ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 липня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/229/22

Головуючий у першій інстанції Хоменко Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/719/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

сторони: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 травня 2022 року (місце ухвалення - м. Чернігів) в частині стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Чернігівського районного суду від 17.05.2022 прийнято відмову позивача ОСОБА_1 від позову, закрито провадження у справі, повернуто ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 496, 20 грн в рахунок сплаченого судового збору та 3 000 грн витрат на правову допомогу, а всього 3 496, 20 грн.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду в частині стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат представник ОСОБА_3 адвокат Приходько О.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 17.05.2022 та ухвалити нове рішення, яким у стягненні судових витрат з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відмовити повністю.

За доводами апеляційної скарги ухвала місцевого суду в оскаржуваній частині винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування порушення норм процесуального права заявник посилається на неповідомлення належним чином відповідача у справі, при цьому зазначає, що наявна в матеріалах справи телефонограма про повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи не відповідає дійсності, оскільки такої інформації не було отримано та стороною відповідача не було подано відповідної заяви про отримання судової кореспонденції через телефонний зв`язок.

Зазначає, що позивач звертаючись до суду з заявою про відмову від позову та додаючи до неї копію квитанції до прибуткового ордеру в порушення норм процесуального права не надав доказів надсилання копій таких документів відповідачу, а сторона відповідача, в свою чергу, не отримувала дані документи, не брали участі в підготовчому судовому засіданні, не повідомлялись про судове засідання, не були ознайомлені з наданими суду документами, а тому така квитанція не є допустимим доказом у справі, про що відповідач у відзиві повністю заперечувала заявлені витрати на професійну правничу допомогу та зазначала про порушення порядку ведення касових операцій.

За доводами апеляційної скарги квитанція до прибуткового касового ордеру не може бути належним доказом у справі, оскільки видана до моменту укладення договору про надання правової допомоги. Посилається, що до позовної заяви позивач не надає жодного документу, що підтверджує повноваження отримання готівки адвокатом (Партнером) від клієнта від імені адвокатського об`єднання, а надана квитанція до прибуткового касового ордеру не є такою, що сформована через реєстратор розрахункових операцій або програмний реєстратор розрахункових операцій та не відповідає вимогам податкового законодавства, а тому не є належним доказом по справі та свідчить про порушення порядку ведення касових операцій.

За доводами апеляційної скарги розмір заявлених судових витрат є завищеним, справа є малозначною, а судові витрати на професійну правничу допомогу повинні бути фактичними, неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. Відповідно в матеріалах справи відсутні належні, допустимі, належні докази, що підтверджують витрати на правничу допомогу.

Крім того, заявник у скарзі посилається, що до суду першої інстанції стороною відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому наголошувалось, що позов є передчасним та безпідставним, оскільки відповідач не здійснювала перешкоди в користуванні майном позивача, та крім того, позивач як власник нерухомого майна міг в досудовому порядку зняти з реєстрації відповідача.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду в частині закриття провадження у справі сторонами не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині стягнення судових витрат.

Судом встановлено, що у січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позові позивач також просив вирішити питання розподілу судових витрат.

До позовної заяви в якості додатків, крім інших, було надано ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Вольфовським С.О. (а.с. 4), копію договору про надання правової допомоги укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Міжнародний правовий захист», в особі Вольфовського С.О. (а.с. 5), копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 7 від 26.01.2021, згідно якої ОСОБА_1 оплатив адвокатський гонорар згідно договору про надання правової допомоги № б/н від 24.01.2022 на суму 8 000 грн (а.с. 6), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Вольфовського С.О. (а.с. 7).

Ухвалою судді Чернігівського районного суду від 31.01.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 25.02.2022 на 09-30 годин з викликом учасників справи (а.с. 23).

Згідно супровідного листа від 31.01.2022 ОСОБА_2 судом першої інстанції було направлено копію ухвали суду від 31.01.2022, копію позовної заяви з додатками та повідомлено, що підготовче засідання призначено на 25.02.2022 на 09-30 годин, з вимогою про з`явлення в судове засідання (а.с. 25).

Вказані вище документи ОСОБА_2 отримала 03.02.2022 про що в матеріалах справи мається зворотнє повідомлення (а.с. 26).

21.02.2022 представником ОСОБА_2 - адвокатом Приходько О.С до суду було подано заяву, в обґрунтування якої сторона відповідача посилалась на відсутність предмету заявленого позову у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю, та просили у судових витратах позивача на професійну правничу допомогу відмовити повністю (а.с. 27).

Крім того, 21.02.2022 стороною відповідача було подано відзив на позовну заяву у якій, крім заперечення проти позову містяться доводи заперечення щодо витрат на правову допомогу, в обґрунтування яких відповідач посилається на необґрунтованість та незаконність таких вимог (а.с. 36-41)

16.02.2022 представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Вольфовським С.О. було подано заяву про відмову позивача від позову та в якій сторона позивача просила стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 8000 грн (а.с. 46).

Крім того, у вказані заяві зазначено, що в прибутковому касовому ордері № 7 та квитанції до прибуткового касового ордеру № 7 було допущено описку, а саме помилково зазначена дата документа 26.01.2021 замість правильної 26.01.2022, а тому у відповідності до п. 32 р. ІІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ від 29.12.2017 № 148, виправлення в касових ордерах та видаткових відомостях забороняються, виправлення описки відбулось шляхом складення нового касового документа, який додано до заяви (а.с. 46, 47).

Стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 496, 20 грн в рахунок сплаченого судового збору та 3 000 грн витрат на правову допомогу, а всього 3 496, 20 грн, суд виходив з того, що позивачем у підтвердження сплачених судових витрат надано належні та допустимі докази, та враховуючи положення ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на правову допомогу, враховуючи позицію сторони відповідача та з урахуванням складності справи, обсягу виконаних представником позивача робіт, часом, витраченим на виконання цих робіт, ціни позову, розгляду судом справи без участі сторін, місцевим судом було зменшено розмір витрат на правову допомогу до 3 000 грн.

З висновками суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат погоджується суд апеляційної інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Вбачається, що ОСОБА_1 у січні 2022 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та 15.05.2022 подав заяву про відмову позивача від позову у зв`язку з тим, що відповідачка після пред`явлення позову задовольнила позовні вимоги в повному обсязі шляхом самостійного зняття з реєстрації за спірною адресою, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 32, 46), а саме довідкою про реєстрацію місця проживання, з якої вбачається, що ОСОБА_2 з 07.02.2022 зареєстрована за іншою адресою, тобто таким чином відповідачем задоволено вимоги позивача шляхом зняття з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно із частиною третьою вказаної статті ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вже зазначалось, матеріали справи містять ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 - адвокатом Вольфовським С.О. (а.с. 4), копію договору про надання правової допомоги укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Міжнародний правовий захист», в особі Вольфовського С.О. (а.с. 5), копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 7 від 26.01.2022, згідно якої ОСОБА_1 оплатив адвокатський гонорар згідно договору про надання правової допомоги № б/н від 24.01.2022 на суму 8 000 грн (а.с. 47), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Вольфовського С.О. (а.с. 7).

Судом встановлені належним чином та підтверджені обставини щодо стягнення витрат на правову допомогу, що спростовує доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів у підтвердження витрат на правничу допомогу.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

З врахуванням критерію розумності та справедливості розміру витрат на правову допомогу колегія суддів апеляційного суду вважає, що місцевим судом правильно стягнуто з відповідачки на користь позивача судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Не обґрунтованими є доводи щодо наявності підстав для відмови у стягненні судового збору та витрат на правничу допомогу враховуючи визнання відповідачкою позову та посилання на те, що відповідачка жодним чином не порушувала законних прав та інтересів позивача, неналежне повідомлення її про час та місце розгляду справи, а також відсутності підтверджуючих доказів стороною позивача про направлення іншим учасникам справи документів щодо стягнення правничої допомоги.

Як вже зазначалось вище, матеріали справи містять супровідний лист місцевого суду від 31.01.2022, згідно якого на адресу відповідачки ОСОБА_2 судом першої інстанції було направлено копію ухвали суду від 31.01.2022, копію позовної заяви з додатками та повідомлено, що підготовче засідання призначено на 25.02.2022 на 09-30 годин, з вимогою про з`явлення в судове засідання (а.с. 25).

Вказані вище документи ОСОБА_2 отримала 03.02.2022, про що в матеріалах справи мається зворотнє повідомлення (а.с. 26), та у відповідь на що 21.02.2022 представником ОСОБА_2 адвокатом Приходько О.С до суду було подано заяву, в обґрунтування якої сторона відповідача посилалась на відсутність предмету заявленого позову у зв`язку з чим провадження у справі підлягає закриттю, та просили у судових витратах позивача на професійну правничу допомогу відмовити повністю (а.с. 27), та відзив на позовну заяву у якому, крім заперечення проти позову містяться доводи заперечення щодо витрат на правову допомогу, в обґрунтування яких відповідач посилається на необґрунтованість та незаконність таких вимог (а.с. 36-41).

Судом при ухваленні рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу враховано положення ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на правову допомогу, враховано позицію сторони відповідача, складність справи, обсяг виконаних представником позивача робіт, часом, витраченим на виконання цих робіт, ціни позову, розгляд судом справи без участі сторін.

З врахуванням викладеного вище не обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції відзиву поданого відповідачкою на позовну заяву, в якому наголошувалось, що позов є передчасним та безпідставним, оскільки відповідач не здійснювала перешкоди в користуванні майном позивача, та крім того, позивач як власник нерухомого майна міг в досудовому порядку зняти з реєстрації відповідача.

Таким чином, з врахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги повністю спростовуються встановленими місцевим судом обставинами та підтверджуються матеріалами справи.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 травня 2022 року в частині стягнення судових витрат залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст рішення складено 11.07.2022.

Головуючий Судді :