Справа № 740/7247/21
Провадження № 2/740/392/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2022 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді Пантелієнко В.Г.

з участю секретаря Пулинець Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ніжина цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , відносно її дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачка є матір`ю їх спільних дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З травня 2020 року відповідачка не проживає з дітьми, не спілкується з ними, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, має заборгованість по аліментах, внаслідок чого за його заявою Ніжинським РВП відкрито кримінальне провадження за фактом ухилення ОСОБА_2 від сплати аліментів. Діти постійно проживають з ним, перебувають на його утриманні. Відповідачка фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, тому позбавлення її батьківських прав буде відповідати інтересам дітей.

Ухвалою суду від 21 січня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 19 травня 2022 року справу призначено до судового розгляду.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заяви, в якій він підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити, а також розглянути справу за його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 надала до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до свідоцтв про народження, ОСОБА_1 є батьком, а ОСОБА_2 - матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с 9-11).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06.11.2020 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 16).

Як вбачається з ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 27.01.2021 року, сторони добровільно погодили місце проживання спільних дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком - ОСОБА_1 , а також погодили спосіб участі матері у вихованні дітей шляхом встановлення зустрічей та особистого спілкування на визначених умовах (а.с. 17-19).

Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19.07.2021 року з відповідачки стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходів) ( а.с. 20-24).

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 60533 грн. 50 коп., що підтверджується довідкою про наявність заборгованості та розрахунком заборгованості, виданими державним виконавцем (а.с. 25-26). За даним фактом Ніжинським РВП ГУНП в Чернігівській області порушено кримінальне провадження відносно відповідачки за ч. 1 ст. 164 КК України (а.с. 38).

З характеристик, наданих з навчальних закладів, які відвідують ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вбачається, що діти характеризуються позитивно, забезпечені усім необхідним для навчання та розвитку, комунікацію з вчителями та вихователями підтримує батько - ОСОБА_1 (а.с. 27-32)

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що діти не проживають з ОСОБА_2 , вона не утримує їх матеріально, не спілкується, що є елементами протиправного невиконання відповідачкою, передбачених ст.150 СК України, обов`язків щодо виховання та розвитку дітей, де зазначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини.

Постанова Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснює, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

По даній справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітніх дітей буде суперечити їх інтересам. На думку суду, поведінка відповідачки є такою, що свідчить про ухилення від виконання нею обов`язків по вихованню дітей. Крім того, судом враховується позиція ОСОБА_2 , яка визнала позов і таке визнання не суперечить вимогам діючого законодавства.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як викладені в позові доводи знайшли своє підтвердження, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, яка в якості підстави для позбавлення відповідача батьківських прав передбачає ухилення матері та батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, оскільки зазначена міра є виправданою, з огляду на необхідність захисту інтересів дітей.

Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути судовий збір на користь держави.

Керуючись ст.ст. 150, 157, п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , позбавити батьківських прав, відносно її дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя В.Г. Пантелієнко