КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5756/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Гребенара Олексія Володимировича в інтересах акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" на рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року у складі судді Якимець О.І.,

у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії, зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк", третя особа: ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим,-

У С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" (далі - АТ "Державний ощадний банк України" ) звернулося у суд із позовом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії від 19 грудня 2007 року №4598 у розмірі 16267,47 дол. США, а також три проценти річних, у сумі 1297,23 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить у сумі 36558 грн 54 коп. та вирішити питання судових витрат.

Позов обґрунтовано тим, що 19 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 4598, відповідно до якого останньому надано кредит на споживчі цілі у розмірі 25900 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 14,4 % річних, термін повернення кредиту 19 грудня 2017 року.

З метою забезпечення виконання взятих зобов`язань із сторони ОСОБА_1 , цього ж дня, між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки.

ОСОБА_1 умови кредитного договору не виконувались, внаслідок чого утворилась заборгованість у спірному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

У зв`язку з чим позивач звернувся у суд із указаним позовом та просить його задовольнити.

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом у якому просить визнати договір поруки від 19 грудня 2007 року, який укладено між нею та банком припиненим. В обґрунтування зустрічного позову покликається на те, що строк виконання основного зобов`язання настав 19 грудня 2017 року, позивач звернувся до суду із позовом у листопаді 2018 року, тобто поза межами шестимісячного строку передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України. З огляду на вказане просила зустрічний позов задовольнити.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року позов ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії від 19 грудня 2007 року № 4598 у розмірі 16 267,47 доларів, що в гривневому еквіваленти становить 36558 грн 54 коп. Вирішено питання судових витрат. В решті вимог первісного позову відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено Припинено поруку за договором поруки від 19 грудня 2007 року, укладеного між ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" та ОСОБА_2 . Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі адвокат Гребенар О.В. в інтересах АТ "Державний ощадний банк України", посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення районного суду та постановити нове судове рішення, яким первісний позов задовольнити та відмовити в задоволенні зустрічного позову. Вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що районним судом в порушення норм процесуального права, а саме ст. ст. 89, 263 ЦПК України, не досліджено належним чином та не надано оцінки договору відновлюваної кредитної лінії № 4598 від 19.12.2007, договору поруки від 19.12.2007 та не враховано, що чинне законодавство не містить такого способу захисту, як визнання правочину припиненим.

Вказано, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог ОСОБА_2 , оскільки остання просила суд визнати припиненим договір поруки від 19.12.2007, а суд першої інстанції згідно оскаржуваного рішення припинив поруку за договором поруки від 19.12.2007.

Також судом першої інстанції невірно визначена сума, яка підлягає стягненню в гривневому еквіваленті. В рішенні суду першої інстанції не наводиться з яких підстав вказано сума 36 558 грн 54 коп., оскільки позовній заяві Банком жодним чином не вказувався гривневий еквівалент заявленої суми позову 16267,47 доларів США., тому при задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом, який надавався в іноземній валюті необхідно зазначати стягнуту заборгованість саме в тій валюті, в якій надавався кредит.

Крім того скаржник зазначає, що позовні вимоги банку є законними та обґрунтованими відносно обох відповідачів по справі, як солідарних боржників та визначення суми стягнення тільки в доларах США, а зустрічні позовні вимоги є необґрунтованими у зв`язку з неналежним способом захисту порушеного права позивачем за зустрічним позовом та виходом судом за межі заявлених вимог.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали відзив, я якому просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги з підстав її необґрунтованості.

Представник АТ "Державний ощадний банк України" у судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку (а.с. 191), тому колегія суддів відповідно до вимог ч.1 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідачів, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 не оскаржено, тому у відповідності до положень ч.1 ст.367 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів справи, 19 грудня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 4598, предметом якого є кредит у розмірі 25 900 дол. США. на споживчі цілі, зі сплатою 14,4 % річних, який надано окремими частинами та необхідно повернути у відповідності до графіку платежів, що є невід`ємною частиною договору й остаточним терміном повернення кредиту є 19 грудня 2017 року (п.1.2 договору) (а.с. 9).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, того ж дня між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до якого остання зобовязалася відповідати перед кредитором (банком) солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником ОСОБА_1 зобов`язань за договором № 4598 (а.с. 10).

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Встановлено, що банком умови договору виконано.

Відповідно до справи, останній платіж по тілу кредиту боржником було внесено 01 серпня 2014року, а по відсотках - 25 вересня 2018року (а.с.5-7,15-30).

Отже, боржник порушував умови кредитного договору, несвоєчасно та не у повному обсязі виконував кредитне зобов`язання, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

За таких обставин, районний суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових правових підстав до задоволення заявлених ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" щодо ОСОБА_1 позовних вимог.

Між тим, з висновками районного суду про стягнення з відповідача заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії у розмірі 16 267,47 дол.США з визначенням гривневого еквіваленту, у сумі 36 558 грн 54 коп., погодитися неможливо, з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи правові підстави щодо заявлених по справі вимог, позивач посилався на норми зобов`язального права, а також у якості відповідальності за невиконання грошового зобов`язання просив застосувати положення ч.2 ст.625 ЦК України, згідно якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Зазначав, що станом на 22.10.18 НБУ встановлений офіційний курс гривні до долара США: 1 грн= 28,182001 дол.США.

Відповідно до змісту позову, банк просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 4598 від 19 грудня 2007 року, яка виникла у зв`язку з порушенням умов кредитного зобов`язання та станом на 22.10.2018 становить 16267,47 дол.США, в тому числі:

- борг за кредитом - 11 317,54 дол. США;

- процентів за користування кредитом, у розмірі 3 652,70 дол. США ;

а також три проценти річних за прострочення процентів за користування кредитом, за період з 05.01.2011року по 22.10.2018року - 1 297,23 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 36 558 грн 54 коп. (а.с. 5-8).

Отже, банк у позові, визначивши загальну суму заборгованості за кредитом, у розмірі 16267,47 дол. США., жодним чином не вказував гривневий еквівалент загальної суми боргу.

Зокрема, зазначав, що заборгованість складається у тому числі й заборгованості по тілу кредиту, відсотках та трьох відсотків річних за прострочення процентів за користування кредитом (ч.2 ст.625 ЦК України) і лише щодо нарахованої останньої суми боргу - трьох процентів річних, указав її гривневий еквівалент згідно курсу НБУ станом на 22.10.2018 -36 558 грн 54 коп. (1297,23*28,182001=36558,54).

На підтвердження заявлених вимог, до позову долучено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором відновлювальної кредитної лінії № 4598 від 19 грудня 2007 року, відповідно до змісту якого заборгованість боржника по тілу кредиту станом на 19.12.2017року становить 11317,54 дол.США, що відповідає 318950,92грн., а заборгованості по процентах, яка станом на 18.12.2017 з урахуванням внесених по 25.08.18 платежів становить 3652,7 дол. США, та відповідає 102 940,4 грн.

Отже, заборгованість по тілу кредиту та відсотках позивачем визначено станом на дату сплину строку дії договору - 19.12.2017.

Окрім цього, позивачем визначено три проценти річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 05.01.2011 по 22.10.2018 у сумі 1297,23 дол. США, що у гривневому еквіваленті відповідає 36 558грн 54 коп. (а.с.5).

Отже, за змістом позову позивач не просив суд під час ухвалення рішення застосовувати гривневий еквівалент щодо загальної суми заборгованості, а визначив такий еквівалент лише в частині вимог про стягнення трьох процентів річних у зв`язку з порушенням боржником зобов`язання.

За таких обставин, колегія суддів визнає поспішними, помилковими, зробленими з порушенням норм процесуального права, що призвело до порушення норм матеріального права, висновки районного суду щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії у розмірі 16 267,47 дол.США з зазначенням гривневого еквіваленту, у сумі 36 558 грн 54 коп.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність внесення змін у рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

При цьому, колегія суддів, виходячи з доводів апеляційної скарги, враховує обставини справи, фактичне визначення позивачем заборгованості боржника станом на дату сплину строку дії договору - 19.12.2017, а трьох процентів річних за прострочення процентів за користування кредитом станом на 22.10.2018.

Встановлена сума судового збору, що підлягає стягненню з боржника на користь банку, районним судом визначена правильно.

З урахуванням зазначених обставин, колегія суддів вважає за необхідне резолютивну частину рішення суду в частині вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості викласти у наступній редакції.:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 4598 від 19 грудня 2007 року в сумі 16 267,47 дол. США, в тому числі борг за кредитом в сумі 11 317, 54 дол. США, проценти за користування кредитом у сумі 3 652, 70 дол. США, 3% річних за прострочення процентів за користування кредитом у сумі 1 297,23 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 36 558 грн 54 коп.

Що стосується питання припинення поруки ОСОБА_2 перед позивачем за зобов`язаннями ОСОБА_1 , колегія суддів враховує наступне.

Відмовляючи в частині задоволення вимог банку про солідарне стягнення боргу з ОСОБА_2 та задовольняючи зустрічний позов про визнання договору поруки припиненим, районний суд виходив з того, що банк звернувся у суд із позовом до поручителя з пропуском строку, встановлених договором та положеннями ст. 559 ЦК України й за змістом рішення, вважав поруку припинено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

За змістом ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст.554 ЦК України).

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що з умов Договору відновлювальної кредитної лінії № 598 від 19 грудня 2007 року вбачається, що позичальник ОСОБА_1 і поручитель ОСОБА_3 взяли на себе зобов`язання повернути суму кредит до 19 грудня 2017 року.

Отже, окрім установлення строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Таким чином, оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила, з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 цього Кодексу, повинні застосовуватись і до поручителя.

У відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, яка діяла на момент укладення договору поруки) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Такий правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі №202/781/14-ц.

Колегія суддів визнає правомвірним висновок суду щодо застосування до вказаних правовідносин положень ч. 4 ст. 559 ЦК України та фактично визнання поруки ОСОБА_2 припиненою.

Матеріалами справи встановлено, що останній платіж по тілу кредиту згідно умов договору боржником було сплачено 01.08.2014, в той час як строк дії договору сплинув 19.12.2017, а з позовом у суд позивач звернувся лише у листопаді 2018 року.

За таких обставин, колегія суддів визнає обґрунтованими висновки районного суду про відсутність правових підстав до стягнення заборгованості за зобов`язаннями ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 .

Одночасно, колегія суддів визнає помилковими висновки районного суду, викладені у рішенні за результатами вирішення зустрічного позову про припинення поруки за договором поруки, остільки указаний договір не можу бути припинено.

Між тим, з урахуванням обставин справи та доведення факту припинення поруки ОСОБА_2 за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_1 суд, хоча і вказав про припинення договору поруки, однак правильно вирішив спір по суті в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 , та того, що внаслідок ухвалення судом в цій частині рішення результат не зміниться, колегія суддів дійшла висновку про залишення без змін вирішення районним судом вимог основного й зустрічного позову щодо ОСОБА_2 .

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення поданої по справі апеляційної скарги й внесення змін у рішення районного суду в частині вимог про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 .

У іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Гребенара Олексія Володимировича в інтересах акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року змінити в частині вирішення вимог публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та викласти резолютивну частину рішення суду в зазначеній частині вимог у наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Луганського обласного управління АТ "Ощадбанк" заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 4598 від 19 грудня 2007 року в сумі 16 267,47 дол. США, в тому числі борг за кредитом в сумі 11 317, 54 дол. США, проценти за користування кредитом у сумі 3 652, 70 дол. США, 3% річних за прострочення процентів за користування кредитом у сумі 1 297,23 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 36 558 грн 54 коп.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 липня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: