Справа № 752/7413/22
Провадження № 2-з/752/310/22
У Х В А Л А

06 липня 2022 року суддя Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

04.07.2022 року адвокатом Дідиком І.М. в інтересах ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, в котрій останній просив накласти арешт на нерухоме майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Системний електронний експорт» із забороною вчинення будь-яких дій по відчуженню вказаного нерухомого майна, а саме на транспортні засоби:

-Toyota Camry, 2487 см3, 2020 року випуску, кузов № НОМЕР_1 ;

-Toyota Land Cruiser, 200, 4461 см3, 2020 року випуску, шасі № НОМЕР_2 .

Подану заяву адвокат мотивував тим, що 22.12.2021 року приблизно о 18:15 у м. Києві на вул. Забайківській, 44 з вини водія транспортного засобу Toyota д.н.з. НОМЕР_3 , належного ТОВ «Системний електронний експорт», ОСОБА_3 , що встановлено постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.03.2022 року у справі № 72/754/22, сталася ДТП, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб Jaguar д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_4 .

Відповідно до рахунку № ПАсС-0005869 від 29.05.2022 ТОВ «Віді-Пауер» розмір майнової шкоди (фактичний розмір шкоди), завданий власнику транспортного засобу Jaguar д.н.з. НОМЕР_4 , становить 880 101,70 грн.

ПАТ «СГ«УСГ», у якому була застрахована цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Toyota д.н.з. НОМЕР_3 на момент ДТП, 06.06.2022 року здійснила виплату в межах ліміту відповідності на користь потерпілої особи ОСОБА_1 у розмірі 130 000,00 грн.

Разом з тим, вказаної суми недостатньо для відшкодування завданої ОСОБА_1 шкоди. Окрім того, вказав, що вищевказаною ДТП викликано емоційні переживання у його довірительки, чим завдано їй моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн.

Таким чином, з огляду на суми завданої майнової та моральної шкоди ОСОБА_1 , враховуючи те, що ТОВ «Системний електронний експорт» як власник автомобілів Toyota Camry, 2487 см3, 2020 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , та Toyota Land Cruiser, 200, 4461 см3, 2020 року випуску, шасі № НОМЕР_2 , може відчужити належні йому транспортні засоби протягом розгляду позовної заяви та до прийняття остаточного рішення, що, в свою чергу, позбавить ОСОБА_1 можливості ефективного захисту своїх прав та інтересів, змушений звернутись до суду із вказаною заявою про вжиття запропонованих заходів забезпечення позову до подання позовної заяви.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, суд надходить до наступного.

Статтею 1291 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст. ст. 18, 153 ЦПК поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Одними із видів забезпечення позову у відповідності до ст. 150 ЦПК України є накладення арешту на майно та заборона вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Разом з тим, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Необхідною умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача (відповідачів) на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог ст. 81 ЦПК України обов`язковим є чітке обґрунтування умов та підстав застосування обраного заходу забезпечення позову та подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Дослідивши та перевіривши подані заявником документи та аргументи, наведені у його заяві, встановлено відсутність належних та допустимих доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно та заборони вчиняти певні дії.

Так, звернувшись до суду із даною заявою, представник ОСОБА_1 у самій заяві не вказує, що має намір звернутися до суду з певним позовом, предмет даного позову, а лише робить власні висновки щодо недостатності розміру виплаченого страхового відшкодування та наявності обов`язку у ТОВ «Системний електронний експорт`по сплаті на користь його довірителя матеріальної шкоди у розмірі 750 101,70 грн. та моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн.

Як вказувалось вище, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Посилання заявника на існування ризику відчуження ТОВ «Системний електронний експорт» протягом розгляду справи (якої саме, він не зазначає) транспортних засобів, що знаходяться у власності товариства, третім особам, та до прийняття остаточного рішення у справі, є припущеннями.

За встановленої необґрунтованості заяви та відсутності належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, надходжу до висновку, що в задоволенні заявипро забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1-18, 149-153, 154, 157 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.С. Хоменко