Справа № 139/68/22
Провадження № 22-ц/801/1161/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Коломійцева В. І.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 рокуСправа № 139/68/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Медвецького С.К.,

розглянувши в письмовому провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Крейдіна Володимира Олександровича на рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 04 травня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розмірів аліментів,

в с т а н о в и в:

В лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони з 21.10.2005 року по 08.02.2012 року перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області. Від шлюбу мають двох спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після припинення сумісного життя залишились мешкати з батьком.

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 08.06.2021 року із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнено аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму щомісячно на кожну дитину, починаючи з 24.02.2021 року до досягнення дітьми повноліття.

Посилаючись на факт перебування на її утриманні сина від повторного шлюбу дитини-інваліда 1 групи підгрупи «А», а також на стан свого здоров`я, що позбавляють її можливості працевлаштуватися та отримувати будь-які доходи, крім державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю та надбавки на догляд, просить суд зменшити розмір аліментів з неї стягуваних на підставі рішення суду від 08.06.2021 з 1/3 до 1/12 частини всіх видів її заробітку (доходу).

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 04 травня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому положеннями статті 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що сторони з 21 жовтня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області №0216/2-423/11 від 22 грудня 2011 року, що набрало законної сили 08 лютого 2021 року (а.с.10, 11).

У сторін є спільні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які більше одинадцяти років проживають з батьком (а.с. 8,9).

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 08 червня 2021 року ухвалено стягувати щомісячно з позивача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/3 частини її заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму на кожну дитину, починаючи з 24 лютого 2021 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.12-19). Рішення суду набрало чинності 16 вересня 2021 року (а.с.28-32).

На підставі вказаного рішення 04 жовтня 2021 року видано виконавчий лист і пред`явлено до виконання у Вінницькій відділ державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області (а.с.60-61).

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Вінницького відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області, за позивачем ОСОБА_1 з 24.02.2021р. по 01.02.2022 р., обраховується заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 39 329,06 грн (а.с.64).

Від повторного шлюбу ОСОБА_1 має малолітню дитину - інваліда 1 групи підгрупи "А" ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 20-23, 26).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з часу винесення рішення про стягнення аліментів матеріальний стан позивачки та стан її здоров`я не погрішився.

Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивачка посилався на те, що її доходи є такими, що вона не спроможна виплачувати аліменти у присудженому судом розмірі, оскільки на її утриманні перебуває неповнолітня дитина-інвалід від іншого шлюбу. Крім того вказала, що вона має низку захворювань, які позбавляють її можливості працевлаштуватись.

Апеляційний суд зауважує, що зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Крім того, слід зазначити, що при розгляді позовів про зміну розміру аліментів застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

За змістом ст.182 ЦПК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.80 цього Кодексу достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 адвокат Крейдін В.О. зазначив, що у ОСОБА_1 з часу стягнення аліментів суттєво погіршився стан здоров`я третьої дитини, що не дає можливості їй працевлаштуватись. Крім того, через низку власних захворювань, вона не має змоги працевлаштуватись та отримувати будь-які доходи, окрім державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю.

Проте, на думку колегії суддів, позивачкою не доведено належними засобами доказування виключні обставини щодо неможливості здійснення виплати аліментів на неповнолітніх дітей у раніше визначеному судом розмірі.

З матеріалів справи, судом першої інстанції на час винесення 08.06.2021 рішення про стягнення аліментів було враховано, що малолітня дитина відповідача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є дитиною-інвалідом і потребує домашнього догляду. І тому судом було прийнято рішення про часткове задоволення позову та визначено аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше встановленого законодавством мінімуму (а.с.12-19).

Крім цього, встановлення у дитини вищої підгрупи інвалідності з 09.11.2021 року не погіршило матеріальне становище позивача.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, матеріальний стан позивачки з часу винесення рішення покращився.

Так, згідно договорів купівлі-продажу від 29.11.2021 року, посвідчених приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Шипович Я.І., позивач ОСОБА_1 продала належне їй майно житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1 , отримавши за це 42 тисячі гривень.

Окрім цього, частину свого майна, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :02:007:0090 з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості вартістю 40 тисяч гривень у селі Гуменне Вінницького району Вінницької області позивач згідно договору Дарування земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького нотаріального округу Вінницької області Дробаха В.О. 26.11.2021 року подарувала ОСОБА_6 , що також свідчить про відсутність погіршення матеріального становища ОСОБА_1 .

Відтак, доказів про те, що матеріальний стан позивача на момент звернення до суду із даним позовом (03.02.2022) є відмінним від її матеріального стану, який існував на час ухвалення рішення про стягнення з неї аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей (08.06.2021) не надано.

Колегія суддів вважає, що виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, визначений раніше судовим рішенням розмір аліментів в розмірі 1/3 частки від доходу сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дітей, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, має можливість нести відповідні витрати. Аліменти у вказаному розмірі є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дітей, також не будуть створювати відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру та не позбавить сина та дружину позивача матеріального забезпечення.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають. Ніяких нових обставин, які б давали підстави для проведення апеляційним судом переоцінки доказів, зроблених судом першої інстанції, доводи апеляційної скарги не містять.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Крейдіна Володимира Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 04 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

С.К. Медвецький