 ) режим нарахування природного газу відповідно до встановлених Кабінетом Міністрів України норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників.

Визнати право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» за побутовими споживачами газу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_6 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_7 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_8 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_9 ), ОСОБА_8 ( АДРЕСА_10 ), ОСОБА_9 ( АДРЕСА_11 ), ОСОБА_10 ( АДРЕСА_12 ); ОСОБА_11 ( АДРЕСА_13 ), ОСОБА_12 ( АДРЕСА_14 ), ОСОБА_13 ( АДРЕСА_15 ), ОСОБА_14 ( АДРЕСА_16 ), ОСОБА_15 ( АДРЕСА_17 ), ОСОБА_16 ( АДРЕСА_18 ), ОСОБА_17 ( АДРЕСА_19 ), ОСОБА_18 ( АДРЕСА_20 ), ОСОБА_19 ( АДРЕСА_21 ), ОСОБА_20 ( АДРЕСА_22 ), ОСОБА_21 ( АДРЕСА_23 ), ОСОБА_22 ( АДРЕСА_24 ), ОСОБА_23 ( АДРЕСА_25 ), ОСОБА_24 ( АДРЕСА_26 ), ОСОБА_25 ( АДРЕСА_27 ), ОСОБА_26 ( АДРЕСА_28 ), ОСОБА_27 ( АДРЕСА_29 ), ОСОБА_28 ( АДРЕСА_30 ), ОСОБА_29 ( АДРЕСА_31 ), ОСОБА_30 ( АДРЕСА_32 ), ОСОБА_31 ( АДРЕСА_33 ), ОСОБА_32 ( АДРЕСА_34 ), ОСОБА_33 ( АДРЕСА_35 ), ОСОБА_34 ( АДРЕСА_36 ), ОСОБА_35 ( АДРЕСА_37 ), ОСОБА_36 ( АДРЕСА_38 ), ОСОБА_37 ( АДРЕСА_39 ), ОСОБА_38 ( АДРЕСА_40 ), ОСОБА_39 ( АДРЕСА_41 ), ОСОБА_40 ( АДРЕСА_42 ), ОСОБА_41 ( АДРЕСА_43 ), ОСОБА_42 ( АДРЕСА_44 ), ОСОБА_43 ( АДРЕСА_45 ), ОСОБА_44 ( АДРЕСА_46 ), ОСОБА_45 ( АДРЕСА_47 ), ОСОБА_46 ( АДРЕСА_48 ), ОСОБА_47 ( АДРЕСА_49 ), ОСОБА_48 ( АДРЕСА_50 ), ОСОБА_49 ( АДРЕСА_51 ), ОСОБА_50 ( АДРЕСА_52 ), ОСОБА_51 ( АДРЕСА_53 ), ОСОБА_52 ( АДРЕСА_54 ), ОСОБА_53 ( АДРЕСА_55 ), ОСОБА_54 , ( АДРЕСА_56 ), ОСОБА_55 ( АДРЕСА_57 ), ОСОБА_56 ( АДРЕСА_58 ).

Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» відповідно до статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» за свій рахунок здійснити встановлення в квартирах індивідуальних газових лічильників для побутових споживачів природного газу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_6 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_7 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_8 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_9 ), ОСОБА_8 ( АДРЕСА_10 ), ОСОБА_9 ( АДРЕСА_11 ), ОСОБА_10 ( АДРЕСА_12 ), ОСОБА_11 ( АДРЕСА_13 ), ОСОБА_12 ( АДРЕСА_14 ), ОСОБА_13 ( АДРЕСА_15 ), ОСОБА_14 ( АДРЕСА_16 ), ОСОБА_15 ( АДРЕСА_17 ), ОСОБА_16 ( АДРЕСА_18 ), ОСОБА_17 ( АДРЕСА_19 ), ОСОБА_18 ( АДРЕСА_20 ), ОСОБА_19 ( АДРЕСА_21 ), ОСОБА_20 ( АДРЕСА_22 ), ОСОБА_21 ( АДРЕСА_23 ), ОСОБА_22 ( АДРЕСА_24 ), ОСОБА_23 ( АДРЕСА_25 ), ОСОБА_24 ( АДРЕСА_26 ), ОСОБА_25 ( АДРЕСА_27 ), ОСОБА_26 ( АДРЕСА_28 ), ОСОБА_27 ( АДРЕСА_29 ), ОСОБА_28 ( АДРЕСА_30 ), ОСОБА_29 ( АДРЕСА_31 ), ОСОБА_30 ( АДРЕСА_32 ), ОСОБА_31 ( АДРЕСА_33 ), ОСОБА_32 ( АДРЕСА_34 ), ОСОБА_33 ( АДРЕСА_35 ), ОСОБА_34 ( АДРЕСА_36 ), ОСОБА_35 ( АДРЕСА_37 ), ОСОБА_36 ( АДРЕСА_38 ), ОСОБА_37 ( АДРЕСА_39 ), ОСОБА_38 ( АДРЕСА_40 ), ОСОБА_39 ( АДРЕСА_41 ), ОСОБА_40 ( АДРЕСА_42 ), ОСОБА_41 ( АДРЕСА_43 ), ОСОБА_42 ( АДРЕСА_44 ), ОСОБА_43 ( АДРЕСА_45 ), ОСОБА_44 ( АДРЕСА_46 ), ОСОБА_45 ( АДРЕСА_47 ), ОСОБА_46 ( АДРЕСА_48 ), ОСОБА_47 ( АДРЕСА_49 ), ОСОБА_48 ( АДРЕСА_50 ), ОСОБА_49 ( АДРЕСА_51 ), ОСОБА_50 ( АДРЕСА_52 ), ОСОБА_51 ( АДРЕСА_53 ), ОСОБА_52 ( АДРЕСА_54 ), ОСОБА_53 ( АДРЕСА_55 ), ОСОБА_54 ( АДРЕСА_56 ), ОСОБА_55 ( АДРЕСА_57 ), ОСОБА_56 ( АДРЕСА_58 ).

Стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи Криворіжгаз» на користь держави судовий збір в розмірі 276760 (двісті сімдесят шість тисяч сімсот шістдесят) гривень 51 (п`ятдесят одна) копійка.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: Н. А. Літвіненко