02.12.2022 Справа № 756/6709/21
Ун. №756/6709/21
Пр. №2/756/770/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2022 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Шевчука А.В.

при секретарі: Марценюк А.І.

за участі: позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення порядку користування квартирою ,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до свого колишнього чоловіка ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 , яка належить позивачу та відповідачу на праві власності у рівних частках.

У вказаній квартирі, яка складається із 2-х житлових кімнат площею 17,8кв.м. та 11,7кв.м. зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та їх діти: ОСОБА_4 та неповнолітній ОСОБА_5 .

Фактично в квартирі проживають ОСОБА_1 із неповнолітнім сином ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . При цьому, за тривалий час між сторонами склався усталений порядок користування квартирою за яким ОСОБА_1 із неповнолітнім сином ОСОБА_5 користуються більшою кімнатою №2 - 17,8 кв.м., а ОСОБА_3 користується кімнатою №3 - 11,7 кв.м. Однак між ними виникають непорозуміння з приводу користування квартирою, зокрема щодо користування балконом, який примикає до кімнати, якою користуються ОСОБА_1 із сином ОСОБА_5 , що створює незручності та конфліктні ситуації.

За таких обставин, позивач просить визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , виділивши в користування ОСОБА_1 - кімнату площею 17,8 кв.м., з балконом, а в користування ОСОБА_3 - кімнату площею 11,7 кв.м. Кухню, коридор, ванну кімнату та вбиральню залишити в спільному користуванні.

Ухвалою суду від 25.05.2021 року відкрито позовне провадження у справі.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх вимоги в повному обсязі із мотивів, викладених в позовній заяві.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував. Вказував, що в результаті визначення вище вказаного порядку користування житлом буде погіршено його житлові умови. При цьому, ОСОБА_3 зазначав, що користування балконом для нього має принципове значення, більше того він не проти проживати разом із сином в більшій кімнаті №2 площею 17,8 кв.м.

Третя особа ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилась. Надала суду заяву, в якій не заперечує проти позову та просить розглядати справу без її участі.

Третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в м. Києва державної адміністрації в судове засідання не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані докази судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 30.11.1991 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб розірвано за рішенням Оболонського районного суду м. Києва 18.02.2011 року.

Згідно Договору купівлі продажу квартири від 24.09.1999 року квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві власності у рівних частках (а.с. 6).

За технічними характеристиками квартира складається із двох житлових кімнат, площа яких становить 17,8 та 11,7 кв.м., крім того в квартирі є балкон площею 3.00 кв.м., який примикає до кімнати площею 17,8кв.м., коридор площею 8,8 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., вбиральні площею 1,0 кв.м. та кухні площею 6,7кв.м. (а.с. 8).

Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Як вбачається із матеріалів справи правовідносини між сторонами виникли з приводу користування майном, що перебуває в спільній частковій власності.

Суд враховує, що відповідно до ст. ст. 47, 48 Житлового кодексу УРСРС жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 кв.м. на одну особу.

За таких обставин, враховуючи розмір квартири та кількість її співвласників усунути непорозуміння в користуванні майном шляхом виділення в натурі кожному його ідеальної частки без порушення прав інших співвласників неможливо, а тому єдиним можливим способом вирішення спору є визначення в судовому рішенні порядку користування вказаним майном.

Суд звертає увагу учасників справи, що вимушене встановлення порядку користування квартирою не впливає на зміну розміру часток співвласників, а спрямоване на усунення непорозумінь колишнього подружжя, які продовжують проживати у одному помешканні разом з неповнолітньою дитиною.

При цьому, встановлюючи порядок користування квартирою суд враховує кількість осіб зареєстрованих у помешканні, їх вік, інтереси неповнолітньої дитини, стосунки в родині, порядок користування кімнатами, який склався між співвласниками і влаштовував сторони до подання позову.

З матеріалів справи вбачається, що у вказаній квартирі, яка складається із 2-х житлових кімнат зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та їх діти - ОСОБА_4 та неповнолітній ОСОБА_5 .

Фактично в квартирі проживають ОСОБА_1 з неповнолітнім сином ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

В судовому засіданні встановлено, що за тривалий час між сторонами склався усталений порядок користування квартирою за яким ОСОБА_1 із неповнолітнім сином ОСОБА_5 користуються більшою кімнатою №2 - 17,8 кв.м, а ОСОБА_3 користується кімнатою №3 - 11,7 кв.м.

Суд бере до уваги твердження ОСОБА_3 , про важливість використання ним балкону, про те повідомляє про неможливість його конструктивного розподілу між позивачем і відповідачем та встановлення спільного користування з огляду його на технічні характеристики, розташування та прилеглість лише до однієї із спірних кімнат квартири.

Відповідач в судовому засіданні не погодився із запропонованим порядком користування майном, який визначений в позовній заяві, проте саме в такому порядку сторони проживають в спірній квартирі вже протягом тривалого часу та на даний момент.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вказаний позивачем варіант найбільш прийнятний у даному випадку і враховує баланс інтересів не лише кожного із співвласників майна, але й їхніх дітей, які мають право як члени сім`ї співвласників житла користуватися вказаним помешканням.

Даний висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України по справі № 6-1500цс15, відповідно до якої первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

У данному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному з співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим.

Таким чином, оскільки на даний час сторони позбавлені можливості вільно, на свій власний розсуд не порушуючи при цьому права інших співвласників користуватись майном, яке перебуває у їх власності суд вважає за необхідне захистити їх взаємні права шляхом задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 921,50 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 355, 356, 358 ЦК України, ст.ст. 47, 48 Житлового кодексу УРСРС ст. ст. 12, 19, 81, 82, 89, 141, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення порядку користування квартирою - задовольнити.

Визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 наступним чином:

-виділити в користування ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) кімнату площею 17,8кв.м. з примикаючим до неї балконом площею 3,0 кв.м;

-виділити в користування ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) кімнату площею 11,7 кв.м;

-місця загального користування: кухню площею 6,7 кв.м; ванну кімнату площею 2,6 кв.м; вбиральню 1,0 кв.м, коридор площею 8,8 кв.м; - залишити в спільному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) 921 грн. 50 коп. в рахунок компенсації сплаченого судового збору

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 02.12.2022 року.

Суддя А.В. Шевчук