С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
_________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/1211/22
В справі 760/283/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І . Вступна частина

06 червня 2022 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Семененко А.Д.

представника Позивача - ОСОБА_4.

представника Відповідача-1 - Кикіш С.Р.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» та ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою.

ІІ. Описова частина

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в Солом`янський районний суд м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» з вимогами про визнання поруки припиненою (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 26.10.2020 - а.с. 117).

Ухвалою від 09.01.2019 справу було передано на розгляд Франківського районного суду м. Львова, проте постановою Київського апеляційного суду від 29.10.2019 зазначену ухвалу про передачу справи за підсудністю скасовано, справу повернуто для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвалою суду від 15.11.2019 в справі було відкрите провадження.

Свої вимоги Позивачка обгрунтовує наступним.

12 жовтня 2006 року між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №141, згідно з яким Відповідач-2 отримав в кредит суму в розмірі 210000 доларів США до 01.10.2026 зі сплатою 12,5% річних.

Того ж дня, як зазначає Позивачка, між нею та банком був укладений Договір поруки №141/S-3, за умовами якого вона поручилась за виконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором.

В подальшому, як зазначає Позивачка, між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 було укладено дві додаткові угоди до Кредитного договору №141 від 12.10.2006:

-Додатковий договір №1 від 02.06.2008, за умовами якого було підвищено процентну ставку до 13,5% річних починаючи з 02.06.2008;

-Додатковий договір №2 від 31.10.2013, за умовами якого також було підвищено процентну ставку.

Враховуючи збільшення обсягу відповідальності Позичальника без її згоди ОСОБА_1 просила визнати поруку припиненою.

Ще однією підставою припинення поруки Позивачка зазначила пропуск Кредитором строків звернення до суду з вимогами до поручителя з огляду на те, що строк виконання зобов`язань за кредитним договором було змінено на 31.10.2015 на підставі вимоги до позичальника про дострокове погашення заборгованості.

У заяві про уточнення позовних вимог від 26.10.2020 Позивачка повідомила суд про те, що 28.10.2015 між Відповідачами був укладений ще один Договір про внесення змін і доповнень до Кредитного договору №141 від 12.10.2006, про який вона раніше не знала, і дізналась лише нещодавно. В зазначеному Договорі, як зазначила Позивачка, міститься підпис від її імені, проте ніколи вона вказаний документ не підписувала, що підтверджується висновком експертизи, проведеної у кримінальному провадженні, ініційованому нею.

24 червня 2020 року до суду надійшов відзив АТ «Кредобанк» на позовну заяву, в якому Банк заперечував проти позову. Зазначив, що посилання Позивача на Додатковий договір №1 від 02.06.2008 та Додатковий договір №2 від 31.10.2013 до Кредитного договору №141 не підтверджує факт зміни основного зобов`язання без згоди Поручителя, оскільки встановлення та зміна Кредитором розміру відсотків за користування кредитними коштами відбулося відповідно до умов Кредитного договору, який забезпечений порукою Позивачки. Підписавши договір поруки, Поручитель погодилася відповідати солідарно з Позичальником перед кредитором за порушення умов Кредитного договору, тобто погодилася з його умовами.

Відповідач-1 стверджує, що згідно з п.3.7, 3.8 Кредитного договору сторони погодили, що у разі зміни законодавства України щодо здійснення кредитування, облікової ставки Національного банку України, інших економічних умов, що впливають на ціну кредитних коштів, Банк має право самостійно змінити розмір процентної ставки за кредитом, попередивши про це письмово Позичальника рекомендованим листом протягом 7 днів з дати внесення таких змін. Позичальник зобов`язаний протягом 10 днів від дати надіслання Банком повідомлення з`явитись у банк для укладення Додаткового договору. Будучи ознайомленою з вказаними умовами Позивачка погодилася на них, а тому фактично дала згоду на збільшення зобов`язань Позичальника.

Крім того, як стверджує Відповідач-1, 28 жовтня 2015 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 був укладений ще один Договір про внесення змін і доповнень до Кредитного договору №141 від 12.10.2006. І цей Договір було підписано самою Позивачкою ОСОБА_1 , тобто вона погодила усі зміни до Кредитного договору, в тому числі - про збільшення ставок.

Відповідач-2 ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву ОСОБА_2 не подав.

27.07.2021 на запит суду з Бучанської окружної прокуратури надійшла копія висновку експертів №19-21/21-32 від 24.03.2021 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні №0000385, згідно з висновком якого підпис від імені ОСОБА_1 у Договорі про внесення змін і доповнень до Кредитного договору №141 від 12.10.2006 виконаний не нею, а іншою особою.

У судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав, просив визнати поруку припиненою.

Представник Відповідача АТ «Кредобанк» у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог.

Відповідач-2 ОСОБА_2 до суду не з`явився з невідомих причин. За згоди інших учасників суд визнав за можливе розглянути справу у його відсутність.

ІІІ. Мотивувальна частина

Заслухавши пояснення Сторін, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступні обставини.

Між Відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» (в подальшому - Акціонерне товариство «Кредобанк») та ОСОБА_2 12 жовтня 2006 року було укладено Кредитний договір №141, на підставі яких Банк зобов`язався надати Позичальникові кредитні кошти в сумі 210000 доларів США терміном погашення до 01 жовтня 2026 року включно.

Судом також встановлено, що з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань Позичальником за Кредитним договором Банком було укладено Договір поруки №141/S-3 від 12.10.2006 з ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 було укладено три додаткові угоди до Кредитного договору №141 від 12.10.2006:

-Додатковий договір №1 від 02.06.2008, за умовами якого було підвищено процентну ставку до 13,5% річних починаючи з 02.06.2008;

-Додатковий договір №2 від 31.10.2013, за умовами якого процентну ставку за користування кредитом з 01.11.2013 встановлено на рівні 10,5%, з 01.11.2015 - 12,5%, а з 01.11.2017 - 13,5% річних;

-Договір від 28.10.2015 про внесення змін і доповнень до Кредитного договору №141 від 12.10.2006, згідно з яким сторони Кредитного договору погодили використання змінюваної процентної ставки за користування кредитними коштами.

З копії Договору від 28.10.2015 вбачається, що в ньому міститься також підпис ОСОБА_1 , яким вона начебто засвідчила свою згоду зі змінами, які вносяться в Кредитний договір. (а.с. 98)

Разом з тим, з копії висновку експертів №19-21/21-32 від 24.03.2021 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у кримінальному провадженні №0000385 від 18.08.2020 вбачається, що підпис та рукописний запис від імені ОСОБА_1 у вказаному Договорі про внесення змін і доповнень до Кредитного договору №141 від 12.10.2006 виконаний не нею, а іншою особою. (а.с. 180-194)

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частина перша статті 559 ЦК України (на момент укладення Додаткового договору №1 від 02.06.2008) передбачала, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення його обсягу відповідальності. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Висновок про припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) залежить від установлених судом обставин щодо обсягу зобов`язання, на виконання якого надано поруку, та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни без його згоди забезпеченого зобов`язання. Для цього судам необхідно дослідити відповідні умови кредитного договору та договору поруки щодо порядку погодження поручителем змін до основного зобов`язання.

Такі правові висновки щодо застосування статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 755/18438/16-ц (провадження № 14-275цс19).

Таким чином, аналіз норми частини першої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) свідчить про те, що порука припиняється за наявності факту зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Аналіз змісту цієї норми дає підстави вважати, що вона не встановлює ні змісту та обсягу такого збільшення відповідальності поручителя, ні реальності чи невідворотності його настання.

Підставою застосування цієї норми достатнім є встановлення таких змін в основному зобов`язанні. Тому обставини щодо подальшого фактичного виконання зобов`язання, в тому числі фактичний строк його виконання, відмова кредитора від вимоги щодо виконання зобов`язання в зміненому обсязі, не свідчать про збереження дії поруки, оскільки відбулися після настання правоприпиняючого факту (збільшення розміру основного зобов`язання). Тобто порука має вважатися припиненою незалежно від реального настання чи ненастання збільшеного внаслідок змін кредитних договорів обсягу відповідальності поручителя.

До таких висновків дійшла об`єднана палата касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі 569/11865/16-ц (провадження № 61-18995сво18).

Згідно з Додатковим договором №1 від 02.06.2008 обсяг зобов`язань Позичальника ОСОБА_2 внаслідок підвищення процентної ставки за користування кредитними коштами з 12,5% річних до 13,5% річних, був збільшений. При цьому матеріали справи не містять доказів надання згоди ОСОБА_3 на таку зміну зобов`язання, за яким вона поручилася.

Відповідач-1 посилається на те, що згідно з п. 4.2. Договору поруки ОСОБА_1 підтвердила, що їй відомі всі умови Кредитного договору. Позивачка, відтак, була обізнана про право Банку за відповідних умов на односторонню зміну процентної ставки за користування кредитним коштами (п.п. 3.7, 3.8 Договору)

Натомість, пункт 3.8 Кредитного договору передбачає, що збільшення процентної ставки за Кредитним договором оформлюється Додатковим договором.

Таким же чином і в Договорі поруки (пункт 4.3.) сторонами визначено, що всі зміни і доповнення до цього договору вносяться за взаємною згодою сторін і складаються у письмовій формі.

Договір поруки №141/S-3 не містить будь-яких застережень про те, що поручитель ОСОБА_1 автоматично надає згоду на будь-які збільшення обсягу зобов`язань Позичальника.

Безспірно встановлено, що додаткова угода до Договору поруки у зв`язку зі збільшенням зобов`язання позичальника на підставі Додаткового договору №1 від 02.06.2008 між Сторонами не укладались, а отже, докази надання поручителем згоди на збільшення розміру зобов`язань відсутні.

Таким чином, порука на підставі Договору поруки №141/S-3 від 12.10.2006 припинила свою дію на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Зазначене є підставою для задоволення позовних вимог.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. 559 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати припиненою поруку ОСОБА_1 на підставі Договору поруки №141/S-3 від 12 жовтня 2006 року, укладеного між нею та Публічним акціонерним товариством «Кредобанк».

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 гривень.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 ,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Відповідач-1: Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», адреса: м. Львів, вул. Сахарова, 78, ;

Відповідач-2: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя: