У Х В А Л А

30 червня 2022 року

м. Київ

справа № 461/2505/20

провадження № 61-4510ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на постанову Львівського апеляційного суду від 24 березня 2022 року у справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2020 року Львівська міська рада звернулася до суду з позовом про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 17 травня 2021 року позов задоволено.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 приміщення підвалу за індексами: 3а-9 (26,8 кв. м), 3а-10 (19,3 кв. м), 3а-11 (16,0 кв. м) у буд. АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 101) на користь територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради.

Скасовано державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на приміщення підвалу за індексами: 3а-9 (26,8 кв. м), 3а-10 (19,3 кв. м), 3а-11 (16,0 кв. м) у буд. АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 101).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 24 березня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 травня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

У травні 2022 року Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (далі - Управління) звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 24 березня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху надано строк для усунення її недоліків, а саме, зазначити ціну позову в частині вимог майнового характеру про витребування майна, доплатити судовий збір, з урахуванням поданого платіжного доручення на суму 6 081,00 грн, за вимоги майнового характеру з урахуванням вартості майна та вимогу немайнового характеру.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 25 травня 2022 року заявник зазначив, що ціна позову становить 52 269,96 грн в частині вимог майнового характеру.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Предметом позову у цій справі є вимоги немайнового та майнового характеру.

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 01 січня 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 481,00 грн.

Ціна позову у цій справі (витребування нерухомого майна) становить 52 269,96 грн, яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481 грн*100=248 100,00 грн).

Отже, відповідно до пункту 1 частини шостоїстатті 19 ЦПК Українисправа є малозначною.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Щодо справи в частині вимог немайнового характеру: про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень, яка є похідною від вимоги про витребування майна, то вона не є справою з ціною позову, яка перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є незначної складності та не належить до винятків із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі «Загальні положення» ЦПК України, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судового рішення у цій справі у касаційному порядку.

У касаційній скарзі заявника немає посилання на зазначені у пункті 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки, як і на докази на їх підтвердження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України, є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником рішення судів попередніх інстанцій ухвалені у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на постанову Львівського апеляційного суду від 24 березня 2022 року у справі за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень відмовити.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

Г. І. Усик

В. В. Яремко