Справа № 214/1304/22
2/214/3147/22
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

21 лютого 2022 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Попов В.В., оглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки головного лікаря Комунального підприємства «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР Климович Олени Василівни про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи, поновлення допуску до роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із вищевказаною позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №28/П/ТР від 31.01.2022 року про відсторонення позивача від роботи без збереження заробітної плати; стягнути на її користь з КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02.02.2022 року до моменту поновлення на роботі.

Оглянувши матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що остання подана без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, виходячи з наступного.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За приписами ч. 4 ст. 175 ЦПК України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

В порушення зазначених вимог процесуального закону, позивачем до позовної заяви не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення її від сплати судового збору відповідно до закону.

В тексті позовної заяви позивач просить суд звільнити її від сплати судового збору або розділити його на дві рівні частини з наступною оплатою, оскільки на теперішній час вона не має доходу. Таким чином, в обґрунтування підстав для звільнення або розстрочення сплати судового збору позивач посилається на незадовільний майновий стан. Між тим, звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Отже, дослідивши клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору у зв`язку з її незадовільним майновим станом, суд уважає за необхідне відмовити у його задоволенні, оскільки обставини, на які посилається позивач не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, який би свідчив про незадовільний майновий стан та необхідність звільнення з цієї підстави позивача від сплати судового збору та доказів того, що розмір судового збору, який має сплатити позивач перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу за попередній календарний рік, як встановлено в п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Між тим, п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Тобто, за вимогами, які випливають із трудових відносин, позивачі не звільняються від сплати судового збору, за винятком двох категорій справ: за вимогами про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У позовній заяві позивач заявляє вимоги щодо: 1) визнання протиправним та скасування наказу №28/П/ТР від 31.01.2022 року; 2) стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Таким чином, позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу №28/П/ТР від 31.01.2022 року повинна бути оплачена судовим збором на загальних підставах, як немайнова вимога, у розмірі, передбаченому ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно положень ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 01.01.2022 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розмірі 2481 грн. 00 коп.

Таким чином, за вимогу про визнання протиправним та скасування наказу відповідача, яка є вимогою немайнового характеру, позивачу належить сплатити судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Разом з тим, з приводу позовної вимоги про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.

Згідно положень ст.ст. 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та ст.ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці», середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав працівників від незаконного звільнення з роботи, і не входить до структури заробітної плати, оскільки середній заробіток не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 Постанови від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», якщо буде встановлено, що на порушення статті 46 КЗпП України роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст. 235 КЗпП України).

Крім того, абз. 3 п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Тобто, у випадку незаконного відсторонення від роботи підлягає стягненню саме середній заробіток, а не заробітна плата, які є різними за своєю правовою природою, на що вказує і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року у справі №910/4518/16.

Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу не може бути віднесена до категорії пільгових вимог, за подачу яких, згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не сплачується.

Враховуючи, що заявлена позивачем вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підпадає під пільги, встановлені ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачу необхідно подати до суду оригінал квитанції про сплату судового збору за вимогу майнового характеру у розмірі, передбаченому п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме у розмірі 1% від ціни позову, але не менше ніж 992 грн. 40 коп.

Судовий збір сплачується за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК у Дніпропетровській області/Саксаганський район/22030101, код отримувача за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, р/о UA0004642, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, виходячи з вище викладеного, позивач має надати до суду позовну заяву з усунутими недоліками, що зазначені в цій ухвалі.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати позивачеві десятиденний строк з дня отримання нею цієї ухвали для усунення недоліків, що викладені в ухвалі.

Роз`яснити позивачеві, що у випадку невиконання нею вимог, викладених в ухвалі, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Попов.