Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/631/22
Провадження №: 2/332/1240/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2022 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,

при секретарі - Васильченко Н.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Студенцова Олена Олександрівна, про визнання права власності на спільне сумісне майно подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в лютому 2022 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Студенцова Олена Олександрівна про визнання права власності на спільне сумісне майно подружжя, який мотивує тим, що 09.07.1968 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 , видане Правобережним бюро ЗАГС міста Магнітогорськ 09.07.1968 року, актовий запис №1365. У шлюбі в них народився син ОСОБА_2 . 19.02.2019 шлюб між позивачем та ОСОБА_3 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_2 , видане Заводським районним у місті Запоріжжі відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 19.02.2019 року, актовий запис №12. У період спільного подружнього життя, а саме 14.12.2010 її чоловіком ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Швецовою О.С., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області від 14.12.2010 за реєстраційним №4338, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 32222572, придбано квартиру загальною площею 44,6 кв.м., яка складається з двох кімнат житловою площею 29,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто колишнього чоловіка ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , оскільки набута подружжям за час шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 її колишній чоловік ОСОБА_3 помер, свідоцтво про смерть серія НОМЕР_3 , актовий запис №373. За життя покійного поділу спільного майна подружжя ними не було проведено. Після смерті покійного чоловіка позивач звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення її частини на себе, на що нотаріусом їй було роз`яснено, що видача свідоцтва про право власності на частку в спільному майні на ім`я колишнього подружжя не передбачено, у зв`язку з чим їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №517/02-31 від 25.11.2020). За відсутності документального підтвердження придбання позивачем спільної квартири остання позбавлена можливості у повній мірі реалізувати свої права як власника її частини. Наведене зумовило звернутись Позивача до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді від 03.03.2022 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

26 травня 2022 року по справі представником Позивача було подане клопотання про витребування від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Студенцової Олени Олександрівни копію спадкової справи після померлого ОСОБА_3 .

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26.05.2022 року вищевказане клопотання представника Позивача було задоволено, витребувано від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Студенцової Олени Олександрівни копію спадкової справи після померлого ОСОБА_3 , зобов`язано вказаних осіб надати суду завірені копії зазначених документів в строк до 01.07.2022 року.

На виконання вищевказаної ухвали суду від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Студенцової Олени Олександрівни до матеріалів справи надійшли належним чином посвідчені копії матеріалів спадкової справи.

В судове засідання сторони не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином, представником позивача адвокатом Рогозіним О.В. через канцелярію суду надано заяву про розгляд справи без справи без їх участі( а.с. 146).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку шляхом надіслання судової повістки за адресою його зареєстрованого місця проживання. Від відповідача через канцелярію суду надійшла заява, згідно якої відповідач ОСОБА_2 не заперечував проти задоволення позовних вимог(а.с. 65).

Від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Студенцової Олени Олександрівни також надійшла заява про слухання справи без її участі(а.с. 78).

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню.

В судовому засіданні встановлено наступне.

09.07.1968 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 , видане Правобережним бюро ЗАГС міста Магнітогорськ 09.07.1968 року, актовий запис №1365(а.с. 9).У шлюбі в них народився син ОСОБА_2 .

19.02.2019 шлюб між Позивачем та ОСОБА_3 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_2 , видане Заводським районним у місті Запоріжжі відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 19.02.2019 року, актовий запис №12(а.с. 10). .

У період спільного подружнього життя, а саме 14.12.2010 чоловіком Позивача на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Швецовою О.С., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області від 14.12.2010 за реєстраційним №4338, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 32222572, придбано квартиру загальною площею 44,6 кв.м., яка складається з двох кімнат житловою площею 29,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18-19).

Вказана квартира у відповідності до статей 60-65 СК України є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки була набута подружжям за час шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 колишній чоловік Позивача, ОСОБА_3 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 , актовий запис №373(а.с.11).

За життя покійного, поділу спільного майна подружжя здійснено не було.

Після смерті покійного чоловіка Позивач звернулась до нотаріальної контори з метою оформлення її частини на себе, на що нотаріусом їй було роз`яснено, що видача свідоцтва про право власності на частку в спільному майні на ім`я колишнього подружжя не передбачено, у зв`язку з чим їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №517/02-31 від 25.11.2020.( а.с.12).

Відповідно до п. 37 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 02.07.2014р. №5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Відтак, для захисту свого суб`єктивно непідтвердженого права позивач має право звернутися до суду.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до вимог ч. 2, 4 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Названі норми матеріального права припускають існування факту спільної сумісної власності подружжя, доки не доказано інше кимось із подружжя.

Відповідно до ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу.

Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

За змістом статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до правової позиції, висловлену в постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року в справі № 646/7463/16-ц (провадження № 61-17601св20), якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього, в даному випадку на квартиру, лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Матеріалами справи встановлено, що квартира, загальною площею 44,6 кв.м., яка складається з двох кімнат житловою площею 29,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 була придбана у період перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у зареєстрованих шлюбних відносинах.

Також, з матеріалів спадкової справи встановлено, що Відповідач, як спадкоємець першої черги, прийняв спадщину - Ѕ частки квартири, загальною площею 44,6 кв.м., яка складається з двох кімнат житловою площею 29,8 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно дост.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, враховуючи, вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки підтверджені належними письмовими доказами, доданими до позовної заяви, а також матеріалами витребуваної судом спадкової справи.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , як об`єкт права спільної сумісної власності подружжя.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 11.07.2022 р.

Суддя Р.В. Сінєльнік