Ухвала

28 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 279/2586/21

провадження № 61-9996ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 червня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 17 серпня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Виконавчого комітету Коростенської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , що залишилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її двоюрідного брата - ОСОБА_2 .

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 червня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 17 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 червня 2022 року - без змін.

10 жовтня 2022 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 червня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 17 серпня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов. ОСОБА_1 також заявила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 25 жовтня 2022 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 червня 2022 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 17 серпня 2022 року, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме - заявнику необхідно було: подати до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу, в якій вказати передбачену (передбачені) статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, та навести належне обґрунтування цієї (цих) підстави (підстав); надати інформацію про ціну позову (вартість 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку просила визнати за собою позивач); у разі необхідності доплатити судовий збір за подання касаційної скарги за ставкою 1 відсоток від ціни позову (вартості 1/2 частини спірної квартири, право власності на яку просила визнати за собою позивач) х 200 %.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за ідентифікатором поштового відділення 425, заявник отримала зазначену ухвалу 03 листопада 2022 року.

На виконання вимог вказаної ухвали до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, які заявником здані на пошту 14 листопада 2022 року, а саме: уточнена касаційна скарга на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 червня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 17 серпня 2022 року; копія позовної заяви ОСОБА_1 із вказаною в ній ціною позову в розмірі 90 000 грн; копії квитанцій про сплату судового збору в судах першої та апеляційної інстанцій в розмірах 908 грн та 1 362 грн відповідно.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» передбачено, що у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2022 року (на час подання касаційної скарги) - 2 481 грн.

Пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається: у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Згідно з доданою до касаційної скарги ОСОБА_1 її позовною заявою ціна позову в цій справі складає 90 000 грн, що станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481 грн х 100 = 248 100 грн). Тобто справа № 279/2586/21 є малозначною в силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

При цьому в ухвалі Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 25 жовтня 2022 року про залишення касаційної скарги без руху було викладено зміст пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України і роз`яснено ОСОБА_1 , що вона пред`явила позов майнового характеру (про визнання права власності), а касаційна скарга та рішення судів попередніх інстанцій не містять відомостей про ціну позову (вартість 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку просила визнати за собою позивач), тому касаційний суд позбавлений можливості вирішити питання про відкриття касаційного провадження у справі у зв`язку з відсутністю даних, на підставі яких можливо встановити, чи відноситься справа до категорії малозначних, а також - чи ціна позову в цій справі перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто, чи підлягають судові рішення судів попередніх інстанцій в цій справі касаційному перегляду.

Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадки є винятком із загального правила, і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначення судом апеляційної інстанції в постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову в цій справі та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на відмову у відкритті касаційного провадження.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 червня 2022 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 17 серпня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Виконавчого комітету Коростенської міської ради про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко