КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Верланов С.М., Матвієнко Ю.О.,

секретар Ющенко Я.М.,

за участю:

представника позивача Бірюка М.М. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Бірюком Миколою Миколайовичем, який діє на підставі договору, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування майна,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просив: витребувати у ОСОБА_3 та передати на його користь легковий автомобіль Huyndai Grander, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , та ключі від автомобіля; витребувати у ОСОБА_4 та передати на його користь легковий автомобіль Huyndai Grander, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , та ключі від автомобіля; стягнути з відповідачів на його користь судові витрати в частині задоволених позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 31.08.2019 року він придбав вищевказаний транспортний засіб та, маючи намір продати автомобіль, видав довіреність на представництво з правом продажу автомобіля на ім`я ОСОБА_3 , який, у свою чергу запевнив, що зможе знайти покупців.

У зв'язку з цим, позивачем було передано ОСОБА_3 вказаний автомобіль, ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Протягом місяця з моменту передачі автомобіля, позивач неодноразово звертався до ОСОБА_3 щодо наявності інформації про покупців вказаного автомобіля, проте ОСОБА_3 повідомив позивача, що через новорічні свята йому не вдалось знайти покупця.

У подальшому, а саме 21.01.2020 року відповідач ОСОБА_3 зателефонував позивачу та повідомив, що до нього звернувся громадянин та запропонував допомогу з продажу вказаного автомобіля, у зв`язку із чим 22.01.2020 року позивачем була видана нотаріальна довіреність на ім`я ОСОБА_4 , однак автомобіль так і не був проданий, а зв`язок із відповідачем ОСОБА_3 був втрачений.

22.06.2020 року позивачем скасовано довіреність на ім`я ОСОБА_4 , а 28.07.2020 року скасовано довіреність на ім`я ОСОБА_3 .

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що у відповідачів відсутні правові підстави володіти, користуватися та розпоряджатися автомобілем позивача, останній звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27.09.2021 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 99-104).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального та матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Так, в обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивач вказує, що суд першої інстанції, відхиляючи надані ним докази на підтвердження позовних вимог, не навів у рішенні жодного обгрунтування та мотивів такого відхилення (а.с. 108-114).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07.12.2021 року поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито провадження у справі та надано строк для подання відзиву (а.с. 124, 125).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07.12.2021 року призначено справу до розгляду (а.с. 126).

Представник позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістили.

Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутністю відповідачів, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, автомобіль марки Hyundai Grandeur, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , колір чорний, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2013 року випуску, зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 8041 від 31.08.2019 року.

14.12.2019 року позивачем ОСОБА_2 було видано нотаріально посвідчену довіреність на ім`я відповідача ОСОБА_3 щодо транспортного засобу номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 .

22.01.2020 року, тобто у період дії довіреності, яка видана позивачем на ім`я ОСОБА_3 , позивачем ОСОБА_2 було видано іншу нотаріально посвідчену довіреність на ім`я ОСОБА_4 , якою уповноважив останнього розпоряджатися (продати, обміняти, передати в оренду/лізинг, заставу) належним позивачу автомобілем Hyundai Grandeur, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , колір чорний, д.н.з. НОМЕР_1 , 2013 року випуску, про що свідчить довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрована в реєстрі №75, 76.

Згідно з витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреності від 22.06.2020 року № 42110452 позивачем було припинено дію довіреності від 22.01.2020 року №75.

Згідно з витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреності від 28.07.2020 року № 42378001 позивачем також було припинено дію довіреності від 14.12.2019 року № 382.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для її задоволення, посилався на те, що у відповідачів відсутні правові підстави володіти, користуватися та розпоряджатися його автомобілем.

Так, положеннями ст. 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Зазначений засіб захисту права власності застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває з його володіння.

Позивачем за віндикаційним позовом може бути неволодіючий власник (фізичні і юридичні особи, держава і територіальні громади в особі уповноважених ними органів). Водночас законодавство надає право звертатися з вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння не лише власникам, а й іншим особам, у яких майно власника перебувало у законному володінні за відповідною правовою підставою ("титулом").

Відповідачем за віндикаційним позовом має бути незаконний володілець майна власника, який може і не знати про неправомірність свого володіння та утримання такого майна. При цьому незаконними володільцями вважаються як особи, які безпосередньо неправомірно заволоділи чужим майном, так і особи, які придбали майно не у власника, тобто у особи, яка не мала права ним розпоряджатися.

Таким чином, предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном невласника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння. Важливою умовою звернення з віндикаційним позовом є відсутність між позивачем і відповідачем зобов`язально-правових відносин.

У свою чергу, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування, як зазначено у ст.ст. 76, 77 ЦПК України.

Як передбачено вимогами ст.ст. 77, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Крім того, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач, пред`явивши позов про витребування майна, не надав жодних належних та допустимих доказів, зокрема акту-приймання передачі майна, розписки тощо, які б могли свідчити та підтвердити факт знаходження автомобіля у володінні відповідачів.

Натомість, видача позивачем двох довіреностей в один період щодо одного транспортного засобу марки Hyundai Grandeur, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , колір чорний, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2013 року випуску, свідчить лише про наявність між позивачем та відповідачами представницьких правовідносин.

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, після скасування довіреностей позивачем, і, як стверджує позивач, неповернення йому автомобіля відповідачами, останній не звертався до правоохоронних органів щодо розшуку належного йому автомобіля, про що свідчить відповідь Головного сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) територіальний сервісний центр МВС № 8044 (ТСЦ МВС № 8044).

Наведені в апеляційній скарзі доводи, які на думку скаржника, є підставою для скасування рішення суду, є тотожними із його поясненнями на обгрунтування позовних вимог, ці доводи були предметом судового розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав грунтовну оцінку, яка узгоджується з вимогами закону і з якою у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не погодитися.

Таким чином, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зазначити, що у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені позивачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Бірюком Миколою Миколайовичем, - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про витребування майна - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 18 лютого 2022 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді С.М. Верланов

Ю.О. Матвієнко