Номер провадження: 22-ц/813/523/22
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Цюри Т.В.,

суддів Сегеди С.М., Комлевої О.С.,

За участю секретаря судового засідання: Мілєвої М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2021 року про відмову у перегляді рішення за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «МТБ БАНК», ОСОБА_3 , Київського ВДВС ГТУЮ в Одеській області про визнання договору поруки припиненим,-

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ПАТ «МТБ БАНК», ОСОБА_3 , Київського ВДВС ГТУЮ в Одеській області про визнання договору поруки припиненим (т.1, а.с.2-3).

07 листопада 2018 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК», ОСОБА_3 , третя особа: Київський ВДВС ГТУЮ в Одеській області про визнання договору поруки припиненим відмовлено у повному обсязі (т.1, а.с.131-133).

11 березня 2020 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2018 року залишено без змін (т.1, а.с.220-227).

22 квітня 2021 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11 березня 2020 року залишено без змін (т.2, а.с.101-105).

14 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами по справі №522/18605/17 (т.2, а.с.109).

30 серпня 2021 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07листопада 2018 року у цивільній справі №522/18605/17 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «МТБ БАНК», ОСОБА_3 , Київського ВДВС ГТУЮ в Одеській області про визнання договору поруки припиненим.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07листопада 2018 року у цивільній справі №522/18605/17 залишено в силі (т.2, а.с.193-197).

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30.08.2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (т.2, а.с.200-201).

01 листопада 2021 року Одеським апеляційним судом отримано пояснення на апеляційну скаргу від Публічного акціонерного товариства «МТБ БАНК». У поданих поясненнях відповідач вказує, що доводи ОСОБА_1 зводяться до власного тлумачення норм процесуального права, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню за безпідставністю, а судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, та, на думку відповідача, підлягає залишенню без змін (т.2, а.с.212-214).

В судове засідання, призначене на 10 листопада 2022 року, сторони про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується довідками, наявними в матеріалах справи.

Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від сторін до суду не надходило.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, ненадання жодних доказів щодо існування підстав для відкладення розгляду справи, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу у відсутності сторін.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що зазначенні заявником доводи заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами свідчать про його незгоду з рішенням суду, направлені на переоцінку доказів, що не може бути підставою для його перегляду за нововиявленими обставинами.

Апеляційний суд вважає вірними вказані висновки суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що звертаючись із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 посилався на те, що після набрання рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07листопада 2018 року у цивільній справі №522/18605/17 законної сили, він отримав 12.12.2020 року поштою копію постанови Верховного Суду від 02.12.2020 року по цивільній справі № 2-685/10, якою в частині задоволених позовних вимог відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентів, пені, штрафів було скасовано та передано справу № 2-685/10 у цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Отже, у зв`язку з тим, що заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 22.06.2010 року та ухвала Одеського апеляційного суду від 23.07.2019 року скасовані та справу направлено на новий розгляд, однак рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07листопада 2018 року базувалось на рішенні Суворовського райсуду м. Одеси від 26.02.2010 року, тому вважає, що є підстави для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

При цьому, заявником не зазначено жодну норму права, яка підлягає застосуванню для скасування судового рішення за нововиявленими обставинами.

Звертаючись із апеляційною скаргою, ОСОБА_1 вказує на те, що заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.02.2010 року по справі №2-685/10 відносно ОСОБА_1 вважається скасованим, а тому, на думку апелянта, оскільки саме це заочне рішення стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду за нововиявленими обставинами (рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.11.2018 р. по справі №522/18605/17) то необхідно застосувати п.3 ч.2 ст.423 ЦПК України, а не п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України, який, на думку апелянта, суд першої інстанції помилково застосував.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд відхиляє вказані доводи апеляційної скарги та вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вказані правові норми передбачають, що це мають бути обставини, які є істотними, тобто, такими, що якби вони були відомі раніше, то суд ухвалив би інше рішення; вони є нововиявленими, а не новими обставинами, тобто, існували на час розгляду судом спору; вони входять до предмету доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Підставою перегляду будь-якого судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пунктах 3, 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», указується, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

В свою чергу, істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у даній цивільній справі, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи.

Неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і неподання суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду справи судом не є нововиявленими обставинами, а тому й не можуть тягнути за собою перегляд судового рішення з зазначених підстав.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року (справа №552/137/15-ц).

Тобто, нововиявленою може бути визнана лише та обставина, яка існувала в об`єктивній дійсності на момент ухвалення рішення, проте не була відома заявнику, а підставою перегляду є наявність обставини, що може істотно вплинути на вирішення справи. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Також, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду, відповідно п.3ч.2ст.423 ЦПК України, на що посилається апелянт в уже в своїй апеляційній скарзі, при цьому його заява про скасування рішення суду за нововиявленими обставинами, не містить таких посилань.

Однак, зазначений довід є неспроможним з огляду на те, що постановою Верховного Суду від 02.12.2020 року , на яку посилається апелянт, як на підставу для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, було скасовано лише частково постанову Одеського апеляційного суду від 23.07.2019 року та в частині скасування направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, який наразі триває, що спростовує твердження апелянта про повне скасування заочного рішення Суворовського районного суду від 26.02.2010 року.

Крім того, необхідно зазначити, що в постанові Верховного Суду від 22.04.2021 року, якою касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Приморського районного суду м.Одеси від 07.11.2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11.03.2020 року залишено без змін у даній справі, наголошено на висновок, викладений Великою палатою Верховного Суду у постанові від 26.01.2021 року у справі №522/1528/15ц.

Зокрема про те, що, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання.

Після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не може заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника. Такий окремий позов не може бути задоволений, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора, наприклад і з тих підстав, що порука припинилася.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та зазначених правових норм, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що обставини та факти, на які посилається заявник, не призведуть до постановлення іншого рішення по справі, яка переглядається, є вірними. Тобто, часткове скасування постанови Одеського апеляційного суду від 23.07.2019 року не може вплинути чи змінити юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 07.11.2018 року, та залишеним без змін апеляційною та касаційною інстанціями.

Жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи.

Крім того, в порушення вимог ст. 426 ЦПК України заявником не зазначено конкретні обставини, які заявник вважає нововиявленими, та не обґрунтовано правові підстави звернення з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, фактично заява складається із вибіркових посилань на рішення Європейського суду з прав людини.

Отже, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують правильні висновки суду першої інстанції.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про відсутність підстав для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, оскільки обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2021 року про відмову у перегляді рішення за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «МТБ БАНК», ОСОБА_3 , Київського ВДВС ГТУЮ в Одеській області про визнання договору поруки припиненим залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 21.11.2022 року.

Головуючий суддя Цюра Т.В.

Судді: Сегеда С.М.

Комлева О.С.