Справа № 481/781/22
Провадж.№ 2/481/225/2022
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
29.11.2022 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді Вжещ С.І.
за участю секретаря судового засідання Юхименко Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду в місті Новий Буг цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 вересня 2022 року матеріали справи передані до провадження судді Вжещ С.І.
Ухвалою судді від 09 вересня 2022 року відкрито провадження та призначено вказану справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін на 09:00 годину 05.10.2022 року.
Ухвалою суду від 05 жовтня 2022 року на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України відкладено судовий розгляд по справі до 09:00 год. 27 жовтня 2022 року.
Ухвалою суду від 27 жовтня 2022 року на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України відкладено судовий розгляд по справі до 11:00 год. 29 листопада 2022 року.
Представник позивача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» Гермаш С.М. у судове засідання не з`явився, проте подав заяву від 31.10.2022 року про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 повторно у судові засідання не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав.
Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, а тому відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами.
Дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи.
Відповідно до п.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 28 червня 2018 року о 01 год. 40 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Ford державний номер НОМЕР_1 , в м. Миколаєві по вул. Космонавтів 134, в порушення вимог п. 2.3.б, 12.1, 12.3 ПДР України був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечну швидкість руху, не прийняв мір для безпечного об`їзду перешкоди, в результаті чого допустив наїзд на стоячий автомобіль марки Great Wall Voleex, реєстраційний номер НОМЕР_2 (водій якого знаходився за межами транспортного засобу), який продовжив самовільний рух та проконтактував з попереду стоячим автомобілем М21 412 державний номер НОМЕР_3 (водій ОСОБА_2 також знаходився поза межами транспортного засобу), який в свою чергу продовжив самовільний рух та проконтактував з попереду транспортним засобом DAEWOO LANOS державний номер НОМЕР_4 (водій якого ОСОБА_3 також знаходився поза межами транспортного засобу). В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Новобузького районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Провадження в справі стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122-4 та 124 КУпАП закрито, у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Зазначена постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили 25 грудня 2018 року (а.с.12-14.).
Відповідно положень ч.6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/2160303 від 08 листопада 2017 року цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу Ford державний номер НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «УПСК» (а.с. 53.).
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 власником транспортного засобу марки Great Wall Voleex, реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_3 (а.с.15).
03 січня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про страхове відшкодування витрат, пов`язаних з пошкодженням його автомобіля Great Wall Voleex, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28 червня 2018 року в м. Миколаєві по вул. Космонавтів, 134, свої вимоги підтвердив постановою Новобузького районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2018 року (а.с. 16).
Згідно висновку № 19-78 експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу від 13 березня 2019 року сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Great Wall Voleex, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 138122,97 гривень (а.с.19-48).
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 липня 2020 року у справі № 489/1286/20 стягнуто з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 100000,00 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 38122,97 гривень (а.с.49-56).

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 489/1286/20 рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 липня 2020 року в частині вимог ОСОБА_3 до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування та судових витрат, змінено, зменшено розмір стягнення страхового відшкодування зі 100000,00 гривень на 99000,00 гривень, а судових витрат з 1306,97 гривень до 975 гривень. В іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с.57-60).

Відповідно до страхового акту ПрАТ «УПСК» № ОЦ/025/000/20/0266 дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 28 червня 2018 року о 01:40 год. за участю транспортного засобу марки Ford державний номер НОМЕР_1 забезпеченого згідно поліса АМ2160303 від 08 листопада 2017 року, визнано страховим випадком та визначено розмір страхового відшкодування, що підлягає до виплати потерпілому у сумі 99000,00 гривень (а.с.61).

Як вбачається із платіжного доручення №15529 від 16 листопада 2020 року ПрАТ «УПСК» перерахувало на рахунок власника пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 99000,00 гривень. У графі «призначення платежу» зазначено: Виплата страхового відшкодування згідно страхового акту № ОЦ/025/000/20/0266 від 13 листопада 2020 року за автомобіль Great Wall Voleex, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.62).

12 квітня 2021 року ПрАТ «УПСК» за вих. № ОЦ/025/000/20/0266/С направило ОСОБА_1 вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, в якій зазначило про необхідність сплати понесених страховиком витрат по виплаті страхового відшкодування за фактом ДТП яка мала місце 28 червня 2018 року та визнана страховим випадком у сумі 99000,00 грн. у чотирнадцятиденний строк з дня отримання даної вимоги (а.с..63).

До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує наступні норми права.

Згідно із ч.1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За приписами ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до вимог ч.2,ч.5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Вимогами ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно до п. 36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до п.36.4. ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до п.п.в п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Таким чином, до позивача у справі ПрАТ «УПСК», яке здійснило виплату страхового відшкодування на підставі поліса АМ2160303 від 08 листопада 2017 року за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 28 червня 2018 року, перейшло право регресної вимоги до водія забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_1 , який будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, після її скоєння самовільно залишив місце пригоди, що встановлено судовим рішенням.

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги ПрАТ «УПСК» підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача в порядку регресу 99000,00 гривень виплаченого страхового відшкодування.

У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 2481,00 гривень сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-265, 274-279, 280-284 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в порядку регресу 99000 (дев`яносто дев`ять тисяч) гривень 00 копійок страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 00 копійок сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте районним судом при поданні відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційну скаргу, заяву про перегляд заочного рішення не буде подано.

Позивач: Приватне акціонерне товариства «Українська пожежно-страхова компанія», адреса: 04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, 40, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ,

Повний текст рішення складений 05.12.2022 року.

Суддя С.І. Вжещ