Дата документу 28.11.2022Справа № 554/8583/22
Провадження № 2/554/3951/2022
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 листопада 2022 року Октябрський районний суд м.Полтави
в складі головуючого судді Чуванової А.М.
за участю секретаря Проскурня Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини тазвільнення від сплати аліментів; третя особа: виконавчий комітет Первомайської міської ради Харківської області,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 у серпні 2022 року звернувся до суду з позовом та збільшеним позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини тазвільнення від сплати аліментів, в якому просить звільнити його від сплати аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються згідно рішення Московського районного суду м.Харкова від 27.03.2017 року; визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідачка по справі це мати його колишньої дружини ОСОБА_4 , з якою він перебував у зареєстрованому шлюбі з 11.11.2006 року по 26.11.2009 року, після чого вони розлучилися. Від спільного життя з ОСОБА_4 у них є неповнолітня донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з матір`ю.
На підставі рішення Московського районного суду м.Харкова від 07.07.2016 року мати дитини була позбавлена батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина залишилася проживати з бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі рішення Московського районного суду м.Харкова від 27.03.2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів прибутку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.11.2016 року до досягнення дитиною повноліття.
З початку 2022 року донька виявила бажання проживати з позивачем і постійно стала мешкати з ним за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на повному його утриманні. Оскільки, на даний час дочка фактично проживає з ним, перебуває на вихованні та утриманні батька, то вважає, що відповідач втратила право на отримання аліментів.
Окрім цього, в даний час виникло питання щодо визначення місця проживання дитини. Необхідність визначення місця проживання дитини разом з батьком обумовлюється тим, що його матеріальне становище краще ніж матеріальне забезпечення дочки з боку бабусі, крім того, дочці краще проживати саме з ним.
Заява позивача від 07.09.2022 року розглянута органом опіки та піклування і позивачу було надано висновок, відповідно до якого комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області одноголосно дійшла висновку про доцільність визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .
Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Московського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Чуванову А.М.
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 26.08.2022 року прийнято до провадження позовну заяву та вирішено розгляд проводити за правилами загального позовного провадження, та розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали.
Ухвалою суду від 03.11.2022 року було залучено у праві третю особу орган опіки і піклування та закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в наданій заяві позивач просить розглядати справу у його відсутність з підтриманням позовних вимог у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи відповідач повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила, відзив до суду не надала.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вказані обставини дають суду право розглядати справу на підставі наявних доказів.
Зі згоди позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає вимогам ч.4 ст. 223, 280-281 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач перебував у шлюбі з дочкою відповідача - ОСОБА_4 з 11.11.2006 року по 26.11.2009 року, після чого вони розлучилися (а.с.12- свідоцтво про розірвання шлюбу).
Від шлюбу у них є неповнолітня донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17 свідоцтво про народження).
Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з матір`ю.
На підставі рішення Московського районного суду м.Харкова від 07.07.2016 року мати дитини була позбавлена батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14-15 рішення).
Дитина залишилася проживати з бабусею ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі рішення Московського районного суду м.Харкова від 27.03.2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.11.2016 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.13 рішення суду).
Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Як було встановлено в ході судового розгляду та фактично не оспорювалося учасниками процесу, з початку 2022 року неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , за цей період часу відповідач фактично ніякої участі у вихованні та забезпечені дитини не приймала.
Відповідно до висновку виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області від 08.09.2022 року вбачається, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області, з врахуванням рішення Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Первомайської міської ради, дійшов висновку про доцільність визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.57).
Зокрема, згідно зазначеного висновку, з 28.03.2022 року неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; в результаті бесіди з дитиною стало відомо, що дівчинка дійсно має бажання проживати разом із батьком.
Вищенаведене також підтверджується актом КП «Жилсервіс» від 19.08.2002 року (а.с.18) та довідкою від 28.03.2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.19).
Як убачається з довідки від 31.08.2022 року, ОСОБА_3 дійсно навчається в комунальному закладі «Первомайський ліцей №2 Первомайської міської ради Харківської області» в 10-А класі (а.с.53).
Вихованням дитини займається ОСОБА_1 , відповідно висновку органу опіки та піклування дитина почуває себе спокійно та захищено разом із батьком.
Згідно матеріалів справи, неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання позивача по справі ОСОБА_1 забезпечена всім необхідним та для останньої створені належні умови проживання.
Відповідно до ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.
Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Також статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.
Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Статтею 160 СК України передбачено, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та підлягають задоволенню.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За ч. 3 ст.181, ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини.
Аналіз частини другої статті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї.
Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.
При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведено та не спростовано відповідачем, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 28 березня 2022 року проживає з батьком та перебуває на його утриманні.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягають задоволенню у повному обсязі.
Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141,142,157,160,161,180-183 СК України, ст.ст. 141, 209, 258, 259, 264-268, 280,354, ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини тазвільнення від сплати аліментів; третя особа: виконавчий комітет Первомайської міської ради Харківської області - задовольнити.
Визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Припинити стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються згідно рішення Московського районного суду м.Харкова від 27.03.2017 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.11.2016 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1984,80 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ;

третя особа:виконавчий комітет Первомайської міської ради Харківської області, місцезнаходження: 64102, Харківська область, м.Первомайський, просп..40 років Перемоги,1, .

Суддя А.М.Чуванова