ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/452/21Головуючий у 1-й інстанції Губіш О.А.
Провадження № 22-ц/817/271/22 Доповідач - Хома М.В.
Категорія - 310020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

секретар - Панькевич Т.І.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 7 червня 2021 року, ухвалене суддею Губіш О.А. у цивільній справі №594/452/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначала, що з 12 липня 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 5 березня 2021 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має можливість її надавати, оскільки працює в Республіці Польща та заробляє по 250 злотих в день.

Зважаючи на вищенаведене просила суд стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 3000,00 грн щомісячно, починаючи з 25 березня 2021 року і до повноліття дитини.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 7 червня 2021 року позов задоволено.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн, щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 30 березня 2021 року і до досягнення ним повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 908,00 грн судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягувати аліменти в розмірі 1500,00 грн. Вказує, що позивачкою не наведено доказів, які б стали підставою для стягнення аліментів у визначеному судом розмірі. Вважає, що аліменти на утримання сина у розмірі 1500,00 грн щомісячно будуть достатні для нормального розвитку сина. Крім цього, обов`язок по утриманню дитини покладено на обох батьків.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом із позивачкою та знаходиться на її матеріальному утриманні.

Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

За змістом статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Визначаючи розмір аліментів, суд врахував обставини, визначені ст. 182 СК України, та дійшов вірного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 30 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що розмір аліментів у сумі 1500 грн. буде достатнім для нормального розвитку дитини, крім цього, обов"язок по утриманню дитини покладено на обох батьків, колегія суддів зазначає наступне.

ОСОБА_1 не вказав в апеляційній скарзі жодних обставин та не надав жодних доказів, які б підтверджували неможливість сплачувати аліменти у розмірі 3 000 грн.

Він не має на утриманні інших осіб та не повідомив суд про інші обставини, які мають істотне значення та враховуються судом при вирішенні питання про визначення розміру аліментів.

Як вбачається з відміток у закордонному паспорті ОСОБА_1 , останній тривалий час перебуває за межами України, а саме: у 2019 році - більше 8 місяців, у 2020 році - майже 10 місяців, у 2021 році - більше 11 місяців.

Наведені дані про тривалі періоди перебування відповідача за межами України свідчать про те, що у нього є достатні кошти для проживання за межами України протягом тривалого часу, а отже, його майновий стан дозволяє сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 7 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2022 року.

Головуюча

Судді