СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/25532/21

пр. № 2-о/759/24/22

07 липня 2022 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Бабич Н.Д.,

при секретарі Стеблецькому В.В.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу у порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Київська міська рада, Приватний Нотаріус Київського міського нотаріального округу Ткаченко Людмила Іллівна, ОСОБА_2 про встановлення факту про встановлення факту що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10.11.2021 р. звернулася з заявою про встановлення факту що має юридичне значення до суду, в якій просить суд встановити факт проживання ОСОБА_1 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 27 березня 2003 року по 14.04.2021 року за адресою: квартира АДРЕСА_1 , протягом більше п`яти років, з метою подальшого оформлення спадкових прав в органах нотаріату.

Ухвалою суду від 15.11.2021 року відкрито провадження у справі (а.с.23).

В судовому засіданні заявниця та зачнтересована особа ОСОБА_2 підтримали заяву та просили її задовольнити з підстав викладених в заяві.

Інші заінтересовані особи - представник Київської міської ради та приватний нотаріус КМНО Ткаченко Л.І. не з`явились, причини неявки до суду не повідомили.

09.12.2021 року представник КМР направив до суду відзив на заяву, в якому просив справу розглядати у його відсутність (а.с.40-42).

23.12.2021р. приватний нотаріус КМНО Ткаченко Л.І. направили судуу заяву, в якій просила суд справу розглядати у її відсутність, при цьому надала на вимогу суду копію спадкової справи померлого ОСОБА_3 (а.с.60).

Суд, заслухавуши пояснення заявника, заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши докази встановив наступні осбтавини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 74 років, помер ОСОБА_3 , який був зареєстрований та мешкав в квартирі АДРЕСА_1 . Реєстрація його смерті відбувалась в Київському міському відділі державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Юстиції (м.Київ) про що був зроблений актовий запис №9230 та видано свідоцтво про смерть НОМЕР_1 . (а.с.6).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 31/100 частини зазначеної квартири в якій він проживав, інша 31/100 частина якої належить ОСОБА_1 (а.с. 42-59 - копія спадкової справи).

У встановлений законом строк ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса КМНО Ткаченко Л.І. з заявою про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_3 в зв`язку з чим була відкрита спадкова справа №19/2021.

Відповідно до матеріалів спадкової справи ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 .

В зв`язку з тим, що заявником не надано нотаріусу відомостей про постійне проживання заявника з спадкодавцем на час відкриття спадщини їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.59).

Згідно пояснень ОСОБА_1 , померлого ОСОБА_3 вона знає з дитинства так як він є її хрещеним батьком, а після смерті його рідних - дружини та сина, вони мешкають однією сім`єю.

6 березня 2003 року за договором дарування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в рівних частинах набули право власності на 62/100 частини квартири АДРЕСА_1 і з цього часу почали мешкати разом однією сім`єю як дочка з батьком, маючи спільний бюджет, спільне господарство взаємно піклуючись один за одного (а.с.11-12). Ці обставини підтверджуються актом, посвідченого начальником ЖЕД№4, майстром та сусідами від 01.11.2021 р. (а.с.13).

22 вересня 2021 року, ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса КМНО Ткаченко Л.І. з приводу оформлення своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і за її заявою була відкрита спадкова справа 19/2021 (а.с.48).

Нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 . ОСОБА_1 було відмовлено в зв`язку з тим, що необхідно довести, що вона проживала разом зі спадкодавцем однією сім`єю, не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для того щоб ОСОБА_1 була визнана спадкоємцем четвертої черги остання повинна довести проживання зі спадкодавцем протягом більше п`яти років. Звичайним шляхом заявник не має можливості довести вказаний факт.

Юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини, має бути встановлений винятково рішенням суду.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Виходячи з аналізу вказаної норми СК України, сім`єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей ( власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Тобто, суд вправі задовольняти заяви про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1262 ЦК України передбачено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно з п.п., 21, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язанні спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, а відповідно до частини шостої даної статті фізична особа може мати кілька місць проживання.

У відповідності до ст. 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає справи про встановлення факту який безпосередньо породжує юридичні наслідки, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо.

З пояснень свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вбачається, що факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджують. Свідки вказують, що вони вели спільний побут, мешкали однією сім`єю, мали спільний бюджет.

Також заявником ОСОБА_1 були надані докази, що вона несла витрати по похованню ОСОБА_3 .

Встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, оскільки від цього залежить можливість оформлення спадкових прав.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зав`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265, 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , якій помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 27 березня 2003 року по 14.04.2021 року за адресою : квартира АДРЕСА_1 однією сім`єю, більше п`яти років до часу відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Бабич Н.Д.