КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/200/2022
справа № 761/8496/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Бондара Антона Вікторовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська медіа груп» на рішення Шевченківського районного суду Київської області від 19 квітня 2021 року, постановлене суддею Осауловим А.А., по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська медіа груп», ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації, визнання недостовірною інформації та зобов`язання її спростувати,

У С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2019 року позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до відповідачів ТОВ Європейська медіа груп», ОСОБА_4 про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання недостовірною інформації та зобов`язання її спростувати, обґрунтовуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_9 на веб-сайті інтернет-видання «Апостроф», власником якого є ТОВ "Європейська медіа група" за відповідним посиланням розміщено інформаційний матеріал (статтю) із інтерв`ю з ОСОБА_4 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_10 - известный ресторатор о конфликте с экс-главой налоговой милиции. Ресторатор ОСОБА_4 об опыте создания заведений с ОСОБА_7 ». У вказаній статті розміщена інформація щодо позивачів в негативному форматі, де їх було звинувачено у злочинах - шантажі, погрозах, вимаганні та заволодінні коштами без належного документального підтвердження цих обставин. При цьому, жодних підозр та вироку суду за такі дії щодо позивачів немає. Зокрема, у такій інформації, розповсюдженій ОСОБА_4 зазначено (мовою оригінала), що «...Часть бизнеса киевского ресторатора ОСОБА_4 «отжал» экс-глава налоговой милиции времен президента-беглеца ОСОБА_12 ОСОБА_2 . Об этом ресторатор ОСОБА_4 заявил в интервью издания «Прокурорской правде». Пострадавший сообщил, что «отжатое» ОСОБА_2 переписал на своего сына. Еще мужчине пытались навязать несуществующие долги, которые он якобы должен погасить... », «...Предприниматель отметил, что ему случайно стало известно, что ОСОБА_2 зарегистрировал новую фирму « ІНФОРМАЦІЯ_3 » и перевел весь бизнес на эту компанию. «Позже, они пришли к владельцу помещения с требованием перезаключить договор субаренды с новой компанией, где ОСОБА_3 присвоил себе мои проценты », - сказал ОСОБА_4...», «...После этого, ОСОБА_4 был готов отказаться от доли в ІНФОРМАЦІЯ_5 . По его словам, ОСОБА_2 попросил его помочь с торгово- развлекательным комплексом «Арена-Энтертейнмент» на 5 тыс.кв.м., который ему принадлежит. «Управлял компанией его сын ОСОБА_10. После «управления» ОСОБА_11-младшего компания ушла в минус на 750 тыс долларов. Несмотря на это, ОСОБА_2-старший почему-то посчитал, что я лично должен компенсировать 250 тыс долларов, то есть 1/3 «убытков», - рассказал ОСОБА_4 . Кроме этого, в интервью ОСОБА_4 сообщил, что ОСОБА_11 начал предъявлять ему и другие претензии. Так, это привело к тому, что ОСОБА_4 уже стал должен ОСОБА_11 более 500 тыс долл. «Эти претензии выдвигаются мне лично при встречах, вместе с угрозами жизни моей и моих близких...» (надалі по тексту - спірна інформація).

Вказана негативна щодо позивачів інформація була доведена до великого кола осіб, оскільки була оприлюднена в мережі Інтернет, та за її змістом вбачається, що позивачі погрожували життю та здоров`ю рідних відповідача ОСОБА_4 , він винуватив їх у шантажах, погрозах, вимаганні коштів. Поширення вказаної інформації впливає на зниження цінності особи позивача в очах оточуючих, в очах суспільства, тощо. Відповідач ТОВ «Європейська медіа груп» створив умови для розміщення вказаної інформації в мережі Інтернет. Позивач вважає, що ця інформація не відповідає дійсності та завдає шкоди його честі і гідності і діловій репутації. Недостовірна інформація була поширена відповідачами шляхом доведення її до відома необмеженого кола осіб, стосується позивача і порушує його право на недоторканність ділової репутації. Відтак, позивач просив суд визнати недостовірною та такою, що порушує права позивачів на повагу гідності, честі та недоторканності ділової репутації інформацію, розповсюджену ОСОБА_4 і поширену відповідачем ТОВ «Європейська медіа група" у спірній інформації по тексту, а також зобов`язати ТОВ «Європейська медіа група" спростувати вказану недостовірну інформацію, поширену відносно позивачів шляхом опублікування на веб-сайті інтернет-видання «Апостроф» повідомлення про спростування недостовірної інформації, яка розміщена ІНФОРМАЦІЯ_9 на веб-сайті інтернет-видання «Апостроф» із відповідним посиланням.

Рішенням Шевченківського районного суду Київської області від 19 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано недостовірною інформацію, розміщену та поширену ІНФОРМАЦІЯ_9 о 15 год. 35 хв. на веб-сайті інтернет-видання «Апостроф» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_7 а саме інформацію наступного змісту: «Но тут ОСОБА_2 решил выкинуть меня из бизнеса вовсе. ОСОБА_10 ОСОБА_2 присвоил себе мои проценты. ОСОБА_2 не умеет цивилизовано созидать, а привыкли лиш «отжимать» чужие идеи и чужие бизнесы».

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Європейська медіа група" спростувати інформацію шляхом опублікування на веб-сайті інтернет-видання «Апостроф» повідомлення про те, що є недостовірною, розміщена та поширена ІНФОРМАЦІЯ_9 о 15год. 35 хв. на веб-сайті інтернет-видання «Апостроф» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_7 а саме інформацію наступного змісту: «Но тут ОСОБА_2 решил выкинуть меня из бизнеса вовсе. ОСОБА_3 присвоил себе мои проценты. ОСОБА_2 не умеет цивилизовано созидать, а привыкли лиш «отжимать» чужие идеи и чужие бизнесы».

В задовленні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська медіа група", ОСОБА_4 судовий збір в сумі по 192 грн. 10 коп. з кожного.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 з Товариства з обмеженою відповідальністю "Європейська медіа група", ОСОБА_4 судовий збір в сумі по 192 грн. 10 коп. з кожного.

Не погодившись з рішенням суду, 22.09.2021 року представник відповідача ТОВ «Європейська медіа груп» подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що рішення суперечить чинному законодавству та фактичним обставинам справи, зазначив, що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_9 було опубліковане інтерв`ю із ОСОБА_4 із зазначенням по тексту спірної інформації. У вказаному інтерв`ю ОСОБА_4 надав вичерпну інформацію та відповів на всі питання стосовно обставин інтерв`ю. У разі встановлення обставин недостовірності спірної інформації відповідач є відповідальним перед позивачами. Позивачі перекрутили обставини, оскільки жодних звинувачень їх у вчиненні кримінальних правопорушень у спірній статті не було, викладена інформація є оціночними судженнями. Позивачі є публічними особами, а тому межа допустимої критики щодо них є значно ширшою, ніж щодо звичайних людей. Відтак, підстав для задоволення позову немає.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська медіа груп» підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з тих підстав, що викладені в ній.

Представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що поширена відповідачем інформація в цій частині щодо позивачів є недостовірною і такою, що порушує ділову репутацію позивачів.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_9 о 15 год. 35 хв. у мережі Інтернет на веб-сайті інтернет-видання «Апостроф» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_11 розміщено інформаційний матеріал (статтю), де відповідач ОСОБА_4 зазначив про обставини спілкування та ведення ним бізнесу із позивачами (мовою оригінала), що «...Часть бизнеса киевского ресторатора ОСОБА_4 «отжал» экс-глава налоговой милиции времен президента-беглеца ОСОБА_12 ОСОБА_2 . Об этом ресторатор Олега Шейнкер заявил в интервью издания « ІНФОРМАЦІЯ_8 ». Пострадавший сообщил, что «отжатое» ОСОБА_2 переписал на своего сына. Еще мужчине пытались навязать несуществующие долги, которые он якобы должен погасить... », «...Предприниматель отметил, что ему случайно стало известно, что ОСОБА_2 зарегистрировал новую фирму « ІНФОРМАЦІЯ_3 » и перевел весь бизнес на эту компанию. «Позже, они пришли к владельцу помещения с требованием перезаключить договор субаренды с новой компанией, где ОСОБА_3 присвоил себе мои проценты », - сказал ОСОБА_4...», «...После этого, ОСОБА_4 был готов отказаться от доли в ІНФОРМАЦІЯ_5 . По его словам, ОСОБА_2 попросил его помочь с торгово- развлекательным комплексом «Арена-Энтертейнмент» на 5 тыс.кв.м., который ему принадлежит. «Управлял компанией его сын ОСОБА_10. После «управления» ОСОБА_11-младшего компания ушла в минус на 750 тыс долларов. Несмотря на это, ОСОБА_2-старший почему-то посчитал, что я лично должен компенсировать 250 тыс долларов, то есть 1/3 «убытков», - рассказал ОСОБА_4 . Кроме этого, в интервью ОСОБА_4 сообщил, что ОСОБА_11 начал предъявлять ему и другие претензии. Так, это привело к тому, что ОСОБА_4 уже стал должен ОСОБА_11 более 500 тыс долл. «Эти претензии выдвигаются мне лично при встречах, вместе с угрозами жизни моей и моих близких...» (надалі по тексту - спірна інформація).

Конституцією України в ст. 3 закріплено, що людина, її честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. А в силу ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності і правах.

У відповідності з ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

В свою чергу ст. 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Відповідно до ст. 200 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про інформацію», інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Згідно з п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з?ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейський суд з прав людини» є джерелом права в Україні, неодноразово наголошував, зокрема у рішенні від 28 березня 2013 року у справі «Нова газета» та Бородянський проти Росії», що втручання в свободу вираження власних думок та поглядів порушує свободу висловлення думки в трьох випадках: якщо воно здійснено не на підставі закону, якщо воно не переслідує допустимої мети або якщо воно порушує баланс між метою, заради якої здійснено втручання, і свободою вираження думки.

Європейський суд з прав людини також підтвердив, що правдивість оціночних суджень не припускає можливості доказування, і оціночні судження дійсно слід відрізняти від фактів, існування яких може бути підтверджене, та виділив три можливі варіанти фундаменту, на якому можна побудувати свою оцінку: факти, що вважаються загальновідомими; підтвердження висловлювання яким-небудь джерелом; посилання на незалежне дослідження.

Таким чином, фактичні твердження та оціночні судження є різними поняттями, а розмежовування цих термінів лежить в основі захисту права на честь та гідність, як особистих немайнових прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суду слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії»).

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Пленум Верховного Суду України у пункті 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив судам, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь - який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Згідно із ч. 2 ст. 5 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

В рішенні від 10 серпня 2006 року у справі «Ляшко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що свобода вираження поглядів являє собою одну з важливих засад демократичного суспільства та одну з базових умов його прогресу та самореалізації кожного. Предмет пункту другого статті 10 застосовується не тільки до «інформації» чи «ідей», які були отримані зі згоди чи розглядаються як необразливі чи як малозначущі, але й до тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Такими є вимоги плюралізму, толерантності та відкритості думок, без чого неможливе «демократичне суспільство». Свобода політичних дебатів перебуває в самому серці побудови демократичного суспільства, що наскрізь пронизує Конвенцію. Межі припустимої критики відповідно ширші, коли йдеться про політика, ніж коли йдеться про пересічного громадянина. На відміну від останнього, кожне слово та дія першого неминуче та свідомо стають об`єктом ретельного вивчення з боку журналістів та громадськості, і, отже, він повинен виявляти вищий ступінь толерантності (див. Lingens v. Austria, рішення від 8 липня 1986, Series A no. 103, п. 42).

Політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати і мають виявляти більшу терпимість. (статі 3, 4, 6 Декларації).

Судом першої інстанції зобов'язано відповідача спростувати інформацію : «Но тут ОСОБА_2 решил выкинуть меня из бизнеса вовсе. ОСОБА_10 ОСОБА_2 присвоил себе мои проценты. ОСОБА_2 не умеет цивилизовано созидать, а привыкли лиш «отжимать» чужие идеи и чужие бизнесы»

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи та прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи, що відповідно до ст.. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

На думку колегії суддів фрази «Но тут ОСОБА_2 решил выкинуть меня из бизнеса вовче» «ОСОБА_2 не умеет цивилизовано созидать, а привыкли лиш «отжимать» чужие идеи и чужие бизнесы» є оціночними судженнями автора цих слів.

Колегія суддів вважає, що автору не було відомо , що вирішив ОСОБА_2, однак, він висловив свою думку з цього приводу. Крім того, автор висловив своє бачення та своє судження з того приводу, що вміє та що звик робити позивач .

Оціночні судження не можуть бути доведені та спростовані і тому в цій частині у задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік) свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

У разі, якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен враховувати положення Декларації Комітету Міністрів Ради Європи про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року (далі - Декларація), а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція).

У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації зазначається, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв`язку із цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкривають свої слова і вчинки для ретельної уваги всього суспільства, повинні це усвідомлювати і мають виявляти більшу терпимість.

Отже, під час ухвалення оскаржуваного рішення суд першої інстанції не врахував, що позивач є публічною особою , а отже, межа допустимої критики щодо нього є значно ширшою, а його діяльність є об`єктом значного суспільного інтересу, який, зокрема, втамовується, з одного боку, - продукуванням інформації щодо такої особи засобами масової інформації, а з іншого - її сприйняттям та поглинанням суспільством як результат реалізації інтересу.

Відповідачі були публічними особами, так як обіймали державні посади. , а отже межа допустимої критики щодо них є значно ширшою, а їх діяльність є об`єктом значного суспільного інтересу. Поширена відповідачами інформація є судженнями щодо поведінки відповідачів як публічних осіб, а тому колегія суддів вважає, що в задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено.

Колегія суддів також відмовляє у стягненні моральної шкоди та судових витрат, оскільки зазначені вимоги є похідними від вимоги про визнання інформації недостовірною та про її спростування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Бондара Антона Вікторовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська медіа груп» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду Київської області від 19 квітня 2021 року в частині задоволених вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська медіа груп», ОСОБА_4 про захист честі, гідності, ділової репутації, визнання недостовірною інформації та зобов`язання її спростувати відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2022 року.

Суддя - доповідач:

Судді: