Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1978/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2022 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Боричок К.В. про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Боричок К.В. про визнання права власності.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 . Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_1 від 24.08.1985 року.

Заповіту покійний батько не залишив. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Позивач та відповідач є спадкоємцями за законом.

Місцем відкриття спадщини є с.Онок Берегівського (колишнього Виноградівського) району, вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 20.10.2021 року №528.

Згідно положень ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкодавцю належало право власності на земельні ділянки загальною площею 2,004 га та житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

З часу відкриття спадщини весь ризик та тягар утримання цього нерухомого майна несе позивач. Фактично позивач вступив у володіння спадковою нерухомістю. Відповідач декларує відсутність власного інтересу до кола спадкового майна, однак від документального підтвердження такої позиції ухиляється.

Набути право власності на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі позивач не може через відсутність правовстановлюючих документів, які підтверджують належність майнових прав покійному спадкодавцю. Така ситуація обумовлена тим, що у документованих матеріалах, що залишилися по смерті, оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку та документів щодо підтвердження речових прав на будинок віднайдено не було. Відповідач у свою чергу категорично заперечує перебування у його розпорядженні таких документів.

За вказаних обставин державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовила.

У той же час через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивачем замовлено проведення технічної інвентаризації спадкового житлового будинку. Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 02.04.2022 р. №231 житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 будівництвом завершений та зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.10.2009 р. справа №2-1234/09.

Таким чином, позивач, який в порядку спадкування за законом успадкував спадкове майно, яке згідно положень закону належить йому з часу відкриття спадщини, не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном, вважає, що є всі правові підстави звернутися до суду із позовом про визнання права власності на вищевказане спадкове майно.

Позивач у судове засідання не з`явився, проте ним подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с.31).

Відповідач у судове засідання не з`явився, проте до суду подано клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.32).

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Боричок К.В. у судове засідання не з`явилася. Справу розглянуто за її відсутності.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України.

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 . Вказана обставина стверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 від 07.05.2021 року (а.с.7).

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_1 від 24.08.1985 року (а.с. 5).

Факт родинних відносин відповідача ОСОБА_2 з померлим ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 03.09.1983 року (а.с.6).

Заповіту покійний ОСОБА_3 не залишив.

Місцем відкриття спадщини є с.Онок Берегівського (колишнього Виноградівського) району, вказана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 20.10.2021 року №528.

Спадкодавцю належало право власності на земельні ділянки загальною площею 2,004 га та житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Набути право власності на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок та земельну ділянку.

Технічну інвентаризацію спадкового житлового будинку проведено, що підтверджується копією технічного паспорту житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10-12).

Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 02.04.2022 р. №231 житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 будівництвом завершений та зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 22.10.2009 р. справа №2-1234/09 (а.с.9).

Згідно довідки Виноградівської міської ради №528 від 20.10.2021 року ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно відмітки паспорту про місце проживання позивач ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с. 4 зв.).

Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю Серія ЗК №003-01751від 26.05.2003 р. ОСОБА_4 , мешканцю АДРЕСА_1 передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,20 га на території Оноцької сільради (а.с.15-15 зв.).

Згідно свідоцтва про право власності за заповітом від 25.11.2009 року державний нотаріус Виноградівсько: державної нотаріальної контори посвідчив, що на підставі заповіту посвідченого Оноцькою сільською радою 07.05.2004 року і зареєстрованого в реєстрі за № 42, спадкоємцем в цілому зазначеного в заповіті майна СВИЩО ОСОБА_5 який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є кого син ОСОБА_6 , мешканець АДРЕСА_1 . Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво складається із: земельної ділянки площею 1,20 га, розташованої на території Оноцької сільської ради, належної померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю сер. ЗК № 003-01751 виданого Виноградівською райдержадміністрацією 26.05.2003 року (а.с.14).

Згідно рішення тридцять дев`ятої сесії сьомого скликання від 19.11.2019 року №514 передано у приватну власність громадянину ОСОБА_3 , і.к. НОМЕР_4 , мешканцю АДРЕСА_1 земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за межами населених пункту на території Оноцької сільської ради, контур № НОМЕР_5 , ділянка № НОМЕР_6 площею 0,8004 га кадастровий номер ділянки :03:001:0224. (а.с. 16).

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Позивач є спадкоємцем за законом п`ятої черги.

Згідно положень ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку.

Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно положень ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є особою першої черги спадкування, спадщину прийняв в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, інші особи, які мають право претендувати на спадкове майно від своїх прав відмовилися, про що подали відповідні заяви. Спадковий будинок будівництвом завершений, однак правовстановлюючих документів спадкодавцем за життя не виготовлено, що є перешкодою позивачу в оформленні спадкових прав. Іншого способу захистити своє право у спадкоємця, як визнання права власності в судовому порядку, у позивача не має.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачем вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , мешканцем АДРЕСА_1 право власності на:

- житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,36 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Оноцької сільської ради, урочище Глибокий;

- земельну ділянку площею 0,62 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Оноцької сільської ради, урочище Глибокий;

- земельну ділянку площею 0,22 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Оноцької сільської ради, урочище Старий;

- земельну ділянку площею 0,8004 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Оноцької сільської ради, контур № НОМЕР_5 , ділянка № НОМЕР_6 кадастровий номер ділянки :03:001:0224.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 11.07.2022 року.

ГоловуючийВ. В. Леньо