Провадження 2/557/217/2022
Справа 557/484/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року смт Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області у складі:

судді Оленич Ю.В.,

секретар судового засідання Поліщук С.О.,

номер справи 557/484/22,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Укрпошта» в особі Рівненської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Гоща за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Рівненської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

за участю представника позивача Кучер О.М.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року Акціонерне Товариство «Укрпошта» (далі АТ «Укрпошта») в особі Рівненської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначено, що 20 травня 2021 року між АТ «Укрпошта» та ОСОБА_1 начальником відділення поштового зв`язку Синів Гощанського району Рівненської дирекції АТ «Укрпошта» був укладений договір № 33-416 новації про заміну первісного зобов`язання, яке виникло внаслідок протиправного заволодіння останньою під час виконання трудових обов`язків грошовими коштами в сумі 21 161,92 грн новим зобов`язанням, а саме договором короткострокової безвідсоткової позики № 33-415 від 20 травня 2021 року.

Позивач вказує, що умовами договору короткострокової безвідсоткової позики було визначено строк повернення позики та відповідальність за порушення зобов`язання. Так, п. 3.2 договору визначено, що позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю: суму простроченого боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми за кожен день прострочки; пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу; штраф (неустойку) у розмірі 25 відсотків від суми простроченого платежу у разі прострочки більше ніж на 1 день.

У зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином своїх зобов`язань станом на 31 березня 2022 року виникла заборгованість у розмірі 17 895,47 грн, яка складається з: 13 442,17 грн - сума основного боргу; 942,76 грн - пеня; 150 грн - 3% річних; 3360,54 грн - штраф 25% від суми простроченого платежу (невиконаного грошового зобов`язання щодо повернення частини позики). Позивачем зазначено, що в рахунок погашення позики відповідач сплатила 21 травня 2021 року кошти в сумі 3569,90 грн, 31 травня 2021 року кошти в сумі 149, 85 грн та 07 грудня 2021 року останньою були сплачені кошти в сумі 4000 грн на виконання претензії позивача № 13-06/194, а всього - 7719,75 грн.

Позивач у позові зазначає, що за загальним правилом, шкода завдана працівником роботодавцю є такою, що виникла із трудових відносин і відшкодування її регламентується КЗпП України. Водночас, на переконання позивача, якщо роботодавець та працівник спільно вирішили укласти специфічний договір, який не регламентований КЗпП України, але регламентований ЦК України, дійшли згоди з усіх його істотних умов, взяли зобов`язання щодо спільного їх виконання, підписали такий договір, то він може застосовуватись до трудових відносин, оскільки такий договір не суперечитиме чинному законодавству, а також буде відповідати методам та принципам регулювання трудових та пов`язаних з ними відносин.

З врахуванням викладеного вище, позивач, звертаючись до суду, просив стягнути з відповідача відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 604, 610, 612, 625, 629, 1049, 1050, 1053 ЦК України на свою користь вказану вище заборгованість та судові витрати.

Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надала.

Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 16 червня 2022 року вказана позовна зава прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити із викладених у заяві підстав. Остання зазначила, що договори новації та короткострокової безвідсоткової позики були укладені відповідачем добровільно та нею підписані, при цьому останній договір частково нею виконаний, шляхом повернення частини грошових коштів, що у свою чергу вказує на підставність заявлених вимог. Представник зазначила, що їй невідомо чи фактично передавалися кошти у позику відповідачу.

Відповідач у судове засідання не з`являлась, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином.

Заслухавши представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити зважаючи на таке.

Судом установлено, що ОСОБА_1 працювала в АТ «Укрпошта» на посаді начальника відділення поштового зв`язку Синів Гощанського району Рівненської дирекції АТ «Укрпошта».

20 травня 2021 року між АТ «Укрпошта» і ОСОБА_1 укладено договір новації № 33-416, відповідно до умов якого сторони дійшли згоди щодо заміни первісного зобов`язання, яке виникло внаслідок протиправного заволодіння ОСОБА_1 під час виконання трудових обов`язків, як працівника АТ «Укрпошта», грошовими коштами у розмірі 21 161,92 грн, новим зобов`язанням відповідно до ст. 604 та ст. 1053 ЦК України, зміст і умови якого викладено у договорі позики від 20 травня 2021 року.

Відповідно до договору короткострокової безвідсоткової позики № 33-415 від 20 травня 2021 року, АТ «Укрпошта» (позикодавець) і ОСОБА_1 (позичальник) домовились, що позичальник відповідно до договору новації боргу у позикове зобов`язання від 20 травня 2021 року зобов`язується на умовах, у строк і в порядку, визначеному цим договором, сплатити позикодавцю грошові кошти у розмірі 21 161,92 грн, а позикодавець зобов`язується прийняти грошові кошти у порядку, визначеному цим договором.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що позичальник повертає позику позикодавцю до 20 листопада 2021 року шляхом внесення позичальником грошових коштів у касу позикодавця за місцем знаходження позикодавця, та/або шляхом перерахування на рахунок позикодавця у банківській установі, зазначеній у даному договорі.

За порушення строків повернення позики, встановлених п. 2.1 цього договору, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю суму простроченого боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, та три відсотки річних від простроченої суми за кожен день прострочки, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу (своєчасно несплаченої заборгованості) за кожен день прострочення (за період, що починається з дня, наступного за граничним терміном платежу, та завершується календарним днем, що передує даті надходження коштів на поточний рахунок позикодавця) та штраф у розмірі 25 відсотків від суми простроченого платежу (невиконаного грошового зобов`язання щодо повернення позики або частини позики) у разі прострочки більше ніж на 1 (один) день (п. 3.2 договору).

Із матеріалів справи також убачається, що зазначена в договорі сума грошових коштів в розмірі 21 161,92 грн є грошовими коштами, які привласнено відповідачем під час виконання трудових обов`язків, як працівника АТ «Укрпошта», та на добровільне відшкодування яких ОСОБА_1 надала згоду заявою від 19 травня 2021 року.

30 листопада 2021 року позивачем ОСОБА_1 була направлена претензія № 13-06/194 від 29 листопада 2021 року про порушення зобов`язання по поверненню суми позики за договором № 33-415 від 20 травня 2022 року, сума претензії 21 850,48 грн.

Згідно даних бухгалтерської довідки ОСОБА_1 повернула згідно договору № 33-415 від 20 травня 2021 року кошти в такій сумі: 21 травня 2021 року 3569,90 грн, 31 травня 2021 року 149,85 грн., всього 3719,75 грн. Позивач визнав, що відповідачем було сплачено всього 7719,75 грн, з урахуванням 4000 грн, які були внесені на часткове задоволення претензії № 13-06/194 від 29 листопада 2021 року згідно платіжного доручення №12016593SB від 07 грудня 2021 року.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків, станом на 31 березня 2022 року заборгованість ОСОБА_1 склала 17 895,47 грн, в тому числі: 13 442,17 грн - сума основного боргу; 942,76 грн - пеня; 150 грн три відсотки річних; 3360,54 грн - штраф 25 відсотків від суми простроченого платежу (невиконаного грошового зобов`язання щодо повернення частини позики).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи та про такі у судовому засіданні ствердила представник позивача.

Позивач, вказуючи на порушення відповідачем зобов`язання за договором короткострокової безвідсоткової позики внаслідок новації, звернувся до суду з вказаним позовом за захистом порушених прав.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 2 ст. 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).

Відповідно до ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Характерними для новації є наявність взаємної згоди сторін щодо припинення дії попереднього зобов`язання та щодо умов нового зобов`язання, припинення попереднього зобов`язання і виникнення між тими ж сторонами нового зобов`язання.

Як установлено судом, відповідач, зазначений у договорі розмір грошових коштів від позивача не отримувала. В той же час уклала безгрошовий договір позики у зв`язку з неможливістю відшкодувати матеріальну шкоду, завдану АТ «Укрпошта» у сумі 21 161,92 грн, яка за змістом п. 1 договору новації боргу № 33-416 від 20 травня 2021 року була завдана шляхом протиправного заволодіння ОСОБА_1 вказаною сумою під час виконання трудових обов`язків.

Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів існування між АТ «Укрпошта» і ОСОБА_1 попередніх зобов`язальних відносин цивільно-правового характеру, їх виду та розміру.

У позовній заяві та договорі новації від 20 травня 2021 року лише зазначено, що первісне зобов`язання між сторонами виникло внаслідок протиправного заволодіння відповідачем під час виконання трудових обов`язків грошовими коштами у розмірі 21 161,92 грн. У змісті названого договору відсутнє посилання на отримання позичених ОСОБА_1 зазначеної суми коштів.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

КЗпП України передбачена матеріальна відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, у межах середнього місячного заробітку (ст. 132), випадки обмеженої та повної матеріальної відповідальності працівників (ст.ст. 133-134).

Однак, з цих підстав позов не заявлявся.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підставі ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Отже, договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або речей. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передачі грошей або речей, не породжує у майбутнього для позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей. При встановленні факту неотримання позичальником грошей або речей від позикодавця договір позики вважається неукладеним.

У судовому засіданні представником позивача не доведено той факт, що відповідачу фактично надавалися кошти у позику, така висловила лише можливе припущення з даного приводу, не надавши на підтвердження названих обставин належних, допустимих та достатніх у своїй сукупності доказів.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку про недоведеність наявності між сторонами попередніх зобов`язальних відносин цивільно-правового характеру, а укладений між сторонами договір короткострокової безвідсоткової позики від 20 травня 2021 року не підтверджує виникнення нового зобов`язання та досягнення згоди щодо усіх його істотних умов.

При цьому, суд зауважує, що спричинена відповідачем позивачу як роботодавцю матеріальна шкода, внаслідок недостачі грошових коштів, які належать позивачу, не є боргом в розумінні позики (ст. 1046 ЦК) та договір короткострокової безвідсоткової позики не є новацією цього боргу, а виниклі між сторонами правовідносини не є позиковими та не регулюються нормами права, на які посилався позивач. Спричинена відповідачем шкода (розтрата коштів), в разі її підтвердження у встановленому законом порядку, може бути з неї стягнута в порядку відшкодування шкоди, спричиненої працівником відповідно до норм КЗпП України або норм ЦК України, а не на підставі договору позики, який в даному випадку не може вважатись укладеним.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року в справі № 560/1299/17, у зв`язку із чим науково-правовий висновок, який долучений позивачем до позову, не спростовує висновків суду.

Останній не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для суду відповідно до положень ч. 1 ст. 115 ЦПК України.

Суд може посилатися в рішенні на висновок експерта у галузі права як на джерело відомостей, які в ньому містяться, та має зробити самостійні висновки щодо відповідних питань.

З врахуванням вищезазначеного, у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України та у зв`язку з відмовою в позові, судові витрати позивача відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Рівненської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» до ОСОБА_1 про стягнення коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач Акціонерне товариство «Укрпошта», місцезнаходження: 01001, м. Київ вул. Хрещатик, 22, код ЄДРПОУ 215645, в особі Рівненської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», місцезнаходження: 33028, м. Рівне, вул. Чорновола, 1.

Відповідач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 11 липня 2022 року.

Суддя Ю.В. Оленич