Постанова

Іменем України

23 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 201/4132/19

провадження № 61-5285св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

заявник - Фонд державного майна України,

суб`єкт оскарження - Державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коваленко Уляна Юріївна,

боржник - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Фонду державного майна України на ухвалу Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 25 січня 2022 року у складі судді Антонюк О. А. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 травня 2022 рокуу складі колегії суддів: Куценко Т. Р., Демченко Е. Л., Макарова М. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст скарги

У січні 2022 року уповноважена особа Фонду державного майна України звернулася до суду зі скаргою на рішення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Скарга мотивована тим, що рішенням Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 18 червня 2020 року у справі № 201/4132/19 за позовом Фонду державного майна України, ОСОБА_2 до

ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: ТОВ «КП-Комфорт», ТОВ «ДП «Комфорт» про визнання недійсним правочину, витребування майна з чужого незаконного володіння, задоволено частково.

Вказаним рішенням зокрема стягнено з ОСОБА_1 на користь Фонду державного майна України судовий збір в сумі 2 308,20 грн, а 02 вересня

2021 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист у цій справі.

Заявник звертався до виконавчої служби з метою виконання вказаного рішення, проте 02 грудня 2021 року Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на адресу Фонду було направлено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки у виконавчому документі відсутня дата народження боржника.

Фонд не погоджується з рішенням (повідомленням) державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, оскільки відсутність у виконавчому листі відомостей, зокрема, про дату народження боржника, не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

З огляду на вказане просив суд:

- визнати неправомірним та скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 02 грудня 2021 року № 33133-8, прийняте державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коваленко У.Ю.;

- постановити ухвалу, якою зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрити виконавче провадження згідно з виконавчим листом, виданим Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська 02 вересня 2021 року у справі № 201/4132/19.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня

2022 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 травня 2022 року, скаргу повернуто без розгляду, як подану без додержання положень частини другої статті 183 ЦПК України.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, повертаючи скаргу, виходив з того, що скаржником не дотримано вимог статті 183 ЦПК України, оскільки до скарги не додано доказів надіслання (надання) її копій іншим учасникам справи.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У червні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Фонду державного майна України на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 травня 2022 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2022 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі Фонд державного майна України, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі

№ 569/13154/20, провадження № 61-15520св20, від 17 лютого 2021 року у справі № 569/13160/20, провадження № 61-15478св20, від 10 березня

2021 року у справі № 766/17333/20-ц, провадження № 61-1124св21,

від 21 квітня 2021 року у справі № 713/1972/20, провадження № 61?2247св21, від 06 жовтня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц, провадження

№ 61?10499св21, від 27 жовтня 2021 року у справі № 713/1971/20, провадження № 61-7897св21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що до скарг, якими ініціюється початок провадження у справі за скаргою на дії виконавця, застосовуються загальні положення позовного провадження, у тому числі, залишення скарги без руху, якщо є для цього підстави, а не її повернення.

Суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що вимоги частини другої статті 183 ЦПК України не регулюють спірні процесуальні правовідносини, тому не підлягають застосуванню у цій справі, оскільки вказана норма процесуального права поширюється виключно на заяви (клопотання, заперечення), подані до суду без дотримання вимог частин першої або другої цієї статті.

При цьому розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» - це окремий вид судового провадження, який містить у собі окремий процесуальний режим розгляду справ.

У спірному випадку, вирішивши питання про повернення скарги без розгляду, суди попередніх інстанцій помилково застосували положення статті 183 ЦПК України, замість застосування загальних положень, що регулюють прийняття скарги до розгляду.

Відзив на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У січні 2022 року уповноважена особа Фонду державного майна України звернулася до суду зі скаргою на рішення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня

2022 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 травня 2022 року, скаргу повернуто без розгляду, як подану без додержання положень частини другої статті 183 ЦПК України, оскільки до скарги не додано доказів надіслання (надання) її копій іншим учасникам справи.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції діє в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини другої статті 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Суд першої інстанцій, з висновком якого погодився й апеляційний суд, повертаючи скаргу на дії державного виконавця, застосував до спірних правовідносин положення частини другої та частини четвертої статті 183 ЦПК України.

Верховний Суд не погоджується з цими висновками.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

У статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, як конституційні гарантії права на судовий захист.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення ЄСПЛ в справах: «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня

1992 року; «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною четвертою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Відповідно до частини четвертої статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Суди попередніх інстанцій не звернули уваги, що вимоги частини другої статті 183 параграфу 2 «Заяви з процесуальних питань» глави 1 Розділу III «Позовне провадження» ЦПК України не регулюють спірні процесуальні відносини, а положення частини четвертої статті 183 ЦПК України поширюються виключно на заяви (клопотання, заперечення) з процесуальних питань, подані до суду без дотримання вимог частин першої або другої цієї статті.

Натомість процесуальні відносини, пов`язані із поданням скарги на рішення, дії або бездіяльність виконавця, регулюються розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», який встановлює окремий процесуальний режим розгляду відповідних справ.

Подібні висновки викладено Верховним Судом у постановах від 27 січня

2021 року у справі № 569/13154/20, від 17 лютого 2021 року у справі

№ 569/13160/20, від 21 квітня 2021 року у справі № 713/1972/20,

від 21 квітня 2021 року у справі № 569/12949/20, від 28 липня 2021 року у справі № 509/4648/14-ц, від 06 жовтня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц, на які, зокрема, посилався й заявник у касаційній скарзі.

З огляду на вказане доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені судові рішення прийняті без додержання норм процесуального права.

Відповідно до частини шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фонду державного майна України задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня

2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 травня

2022 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту

її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович