Справа № 708/455/22
Номер провадження № 2/708/135/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 р.

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді Івахненко О.Г.,

при секретарі Тендітній Л.В.,

з участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чигирина Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі до 08.01.2020 року, який було розірвано відповідно до рішення Чигиринського районного суду Черкаської області.

Від шлюбу вони мають трьох спільних неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з судовим наказом Чигиринського районного суду Черкаської області від 19.02.2020 року з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі половини від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду - з 18 лютого 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 22 грудня 2020 року задоволено позов ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, що стягувалися з нього на підставі судового наказу Чигиринського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2020 року у справі № 708/191/20 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей в розмірі половини від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно та визначено їх у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Однак обставини змінились і з лютого 2022 року двоє менших дітей переїхали з м. Черкаси на постійне проживання до нього.

На даний час всі троє дітей постійно проживають разом з ним за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та знаходяться на його повному утриманнів, в той час як відповідачка отримує аліменти на утримання менших дітей та користується цими коштами на власний розсуд і не за їх цільовим призначенням.

Враховуючи, що діти проживають разом з позивачем та перебувають на його повному утриманні, однак щомісяця з нього на користь відповідачки відраховуються аліменти з його пенсії, яку він отримує як особа з інвалідністю ІІ групи, тому підстави для стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання дітей відсутні.

Окрім того, після відрахування з нього аліментів та оплати комунальних платежів йому майже не залишається коштів на проживання.

Тому позивач просить припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання неповнолітніх дітей - дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, які стягуються з нього відповідно до рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 22.12.2020 року.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в заяві та просив їх задовольнити, надавши відповідь на відзив відповідачки, у якому заперечив факт тимчасового проживання з ним дітей, оскільки з початку лютого діти проживають разом з ним, відповідачка життям останніх не цікавиться, матеріально не підтримує.

Відповідачка у судове засідання не з'явилась, надіславши відзив на позов, у якому заперечувала щодо його задоволення повністю, обгрунтовуючи свої заперечення тим, що діти після розірвання шлюбу та її виїзду на постійне місце проживання до м. Черкаси проживають разом з нею та перебувають на її утриманні, відвідують навчальні заклади в м. Черкаси, зокрема школу і дитячий садок. Відповідач спочатку зовсім не цікавився життям і вихованням дітей, а останнього року почав появляти свій інтерес до дітей, і з її боку заперечень чи перешкод щодо цього не було. Коли розпочалася війна в Україні діти тимчасово з метою їх безпеки і спокою переїхали проживати до батька в м. Чигирин. Ті грошові кошти, які їй надходять від відповідача як аліменти вона не витрачає, а збирає для того, щоб забрати дітей додому до м. Черкаси та скупити їх до школи і дитячого садка. Тому відповідачка заперечує проти вимог позивача та просить відмовити в позові.

Будучи допитаними в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що позивач приходиться їм сусідом, а томй їм достаменно відомо, що діти сторін проживають з лютого місяця з позивачем і повертаись до відповідачки не хочуть.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Як встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 08.01.2020 року розірвано.

При цьому, у зазначеному рішенні суду питання про визначення місця проживання дітей не вирішувалося.

Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де обоє записані їх батьками.

Також судом встановлено, що відповідно до судового наказу Чигиринського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2020 року у справі № 708/191/20 з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі половини від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду - з 18 лютого 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

А згідно з рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 22 грудня 2020 року задоволено позов ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, що стягувалися з нього на підставі судового наказу Чигиринського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2020 року у справі № 708/191/20 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей в розмірі половини від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно та визначено їх у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Тобто, відповідно до вказаного рішення позивач зобов'язаний сплачувати аліменти лише на утримання двох менших дітей - дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які залишились проживати з відповідачкою.

Позивач зазначає, що починаючи з лютого 2022 року усі троє дітей проживають разом зі своїм батьком, який є інвалідом 2 групи, за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходяться на його повному утриманні по даний час, на підтвердженя чого надав Акт обстеження умов проживання жителів населених пунктів Чигиринської міської територіальної громади № 94-02-33/7 від 18.04.2022 року (а.с.12).

Факт спільного проживання дітей разом з батьком починаючи з лютого 2022 року підтвердили в судовому засіданні і свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

З наведеного слідує, що не лише відповідачка, а і позивач, як батько дітей, повинен утримувати дітей, займатися їх вихованням, навчанням та розвитком і даний обов`язок не зводиться лише до сплати аліментів на утримання дітей.

Відповідно до ст. 181 СК України аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Ст. 179 СК України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

З аналізу вище зазначених статей законодавства вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа №711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Судом встановлено, що дійсно діти сторін, з метою їх безпеки та спокійного стану, з лютого місцяця 2022 року тимчасово проживають разом з батьком після початку воєнних дій на території України та на час літніх канікул.

Так, судячи з довідки № 64 від 04.07.2022 року, виданої Черкаською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 25 Черкаської міської ради Черкаської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно навчається в 6-К класі вказаної школи, а з довідки № 13 від 04.07.2022 року, виданої Дошкільним начальним закладом (ясла-садок) комбінованого типу № 62 "Казка" Черкаської міської ради, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дійсно відвідує даний дошкільний заклад з 19.08.2021 року і по даний час.

Відповідачка спростувала посилання позивача на те, що вона нераціонально витрачає сплачені аліменти на власні потреби, зазначивши, що дані кошти накопичуються на рахунку, щоб підготувати дітей до нового навчального року та купити їм необхідні речі і одяг для школи і садка.

Належних доказів, підтверджуючих нераціональне витрачання аліментних коштів відповідачкою, позивачем суду не надано, це є лише його припущення, які нічим не обгрунтовані.

Щодо посилання на проживання молодших дітей з ним, то судом також встановлено, що дана обставина є тимчасовою і вимушеною мірою з метою забезпечення безпеки дітей і на час літніх канікул.

При цьому суд наголошує, що обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття не обмежується лише виплатою аліментів, оскільки батьки повинні рівною мірою займатися вихованням дітей, забезпечувати їх потреби та утримувати.

Надана позивачем довідка Чигиринського опорного закладу ЗСО Чигиринської міської ради Черкаської області від 30.05.2022 року № 102 по те, що ОСОБА_4 , буде зарахована ученицею 6-Б класу Чигиринського опорного закладу ЗСО Чигиринськоїї міської ради Черкаської області з 01.09.2022 року за наявності відповідних документів підтверджує лише наявність такої можливості у майбутньому та не може слугувати підставою для задоволення позову.

Долучена позивачем до відповіді на відзив інформація про проведення дослідження психоемоційного стану дитини ОСОБА_4 надану від 11.03.2022 року Черкаським міським центром соціальних служб про її ставлення до матері та батька та наявність у останніх конфліктних відносин між собою не є предметом доказування пред`явленого позову, а суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, які позивач підтримав.

Таким чином, суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності шляхом повного і всебічного дослідження, приходить до висновку, що позивачем в судовому засіданні не доведено належними доказами порушення його сімейних прав шляхом припинення примусового стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання дітей, які стягуються на підставі рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 22 грудня 2020 року.

Беручи до уваги всі обставини справи та надані сторонами докази суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо звільнення його від сплати аліментів є необґрунтованими та такими що не підлягають до задоволення.

Оскільки позивач, згідно даних пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , як особа з інвалідністю 2 групи, звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 141,150,155,160,161,180, 181,182, 183, 188 СК України, ст. 29 ЦК України, ст.ст. 10, ,81, 82, 89, 141, 223,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛ И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів відмовити повністю.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Г. Івахненко