Ухвала

17 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 591/2263/19

провадження № 61-1908ск22

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 вересня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Рибалка Клавдія Дмитрівна, про визнання недійсним договору дарування квартири та скасування рішення приватного нотаріуса,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 27 січня 2022 року засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 вересня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року у вказаній вище справі, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Оскільки повний текст постанови Сумського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року складено 22 грудня 2021 року, тому останнім днем касаційного оскарження постанови, з урахуванням вихідних днів, є 24 січня 2022 року.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 272 ЦПК України копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. У разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення, учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення. У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса в особи відсутня. За заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді.

У касаційній скарзі заявник зазначає клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Сумського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року, яке обґрунтовує тим, що копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримала засобами поштового зв`язку 26 січня 2022 року. На підтвердження своїх доводів надає копію конверта апеляційного суду про направлення ОСОБА_1 постанови з трек номером 544 та витяг з офіційного веб порталу про відстеження поштової кореспонденції за вказаним трек номером.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та надані заявником докази, Суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником доводи є поважними підставами пропуску строку.

Разом із цим касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з урахуванням наступного.

1. Касаційна скарга не в повній мірі відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, за змістом якого у касаційній скарзі має бути зазначено підстави, на яких подається касаційна скарга з визначенням передбаченої статтею 389 ЦПК України підстави.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Заявник у касаційній скарзі посилається на пункти 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

Зокрема, представник заявника у касаційній скарзі зазначає про необхідність відступлення від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 543/730/14-ц. Обґрунтовує свої посилання тим, що суд апеляційної інстанції помилково посилався на висновки, зроблені у зазначеній постанові, оскільки обставини у цій справі та у справі № 591/2263/19 не є подібними.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України, скаржник повинен вмотивовано обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Також, необхідність відступу від висновку, викладеного в раніше ухвалених постановах Верховного Суду має виникати з певних визначених об`єктивних причин і такі причини повинні бути чітко визначені та аргументовані скаржником при посиланні на пункт 2 частини частини другої статті 389 ЦПК України.

Обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду можуть бути, зокрема, зміна законодавства; ухвалення рішення Конституційним Судом України або ж винесення рішення Європейського суду з прав людини, висновки якого мають бути враховані національними судами; зміни у правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань, необхідність забезпечити єдність судової практики у застосуванні норм права тощо.

При цьому, не є вмотивованим обґрунтуванням необхідності відступлення від висновку Верховного Суду посилання заявника на помилкове застосування судом апеляційної інстанції у своїй постанові висновку Верховного Суду.

Посилаючись на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах), заявник зазначає про необхідність формування практики застосування статті 16 Цивільного кодексу України у подібних правовідносинах.

Суд касаційної інстанції зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) заявник повинен обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Варто зауважити, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України зазначена скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову (наприклад, з точки зору порушення її відповідачем), але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.

Лише наведення скаржником загальної норми законодавства, якою закріплено способи захисту судом цивільних прав та інтересів, не є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК.

Ураховуючи наведене, посилання заявника на відсутність висновку Верховного Суду, щодо правильного застосування норм права у подібних правовідносинах не містять належного обґрунтування підстав для відкриття касаційного провадження у справі.

Крім того, представник заявника зазначає, як підстави касаційного оскарження пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК України, яке обґрунтовує тим, що у матеріалах справи міститься клопотання про з`ясування обставин ДТП за участю сина позивача, який не впорався з керуванням автомобіля.

Верховний Суд визнає наведену вище підставу касаційного оскарження такою, що не відповідає вимогам пункту 3 частини третьої статті 411 ЦПК України, оскільки ОСОБА_2 не наведено обґрунтованих доводів, яке саме клопотання (про витребування, дослідження або огляд) та яких саме доказів ним було заявлено та відповідно не наведено логічного пояснення, яке значення мають ці докази для встановлення обставин у цій справі. Крім того, не зазначено чи відхилено було таке клопотання судом та мотиви незгоди з відповідним висновком суду. Наведена підстава зазначена заявником формально, без належного обґрунтування.

Отже, заявнику потрібно подати виправлену редакцію касаційної скарги, у якій уточнити підстави касаційного оскарження судових рішень, з урахуванням зазначеного вище.

2. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду справляється у розмірі, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент звернення з позовом) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1 921,00 грн.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на момент звернення з позовом) ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до положень частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З урахуванням викладеного вище судовий збір за подання цієї касаційної скарги становить 3 073,60 грн (1 921,00 грн х 0,4 х 2) х 200 %.

До касаційної скарги додано квитанцію від 25 січня 2022 року № 11_12 у розмірі 2 304,00 грн.

Таким чином, заявнику необхідно доплатити судовий збір у розмірі 769,60 грн.

Судовий збір має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; символ звітності банку - 207.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для усунення недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 вересня 2021 року та постанови Сумського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 вересня 2021 року та постанову Сумського апеляційного суду від 09 грудня 2021 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 17 березня 2022 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в іншій частині касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков