Провадження № 2/161/797/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2022 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Борсук К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

08 вересня 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» (далі відповідач-1, ТОВ «Ю.Ес.Ай»), ОСОБА_2 (далі відповідач-2, ОСОБА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів ОСОБА_3 (далі третя особа), про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 , 28.01.2021 року о 11 год. 20 хв. в с. Рованці по вул. Будівельній, керуючи автомобілем марки «Hyundai Santa FE» д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, при зміні напрямку руху не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, при виявленні перешкоди не вжив усіх заходів для зменшення швидкості авто до повної зупинки, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Audi А6» д.н.з. НОМЕР_2 , який їхав в зустрічному напрямку, чим порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 12.1, 10.1, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 березня 2021 року №161/3709/21 визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Позивачка зазначає, що є власником пошкодженого автомобіля Audi А6 д.н.з. НОМЕР_2 та у встановленому порядку звернулася до страховика відповідача-2 із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно з оцінкою завданого збитку вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 182 794,78 грн., в той час як його вартість до ДТП становила 128 617,05 грн. У зв`язку з цим ремонт автомобіля є економічно необґрунтованим, а сам він вважається фізично знищеним.

В такому випадку, розмір страхового відшкодування обчислюється за правилами п.30.2 ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як різниця між вартість автомобіля до та після ДТП, яка в даному випадку становить 68 705,60 грн. (128 617,05 59 911,45).

Також, позивач вказує, що понесла витрати на оцінку завданого збитку у розмірі 2 500,00 грн.

Крім того, позивач зазначає, що внаслідок ДТП отримала легкі тілесні ушкодження, її автомобіль був знищений, а сім`я залишилася без транспортного засобу. У зв`язку з чим позивач пережила моральні переживання.

З наведених вище підстав позивач просить суд:

1) стягнути з відповідача-1 на її користь страхове відшкодування у розмірі 68 705,60 грн., а також витрати на оцінку майна у розмірі 2 500,00 грн.;

2) стягнути з відповідача-2 на її користь моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.

Позивач у судове засідання не прибула, але у письмовій заяві просить суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідачі письмових відзивів на позов не подали.

Представник відповідача ОСОБА_2 у підготовчому засіданні 14 грудня 2021 року та у судовому засіданні 15 лютого 2022 року позовні вимоги визнав частково та просив суд зменшити розмір відшкодування моральної шкоди до 15 000,00 грн.

Третя особа пояснень на позов не подала.

Відповідачі та третя особа у судове засідання не прибули. Представник відповідача ОСОБА_2 у письмовій заяві просить суд слухати справу за його відсутності.

Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 28.01.2021 о 11 год. 20 хв. в с. Рованці по вул. Будівельній, керуючи автомобілем марки «Hyundai Santa FE» д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, при зміні напрямку руху не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, при виявленні перешкоди не вжив усіх заходів для зменшення швидкості авто до повної зупинки, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Audi А6» д.н.з. НОМЕР_2 , який їхав в зустрічному напрямку, чим порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 12.1, 10.1, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вказані обставини встановлені постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 березня 2021 року у справі №161/3709/21, якою визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому в силу положень ч.6 ст.82 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягають (а.с.12).

З матеріалів справи слідує, що власником пошкодженого автомобіля Audi А6 НОМЕР_2 є позивач (а.с.16).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Hyundai Santa FE д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована у відповідача-1. Франшиза встановлена у розмірі 1 000,00 грн. (а.с.15).

23 лютого 2021 року позивач звернулася до відповідача-1 із повідомленням про ДТП, а 12 травня 2021 року із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.18-22).

Згідно з оцінкою завданого збитку вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 182 794,78 грн., в той час як його вартість до ДТП становила 128 617,05 грн. Утилізаційна вартість автомобіля, після ДТП, становить 59 911,45 грн.

Згідно з положеннями ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки передбачені згідно із звітом про оцінку витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, ремонт такого транспортного засобу вважається економічно необґрунтованим, а сам він фізично знищеним.

В такому випадку розмір страхового відшкодування обчислюється за правилами п.30.2 ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як різниця між вартість автомобіля до та після ДТП, яка в даному випадку становить 68 705,60 грн. (128 617,05 59 911,45).

Відповідач-1 будь-яких доказів виплати страхового відшкодування не надав.

Зважаючи на вищевикладене, з відповідача-1 на користь позивача слід стягнути страхове відшкодування за вирахуванням суми франшизи у розмірі 1 000,00 грн., що становить 67 705,60 грн.

Також з відповідача-1 на користь позивача слід стягнути 2 500,00 грн., які вона була змушена сплатити за проведення оцінки майна, оскільки самостійно страховик таку оцінку не здійснював (а.с.111-112).

Що стосується вимог про відшкодування моральної школи, суд зазначає таке.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У частині першій статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною першою статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

На переконання суду, своїми діями, які виразилися у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, за результатом якого було завдано шкоди як майну, так і здоров`ю позивача, відповідачем завдано моральну шкоду, яка виразилася в душевних стражданнях через необхідність лікування, а також перенесений фізичний біль під час ДТП.

Визначаючи розмір належної до компенсації моральної шкоди, суд виходить з такого.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи ступінь душевних страждань та пережитого фізичного болю у зв`язку із ДТП, суд вважає, що на користь позивача слід присудити 20 000,00 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди. Заявлена до відшкодування сума у 50 000,00 грн. є явно завищеною, оскільки не враховує, що отримані позивачем травми відносилися за ступенем тяжкості до легких тілесних.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

При зверненні до суду позивач сплатила 3 178,00 грн. судового збору, але така сума сплачена нею надмірно.

Так, за позовну вимоги про відшкодування моральної шкоди, яка обґрунтовувалася, в тому числі, ушкодженням здоров`я позивача вона була звільнена від сплати судового збору в силу вимог п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

За позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування (за шкоду, завдану майну), а також за вимогу про відшкодування вартості оцінки, позивач не була звільнена від сплати судового збору, але ставка за ці вимоги становила всього лише 908,00 грн.

Тому, на підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», позивач з Державного бюджету України слід повернути надмірно сплачений судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. (3 178 908).

У зв`язку з частковим задоволенням позову до відповідача-1, з останнього, на користь позивача слід стягнути судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам, що становить 895,29 грн. (908 х (70 205,60 / 71 205,60)).

У зв`язку із задоволенням позову до відповідача-2, з нього на користь держави слід стягнути 363,20 грн. (908,00 х (20 000 / 50 000)) судового збору пропорційно до задоволених вимог.

Що стосується розподілу судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, то суд враховує, що із загального заявленого розміру позовних вимог у 121 205,60 грн. суд задовольнив 90 205,60 грн., у зв`язку з чим і судові витрати позивача повинні стягуватися пропорційно та становлять в цій частині 7 442,36 грн. (10 000,00 грн. заявлених витрат х (90 206,60 / 121 205,60)). Цю суму також слід стягувати пропорційно з відповідачів, відповідно до частки задоволених до них вимог, тобто, з відповідача-1 5 792,29 грн. (7 442,36 х (70 206,60 / 90 206,60)), а з відповідача-2 - 1 650,07 грн. (7 442,36 - 5 792,29).

Розмір цих витрат підтверджується наданими позивачем до позову доказами (а.с.117-123). Клопотань про зменшення цих витрат, в порядку ч.5 ст.137 ЦПК України, жоден із відповідачів не заявляв.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.141, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 67 705,60 грн. (шістдесят сім тисяч сімсот п`ять гривень шістдесят копійок), а також 2 500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот) витрат на проведення оцінки майна.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20 000,00 грн. (двадцять тисяч гривень) в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 895,29 грн. (вісімсот дев`яносто п`ять гривень двадцять дев`ять копійок), а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 792,29 грн. (п`ять тисяч сімсот дев`яносто дві гривні двадцять дев`ять копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 650,07 грн. (одна тисяча шістсот п`ятдесят гривень сім копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 363,20 грн. (триста шістдесят три гривні двадцять копійок) судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень), який внесений згідно квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 07 серпня 2021 року №0.0..1. Оригінал цієї квитанції залишити в матеріалах справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідачами у справі є:

1) Товариство з обмеженою відповідальністю «Ю.Ес.Ай», м. Київ, пр. Героїв Сталінграда, буд.4, корпус 6А, ;

2) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_4 , РНОКПП невідомий.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів є ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк