Справа №461/5687/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

23 листопада 2022 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Волоско І.Р.

секретар судового засідання Євтушенко В.Ю.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації Львівської області, Східного територіального управління Національної гвардії України, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про встановлення факту, -

встановив:

ОСОБА_3 звернулася з позовом до Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації Львівської області, Східного територіального управління Національної гвардії України, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про встановлення факту, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період часу з жовтня 2018 року по 21.04.2022 року.

В обґрунтування позову покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року під час виконання військового завдання біля населеного пункту Пришиб Балаклійського району Харківської області загинув ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач ОСОБА_3 зазначає, що з жовтня 2018 року вони проживали разом з ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , як дружина та чоловік, однак не реєстрували шлюб, оскільки вважали, що в цьому не було потреби. У зв`язку з бойовими діями у місті Харкові, з міркувань безпеки, у березні 2022 року, позивач виїхала з міста Харкова на тимчасове проживання до м.Пустомити, Львівської області. На момент евакуації ОСОБА_3 була на третьому місяці вагітності, про що також знав ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 народила сина ОСОБА_6 . Вказує, що під час спільного проживання однією сім`єю вони були пов`язані спільним побутом, мали спільні доходи та витрати, вели спільне господарство, мали взаємні права і обов`язки подружжя, всі свята проводили в колі рідних та друзів, придбали майно на спільні кошти. Встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу позивачу необхідно для подальшого оформлення батьківства ОСОБА_5 по відношенню до дитини, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , та для отримання грошової допомоги сім`ї загиблого військового. Просить встановити факт їхнього проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період часу з жовтня 2018 року по 21.04.2022 року.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовну заяву підтримала з підстав, наведених у ній.

Представник відповідача Управління соціального захисту населення Львівської районної державної адміністрації Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без їхньої участі, проти задоволення позову не заперечили.

Представник відповідача Східного територіального управління Національної гвардії України в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без їхньої участі.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала.

Інші учасники належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що предявляється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Особа вільна у виборі способу захисту цивільних прав судом.

Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Суд, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.

З огляду на вказані норми закону позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, що надані підприємствами - виробниками/виконавцями житлово-комунальних послуг відомості про заборгованість є неправомірними , які порушують, не визнають або оспорюють охоронювані законом його цивільні права.

Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проходили службу у в/ч НОМЕР_3 НГУ.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року під час виконання військового завдання біля населеного пункту Пришиб, Балаклійського району, Харківської області, загинув ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 05.05.2022 року.

Встановлено, що ОСОБА_3 з жовтня 2018 року проживала разом з ОСОБА_5 як дружина та чоловік без реєсрації шлюбу, вони винаймали житло та проживали за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з бойовими діями у місті Харкові, з міркувань безпеки, у березні 2022 року, ОСОБА_3 виїхала з міста Харкова на тимчасове проживання до м.Пустомити, Львівської області, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

На момент евакуації ОСОБА_3 була на третьому місяці вагітності та ІНФОРМАЦІЯ_3 народила дитину - сина ОСОБА_6 , про що ІНФОРМАЦІЯ_4 в Пустомитівському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Львів зроблено актовий запис № 234.

Встановлено, що за час спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 часто їздили до батьків позивача, які проживають у с. Черкаська-Лозова, спілкувались з друзями та сусідами і вони знали їх як подружжя.

Факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 разом однією сім`єю як чоловіка та жінки підтверджується дослідженим під час розгляду справи доказами, а саме показами батька ОСОБА_3 - ОСОБА_7 та брата ОСОБА_8 , які зробили відповідні нотаріальні заяви, копії яких долучені до матеріалів справи, з яких вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з жовтня 2018 року проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 .

Матеріалами справи також встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 спілкувались з матір`ю ОСОБА_5 - ОСОБА_2 , яка підтверджує той факт, що з жовтня 2018 року ОСОБА_3 з ОСОБА_9 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка, за адресою: АДРЕСА_1 , про що зробила відповідну нотаріальну заяву, копія якої долучена до матеріалів справи.

Крім того, допитана в судовому засіданні в якості свідка мати ОСОБА_5 - ОСОБА_2 вказала, що дійсно з жовтня 2018 року ОСОБА_3 з ОСОБА_10 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка, за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що її загиблий син ОСОБА_5 є батьком дитини позивача, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також перебування у фактичних шлюбних відносинах та проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловік та жінка підтверджують друзі та товариші, з якими ОСОБА_5 проходив службу в одній частині, а також ті, з ким останній був у відряджені в зоні проведення операції Об`єднаних сил, а асме: ОСОБА_11 , в/ч НОМЕР_4, ОСОБА_12 , в/ч НОМЕР_3 НГУ, ОСОБА_13 , в/ч НОМЕР_3 НГУ, ОСОБА_14 , в/ч НОМЕР_3 НГУ, ОСОБА_15 , в/ч НОМЕР_3 НГУ, ОСОБА_16 , в/ч НОМЕР_4, про що надали письмові пояснення, копії яких містяться у матеріалах справи.

З наданих позивачем світлин з ОСОБА_5 видно, що позивач ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживали однією сім`єю, разом проводоли час в колі близьких, як це притаманно подружжю.

Окрім цього, як вбачається з акту № 24/22 про нещасний випадок (у тому числі поранення) від 02.05.2022 року, затвердженого ІНФОРМАЦІЯ_6, та складеного членами комісії у складі шістьох осіб, у відомостях про потерпілого, підполковника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначена як цивільна дружина (співмешканка).

Відповідно до положень ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, у ході судового розгляду встановлено та не оспорюється сторонами у справі, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період з жовтня 2018 року по 21.04.2022 року.

Враховуючи, що ОСОБА_3 проживала в одній квартирі з ОСОБА_5 , вони мали відносини, які притаманні подружжю, що підтверджується доказами, наявними у справі, показами свідків, суд дійшов висновку, що в цей період вони були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки та не перебуваючи в шлюбі між собою, проживали однією сім`єю як чоловік та жінка.

Таким чином, в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи ОСОБА_3 щодо її спільного проживання з ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу, доказів, які спростовують цей факт справа не містить, а отже, позовна заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 10-13, 76-81, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період з жовтня 2018 року по 21.04.2022 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Р.Волоско