Справа № 750/8837/14
Провадження № 6/750/48/22
У Х В А Л А

17 лютого 2022 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:

суддіСупруна О.П.,
секретар Варвянська А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі №750/8837/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

01.02.2022 заявник звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів у справі №750/8837/14, виданих 28.11.2014 Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 216 163 грн 50 коп. та судових витрат в розмірі 2 161 грн 64 коп. Також заявник просить поновити строк для пред`явлення вказаних виконавчих листів до виконання, оскільки не отримував з Деснянського відділу ДВС жодних відомостей та документів про завершення виконавчого провадження з виконання вищевказаних виконавчих листів, вважає, що пропусив строк на повторне їх пред`явлення до виконання з поважних причин, зокрема, у зв`язку із неналежним виконанням працівниками ДВС своїх обов`язків та неповідомлення заявника належним чином про завершення виконавчого провадження. Весь час, до листопада 2021 року, заявник вважав, що виконавчі листи перебувають на виконанні в ДВС, а всі його звернення у відділ виконавчої служби та наміри з`ясувати про хід виконання виконавчих листів виявилися безуспішними, у зв`язку з чим заявник звернувся до суду з даною заявою.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду заяви оповіщалися в установленому законом порядку; представник заявника через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та участі заявника; боржник причин неявки суду не повідомив.

Згідно вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.11.2014 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг, що складається із: 208 350 грн 00 коп. основного боргового зобов`язання, трьох відсотків річних 7 813 грн 50 коп., а всього 216 163 (двісті шістнадцять тисяч сто шістдесят три) грн 50 коп.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 161 грн 64 коп. судових витрат.

На виконання вищевказаного заочного рішення суду від 07.11.2014 Деснянським районним судом м. Чернігова 24.11.2014 було видано виконавчі листи №750/8837/14 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 216 163 грн 50 коп. та судових витрат в розмірі 2 161 грн 64 коп., які перебували на виконанні в Деснянському відділі державної виконавчої служби у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

З метою отримання інформації щодо місцезнаходження виконавчих документів ОСОБА_1 звернувся до Деснянського ВДВС у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) із заявою від 29.11.2021.

Листом №19.21-40/101078 від 10.12.2021 Деснянський ВДВС у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) повідомив ОСОБА_1 , що в ході перевірки даних АСВП встановлено, що на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження №45641717 та №45641787 з виконання виконавчих листів №750/8837/14 (провадження №2/750/2734/14), виданих 28.11.2014 Деснянським районним судом міста Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 216 163,50 грн та судових витрат в сумі 2 161,64 грн відповідно. Виконавчі провадження були відкриті 02.12.2014. 08.02.2016 вищезазначені виконавчі провадження було завершено на підставі пункту 7 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що майно боржника розшук якого здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлене протягом року з дня оголошення розшуку. Надати більш детальну інформацію про вручення поштової кореспонденції та докази направлення та отримання копії постанови з доданим виконавчим документом не має можливості, у зв`язку із закінченням терміну зберігання документів щодо відправлення рекомендованої кореспонденції (термін зберігання 1 рік згідно статті 128 Типового положення), Журналів реєстрації вихідної кореспонденції за 2016 рік (термін зберігання 3 роки), та завершених виконавчих проваджень переданих до архіву.

Стягувач стверджує, що не отримував з Деснянського відділу ДВС жодних відомостей та документів про завершення виконавчого провадження з виконання вищевказаних виконавчих листів, а тому вважає, що пропусив строк на повторне їх пред`явлення до виконання з поважних причин, зокрема, у зв`язку із неналежним виконанням працівниками ДВС своїх обов`язків та неповідомлення заявника належним чином про завершення виконавчого провадження. Весь час, до листопада 2021 року заявник вважав, що виконавчі листи перебувають на виконанні в ДВС, а всі його звернення у відділ виконавчої служби та наміри з`ясувати про хід виконання виконавчих листів виявилися безуспішними, у зв`язку з чим заявник вважає, що виконавчі листи №750/8837/14 були втрачені не з його вини, що є підставою для видачі дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання.

На час звернення до суду із заявою, рішення суду не виконано.

Щодо вимоги про видачу дубліката виконавчого листа

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Immobiliare Saffi «проти Італії», заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V).

Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого ст. 1 Протоколу № 1 (п. 53 рішення ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» від 29 червня 2004 року № 18966/02).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі за текстом Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами частини першої статті 28 Закону (у редакції від 02.06.2016) копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно з пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК Україниу разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

За таких підстав, суд вважає за необхідне заяву задовольнити та видати дублікати виконавчих листів, оскільки їх оригінали дійсно втрачено, заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.11.2014 у справі №750/8837/14, по теперішній час залишається не виконаним, а в матеріалах справи відсутні належні докази повернення виконавчою службою стягувачу ОСОБА_1 виконавчих документів, що тим самим не спростовує доводи стягувача про те, що виконавчий документ отримано від виконавчої служби не було, що такий втрачено, до того ж втрачено не з його вини.

Щодо вимоги про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України).

Діюче законодавство не містить переліку обставин, що підлягають врахуванню судом при вирішенні питання поновлення пропущеного строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку має оцінити доводи, що наведені в обґрунтування заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, та зробити висновок щодо поважності чи не поважності причини пропуску строку.

В даному випадку причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання обумовлені втратою виконавчого документа не з вини стягувача, з огляду на що такі причини пропуску строку є поважними.

Суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (ст. 129-1 Конституції України).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012).

За змістом визначеного статтею 18 ЦПК України імперативного припису, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно допуску до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуації, що суперечить принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язались поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі про Греції» (Hornsby v. Greece), рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Глоба проти України» №15729/07 від 5 липня 2012 року вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції серед іншого (inter alia) захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній із сторін. Відповідно виконанню судових рішень не можна перешкоджати, відмовляючи у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконує вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

На переконання суду, остаточне судове рішення не може залишатися невиконаними на шкоду одній із сторін, в даному випадку на шкоду стягувачу ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, а також на відсутність в матеріалах справи ані доказів направлення органом державної виконавчої служби постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, ані доказів їх отримання останнім, суд знаходить підстави для видачі дублікатів виконавчих документів №750/8837/14 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 216 163 грн 50 коп. та судових витрат в сумі 2 161 грн 64 коп. та поновлення строку для їх пред`явлення до виконання.

Керуючись ст. ст. 258-261, 352, 354, 433, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі №750/8837/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити.

Поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів №750/8837/14 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 216 163 грн 50 коп. та судових витрат в розмірі 2 161 грн 64 коп.

Видати дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу, що складається із: 208 350 грн 00 коп. основного боргового зобов`язання, трьох відсотків річних 7 813 грн 50 коп., а всього 216 163 (двісті шістнадцять тисяч сто шістдесят три) грн 50 коп., на виконання заочного рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 листопада 2014 року, ухваленого у цивільній справі №750/8837/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Видати дублікат виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 161 грн 64 коп. судових витрат, на виконання заочного рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 листопада 2014 року, ухваленого в цивільній справі №750/8837/14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Ухвала набирає законної сили негайно після підписання суддею та може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя