ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2799/20 Номер провадження 22-ц/814/832/22Головуючий у 1-й інстанції Шелудяков Л. В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
27 червня 2022 року м. Полтава
Постановою Полтавського апеляційного суду від 27 червня 2022 року у вказаній справі за апеляційною скаргою позивача скасовано рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05 жовтня 2021 року та постановлено по справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано недостовірною, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 на веб-сайті Інтернет-видання «Полтавщина» у статті під назвою: «Карлівський підприємець ОСОБА_3 балотуватиметься на виборах від «Слуги народу» - нардеп-мажоритарник в шоці» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 , автором якої є ОСОБА_4 , у фразі «А нардеп ОСОБА_5 конкретизував і свою претензію: «Мені засунули персонажа з діагнозом «маніакальна шизофренія», який в 2017 році вбив людину».
Зобов`язано автора статті ОСОБА_6 та ОСОБА_2 спростувати вказану недостовірну інформацію шляхом опублікування спростування поширеної недостовірної інформації у спосіб її поширення.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.
Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що на веб-сайті Інтернет-видання «Полтавщина» у статті під назвою: «Карлівський підприємець ОСОБА_3 балотуватиметься на виборах від «Слуги народу» - нардеп-мажоритарник в шоці» відповідачами було поширено недостовірну негативну інформацію стосовно позивача, чим порушено його особисті немайнові права, які підлягають захисту у спосіб спростування поширеної інформації та відшкодування моральної шкоди.
Не погоджуючись з таким рішенням, у відповідності до частини третьої статті 35 ЦПК України викладаю свою окрему думку.
Фактичні обставини справи полягають у тому, що у вказаній статті, яка була опублікована 04 вересня 2020 року за підписом ОСОБА_4 , «Полтавщина», з викладенням відомостей, поширених Інформаційною агенцією « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з клікабельним посиланням на відповідну публікацію на веб-сайті 1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , міститься інформація, що нардеп ОСОБА_5 у внутрішньопартійному чаті приєднався до обговорення питання з приводу продажу партійних квитків на місцевих виборах. За його словами, йому на округ «засунули персонажа з діагнозом «маніакальна шизофренія». У публікації вказується, що тему у листуванні в чаті депутатів від партії «Слуга народу», які пройшли до парламенту по мажоритарним округам, задав нардеп ОСОБА_7 , якій запросив колег до обговорення цього питання, вказавши, що «продають «прапор» людям, на яких клейма немає де поставити». Мажоритарники підтримали колегу. А нардеп ОСОБА_5 конкретизував і свою претензію: - Мені засунули персонажа з діагнозом «маніакальна шизофренія», який в 2017 році вбив людину. «І до кого не звернусь - 0». До цього повідомлення ОСОБА_5 додав довідку на ОСОБА_8 , депутата Полтавської облради від «Аграрної партії України». Стаття містить скріншот знімку, опублікованого на сайті 1News.com.ua, та його збільшену версію, на якому зображено екран телефону невстановленої особи з перепискою у групі Мажори СН, зокрема, речення «Мені засунули персонажа з діагнозом «маніакальна шизофренія», який в 2017 році вбив людину. «І до кого не звернусь - 0» та слідом документ у PDF-форматі під назвою, що її можна прочитати - «ДОВІДКА Кобче». Далі автор статті зазначає, що «Полтавщина» зателефонувала нардепу, щоб отримати більш детальну інформацію з цього листування та прямою мовою вказано відповідь від імені ОСОБА_9 , який підтвердив лише факт листування з порушеного питання та своє ставлення до кандидатури ОСОБА_8 на вибори до облради від «Слуги народу» по виборчому округу в Карлівському районі.
Позивач просив визнати недостовірною та спростувати саме інформацію про те, що ОСОБА_1 має діагноз «маніакальна шизофренія» та про те, що «в 2017 році вбив людину. І до кого не звернусь - 0», вважаючи це фактичними твердженнями стосовно нього, які порушують його особисті немайнові права та спричинили моральної шкоди.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважала встановленим, що даний вислів належить відповідачу ОСОБА_2 , а ОСОБА_4 , як журналіст та редактор Інтернет-видання «Полтавщина», поширив таку недостовірну інформацію стосовно позивача, яка порушує його честь, гідність та ділову репутацію й підлягає спростуванню відповідачами у спосіб її поширення.
Вважаю, що вказані особи, до яких пред`явлений позов, не є належними відповідачами у справі та погоджуюсь з рішенням суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до частини другої статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава.
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Визначення відповідачів, підстав та предмета спору належить до виключних прав позивача, якими він розпоряджається на власний розсуд. У справах про спростування недостовірної інформації на позивача покладається обов`язок довести факт поширення інформації саме відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (статті 277 ЦК України, статей 12, 13, 49, 51, 81 ЦПК України).
Предметом дослідження та правового аналізу у справах цієї категорії має бути конкретно висловлена особою інформація (сказана, написана, надрукована в ЗМІ), що передається дослівним цитуванням без редагування, корегування та власного розуміння позивача. Саме висловлювання відповідача, тобто здійснене ним дослівне твердження, досліджуються на предмет оціночності суджень чи констатації фактів.
По справі встановлено, що поширена інформація, яку просить спростувати позивач, а саме - Мені засунули персонажа з діагнозом «маніакальна шизофренія», який в 2017 році вбив людину. «І до кого не звернусь 0», є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих на сайті 1 ІНФОРМАЦІЯ_4 іншим ЗМІ - Інформаційною агенцією «1News», з посиланням на нього.
Саме у статті «Слуги народу» жалються на «партійне бл*дство»: депутати-мажоритарники готують бунт», опублікованої на сайті ІА «1News», на яку можна перейти за клікабельним посиланням у оспорюваній публікації, інформаційною агенцією зроблено коментар переписки, зафіксованої у телефоні невстановленої особи, та зазначено, що висловлювання «Мені засунули персонажа з діагнозом «маніакальна шизофренія», який в 2017 році вбив людину. «І до кого не звернусь 0» належить народному депутату ОСОБА_2 та стосується депутата Полтавської облради від «Аграрної партії України» ОСОБА_1 .
Таке повідомлення не є власним висловлюванням ОСОБА_2 та ним заперечується, а отже, факт поширення відповідачем цієї інформації підлягає доведенню позивачем. Проте, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин, окрім припущень, що ґрунтуються на публікації ІА «1News».
Структура статті «Карлівський підприємець ОСОБА_3 балотуватиметься на виборах від «Слуги народу» - нардеп-мажоритарник в шоці», яка містить також коментар ОСОБА_2 , свідчить про те, що відповідач визнав лише факт листування з приводу продажу партійних квитків на місцевих виборах та своє негативне ставлення до кандидатури на вибори до облради від «Слуги народу» ОСОБА_8 , натомість підтвердження про поширення ним інформації, яку позивач просить спростувати, у цьому коментарі не має.
Оскільки відповідач ОСОБА_2 не поширював спірної інформації відносно позивача, суд не може зобов`язати його спростувати таку інформацію у спосіб її поширення та відшкодувати позивачеві моральну шкоду.
Не є на мою думку правильним й покладення такого обов`язку на автора статті ОСОБА_6 , особа якого та місце проживання (місцезнаходження) не встановлені.
Як зазначено у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.
Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.
Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи
ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виконав свій обов`язок та встановивши, що позов пред`явлено до неналежних відповідачів, обґрунтовано відмовив у його задоволенні.
Оскільки відповідачі ОСОБА_2 та журналіст Інтернет-видання «Полтавщина» Ян Пругло не мають відповідати за позовом ОСОБА_1 , обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, на них не покладається.
За таких обставин дослідження та аналіз судом оспореної публікації на предмет наявності фактичних тверджень, які порушують особисті немайнові права позивача, суперечить принципу змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.
Суддя С. Б. Бутенко