СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6431/22

пр. № 2/759/3513/22

04 жовтня 2022 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - П`ятничук І.В.,

за участю секретаря - Марус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення безпідставно отриманих коштів,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 яка діє в інтересах ОСОБА_1 16.06.2022 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення безпідставно отриманих коштів, яким просить звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів, що стягуються на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/12011/16 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01.03.2022 року, стягнути з ОСОБА_2 безпідставно отримані в якості аліментів за період березень-квітень 2022 року грошові кошти в розмірі 30493,01 грн., стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28.09.2016 року шлюб зареєстрований 19.04.1986 року між позивачем та ОСОБА_2 було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10.11.2016 року у справі № 759/12011/16 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В ході виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10.11.2016 року в рамках виконавчого провадження ВП № 53746809 з заробітної плати позивача щомісячно відраховуються аліменти. Зазначила, що наприкінці лютого 2022 року спільний син ОСОБА_4 почав проживати разом з батьком у м. Лейпциг у республіці Німеччина, що свідчить про те, що з березня 2022 року неповнолітній син ОСОБА_4 проживає разом з батьком та перебуває на повному його утриманні, тому з цього часу позивач одноосібно несе абсолютно всі витрати пов`язані з його утриманням. При цьому не зважаючи на те, що син повністю перебуває на його утриманні з позивача утримуються кошти на виконання рішення суду про стягнення аліментів. Зважаючи, що неповнолітній син з березня 2022 року по травень 2022 року включно проживав з позивачем та перебував на повному його утриманні, відповідачка за період з березня по травень 2022 року включно безпідставно отримала аліменти на утримання дитини у розмірі 30493,01 грн. У зв`язку з цим просить припинити стягнення аліментів та повернути вказану суду безпідставно стягнутих аліментів.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 12 липня 2022 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява, якою позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розгляд справи провести за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду відзив, яким просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у відзиві.

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28.09.2016 року у цивільній справі № 759/8167/16 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 19.04.1986 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції було розірвано (а.с. 11).

Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10.11.2016 року у справі № 759/12011/16 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

На виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10.11.2016 року Святошинським районним судом м. Києва 15.03.2017 року було видано виконавчий лист (а.с. 12-13).

Постановою головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві було звернуто стягнення на заробітну плату позивача (а.с. 14-15).

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач разом зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 18.03.2022 року проживають разом у м. Лейпциг, республіки Німеччина (а.с. 17-36).

Вирішуючи позов в частині вимоги про припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача з 01.03.2022 року, суд враховує наступне.

Стаття 179 СК України визначає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз наведених законодавчих норм в їх сукупності дає підстави для висновку, що стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, а право на отримання аліментів на утримання дитини має той з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина.

Отже з огляду на те, що неповнолітній син сторін проживає з відповідачем, що засвідчено рішенням суду про стягнення аліментів, і саме мати забезпечує його життєдіяльність і повне утримання, а тому доводи позивача не заслуговують на увагу і є безпідставними.

Аліментні зобов`язання позивача виникли на підставі чинного рішення суду, яке є обов`язковим до виконання на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (статті 124, 129 Конституції України, стаття 18 ЦПК України).

Однак обов`язковість виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини не означає, що таке рішення не може бути згодом переглянуте за наявності визначених законом підстав, що випливає зі змісту норми статті 18 СК України, якою закріплене право кожного учасника сімейних відносин, який досяг 14 років, на судовий захист свого права та інтересу, та визначено можливі способи такого захисту, серед яких зміна правовідношення, припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відповідно до положень статей 188, 190 СК України та за змістом статті 273 цього Кодексу, що регулює відносини надання утримання іншим членам сім`ї та родичам, яку суд застосовує до спірних правовідносин за аналогією закону (стаття 10 СК України), обставинами, які можуть бути підставою для звільнення батьків від обов`язку утримувати дитину, є отримання дитиною доходу, що набагато перевищує дохід кожного з батьків, що повністю забезпечує потреби дитини, укладення батьками з дозволу органу опіки та піклування договору про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно, а також визначення місця проживання дитини (за згодою батьків, самої дитини, органом опіки та піклування або в судовому порядку) з тим з батьків, хто є платником аліментів.

На обставини, з якими законодавець пов`язує можливість звільнення батьків від обов`язку утримувати дитину, позивач не посилається і доказів на їх підтвердження суду не надано, а відтак правові підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

При вирішенні позову в частині стягнення з відповідачки на користь позивача коштів аліментів за період з березня 2022 року по травень 2022 року включно у розмірі 30493,01 грн. суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч.1ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбаченихст.11 ЦК України).

У відповідності до ч.3ст.1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідност.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

З огляду на те, що в період з березня по травень 2022 року включно, неповнолітня дитина ОСОБА_4 проживав з позивачем і знаходився на його утриманні, у цей період кошти на утримання дитини стягувались на користь відповідача безпідставно, а тому підлягають поверненню, в зв`язку з чим позов в частині стягнення безпідставно отриманих коштів підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 992 грн. 40 коп., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись частини 1 ст. 179, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, статтями 81, 89, 258,259,263-265,268, ч.2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення безпідставно отриманих коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) безпідставно отримані кошти в якості аліментів за період з березня 2022 року по травень 2022 року включно у розмірі 30493 ( тридцять тисяч чотириста дев`яності три) грн. 01 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. П`ятничук