КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 364/20/22
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5836/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Кузьмич Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості зі сплати орендної плати,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на ухвалу Володарського районного суду Київської області від 06 січня 2022 року, постановлену під головуванням судді Моргун Г.Л.,-

встановив:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом.

Позивач просила: розірвати договір оренди землі від 07 листопада 2016 року земельної ділянки, що розташована в Київській області, Володарського району, в межах Ожегівської сільської ради, з кадастровим номером :02:002:0047, площею 2,1 га, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , номер запису про інше ресове право 17621385; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди землі від 07 листопада 2016 року в розмірі 9 454 грн 13 коп.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн та судовий збір у розмірі 2 270 грн.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0047, яка належить ОСОБА_1 на праві власності, а також заборони ОСОБА_2 користуватися зазначеною земельною ділянкою, а саме: здійснювати будь-який обробіток ґрунту, вирощування сільськогосподарських культур та/або збирати врожай на даній земельній ділянці.

Заява обґрунтована тим, що вказані заходи забезпечення позову унеможливлять ускладнення чи невиконання рішення суду, у разі задоволення позову, та забезпечить можливість ефективного захисту прав та інтересів позивача.

Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 06 січня 2022 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Забезпечено позов шляхом:

- накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер :02:002:0047, яка належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві власності;

- заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки, кадастровий номер :02:002:0047, яка належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві власності;

- заборони відповідачу ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) користуватися земельною ділянкою, кадастровий номер :02:002:0047, яка належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві власності.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду в частині заборони користуватися земельною ділянкою скасувати, в іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Ухвала суду оскаржується в частині забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 користуватися земельною ділянкою, кадастровий номер :02:002:0047, яка належить ОСОБА_1 .

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач по справі може і в подальшому використовувати належну позивачу земельну ділянку, що призведе до неможливості ефективного захисту та поновлення порушених прав позивача в межах предмета та підстав пред`явленого ним до суду позову, а також істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Судом першої інстанції також зазначено, що з метою збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, застосування таких заходів забезпечення позову відповідатиме меті застосування правового інституту забезпечення позову та позовним вимогам.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Встановлено, що предметом позову є розірвання договору оренди землі та стягнення коштів за договором оренди.

Згідно умов договору оренди, ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, без зміни цільового призначення. Договір укладено строком на 7 років.

Позовні вимоги про розірвання договору оренди та стягнення коштів, позивач обґрунтовує тим, що відповідачем порушено умови щодо сплати орендної плати.

У позовній заяві ОСОБА_1 не ставить питання про використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції не врахував, що забезпечення позову шляхом заборони відповідачу користуватися земельною ділянкою порушить права останньої, які вона має на підставі договору оренди земельної ділянки, який на момент вирішення питання про забезпечення позову не визнаний недійсним та не розірваний.

Судом першої інстанції не встановлено та не вказано у чому полягає загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу користуватися земельною ділянкою.

Забезпечення позову в такий спосіб як заборона користування призведе до порушення прав відповідача.

Враховуючи, встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що забезпечення позову шляхом заборони відповідачу користуватися земельною ділянкою не є співмірним із позовними вимогами.

У суду першої інстанції, з урахуванням вищенаведених вимог закону та фактичних обставин, не було правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу користуватися земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просив вирішити питання про стягнення витрат на правничу допомогу.

06 липня 2022 року до початку судового засідання представник ОСОБА_2 подав клопотання про долучення до матеріалів справи докази на підтвердження витрат на правничу допомогу.

До клопотання додано докази направлення його позивачу.

Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником ОСОБА_2 надано: договір про надання правничої допомоги № 3-К від 12 січня 2022 року; додаток № 2 до договору від 12 січня 2022 року; договір № 8-К про співпрацю надання правничої допомоги від 02 липня 2022 року; рахунок-фактура № 7 від 02 липня 2022 року на суму 5 500 грн; квитанція до прибуткового касового ордера № 33 від 02 липня 2022 року на суму 5 500 грн.

Згідно положень пункту 2 додатку № 2 до договору від 12 січня 2022 року, оскарження заходів забезпечення позову в апеляційній інстанції складає 5 000 грн.

Пунктом 6 додатку № 2 до договору від 12 січня 2022 року визначено вартість транспортних послуг в сумі 500 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин даної справи, колегія суддів вважає, що зазначені представником ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 5 500 грн є завищеними та належним чином необґрунтованими.

Отже, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 2 500 грн 00 коп.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Отже, ухвала суду від 06 січня 2022 року в частині забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 користуватися земельною ділянкою постановлена з порушенням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Володарського районного суду Київської області від 06 січня 2022 рокув частині забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 користуватися земельною ділянкою, кадастровий номер :02:002:0047, яка належить ОСОБА_1 скасувати.

В цій частині заяву про забезпечення позову залишити без задоволення.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 2 500 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 07 липня 2022 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко