КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року місто Київ.

Справа 753/21327/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/6008/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Желепи О.В.,

суддів: Кравець В.А., Стрижеуса А.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року ( ухваленого суддею Котвицьким В.Л.)

в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач у жовтні 2021 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування, в якому зазначив, що 18.03.2019 між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №71885а9кл, за яким застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією автомобіля «Land Rover», д.н.з. НОМЕР_1 .

У подальшому, 07.12.2010 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Subaru», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Land Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.01.2020 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Власник пошкодженого транспортного засобу «Land Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , звернулась до позивача, внаслідок чого ПАТ «Страхова компанія «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 45 976,25 грн. на користь ОСОБА_2 .

Оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", позивач звернувся із заявою до відповідної юридичної особи.

ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" відшкодувало позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 25 899,83 грн.

Суму збитків, які не відшкодовані на дату подання позову у сумі 20 076,42 грн позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 14.12.2021, яку занесено до протоколу судового засідання від 14.12.2021, замінено статус третьої особи ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на відповідача.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС" відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд його скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В скарзі посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказує на те, що суд першої інстанції залучивши до розгляду справи в якості відповідача СК, в якій застрахована цивільна відповідальність відповідача , не направив вказаному відповідачу позовну заяву не надав строк для подачі відзиву та ухвалив рішення, яким відмовив в задоволенні позову до обох відповідачів. Також в скарзі зазначено, що суд безпідставно проігнорував норму ст.ст. 9, 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів", відповідно до яких 2000 грн. франшизи не підлягає відшкодуванню страховиком.

На адресу відповідачів 03 травня 2022 року направлено апеляційну скаргу.

Станом на 04 липня 2022 року відзив на апеляційну скрагу від відповідачів не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевказані норми, колегія суддів ухвалила розглядати справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд вважав встановленими такі обставини.

18.03.2019 між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №71885а9кл, за яким застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією автомобіля «Land Rover», д.н.з. НОМЕР_1 .

07.12.2019 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Subaru», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Land Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 29.01.2020 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Власник пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_2 звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно Розрахунку страхового відшкодування вартість страхового відшкодування склала 43436,25 грн.

На підставі страхового акту від 26.12.2019 позивач виплатив на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у розмірі 43 436,25 грн., що підтверджується платіжним дорученням №629171 від 27.12.2019 року.

Оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", позивач звернувся із заявою до відповідної юридичної особи.

ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" відшкодувало позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 25 899,83 грн.

Як вбачається з полісу №ЕР-166951861, укладеного між ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" та ОСОБА_1 , ліміт відповідальності за шкоду, спричинену відповідачем майну, становить 100 000,00 грн., тобто розмір страхового відшкодування потерпілій стороні в сумі 45 976,25 грн., не перевищує ліміт відповідальності страховика відповідача.

За таких обставин, враховуючи наявність у ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" обов`язку відшкодувати позивачу збитки, які були завдані відповідачем у зв`язку із ДТП, суд правомірно відмовив в задоволенні позову до винного водія ОСОБА_1 .

Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів встановила, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, а висновки суду відповідають таким обставинам та вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги позивача в тій частині, що договір страхування цивільної відповідальності передбачав франшизу 2000 грн., колегія суддів відхиляє з огляду на те, що відповідач окрім договору обов`язкового страхування цивільної відповідальності уклав ще і договір добровільного страхування цивільної відповідальності, який такої франшизи не передбачав. (а.с.62)

Суд також вірно встановив, що посилання позивача на те, що СК , в якій застрахована цивільна відповідальність зобов`язана відшкодовувати вартість відновлювального ремонту за мінусом зносу деталей (який на думку позивача відшкодовує винна особа) є недоречним до обставин даної справи, з огляду на те, що відповідно до наданих позивачем доказів, заміна деталей під час ремонту транспортного засобу потерпілої особи не проводилась, а відповідно і зменшувати суму відшкодування на знос деталей підстав не було .

Доводи скарги позивача про те, що він мав право одночасно заявити позовні вимоги до солідарних боржників, правильність рішення суду не спростовують, з огляду на те, що позивач подавши заяву про залучення до участі у справі в якості відповідача СК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" не направив до суду зміст своїх позовних вимог, які він висуває до вказаного відповідача, а тому суд фактично розглянув вимоги позивача лише до одного з відповідачів, відповідно до змісту поданої позовної заяви, яка не уточнювалась.

Також суд вірно зазначив про необхідність звернення з вимогами до ПАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" в порядку господарського судочинства.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, висловлених в постанові від 12 вересня 2018 року в справі № 569/96/17, провадження № 14-386 цс 18 , якщо страховик потерпілого, якому він виплатив страхове відшкодування, звертається з позовом до страховика особи, винної у настанні страхового випадку, про стягнення з нього суми виплаченого потерпілому страхового відшкодування у межах передбаченого укладеним з винною особою договором ліміту відповідальності страховика за завдану майну шкоду, такий спір має розглядатися за правилами господарського судочинства.

З огляду на те, що вимоги позивача не перевищують ліміт відповідальності страховика, позивач має право звернутись з позовом до останнього в порядку господарського судочинства.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суд без змін, а скарги без задоволення.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 268, 367, 374, 375, 382-384, 389 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: О.В. Желепа

Судді: В.А. Кравець

А.М. Стрижеус