У Х В А Л А

30 червня 2022 року

м. Київ

справа № 450/126/20

провадження № 61-5149ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Усика Г. І., Яремка В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Буковинським Тарасом Йосиповичем, на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 листопада 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсними окремих пунктів угод та додатків до них, визнання недійсним додатку до угоди, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості, визнання угоди недійсною та зарахування коштів,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом доАкціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк», банк), просила: визнати недійсним підпункт «б» пункту 1 Угоди про надання кредиту № 501121701, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 16 березня 2019 року та пункт 7.2. Додатку № 1 до Угоди, яким встановлено комісійну винагороду за обслуговування кредиту у розмірі 2 % від суми кредиту, на загальну суму 15 968,60 грн та комісійну винагороду за переказ коштів і приймання готівки на рахунки банку, що сплачуються згідно з Тарифами банку; визнати недійсним підпункт «б» пункту 1 Угоди про надання кредиту № 501166566, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 24 липня 2019 року та пункт 7.2. Додатку № 1 до Угоди, яким встановлено комісійну винагороду за обслуговування кредиту у розмірі 1,5 % від суми кредиту, на загальну суму 58 738,08 грн та комісійну винагороду за переказ коштів і приймання готівки на рахунки Банку, що сплачуються згідно з Тарифами банку; визнати недійсним Додаток №1 до Угоди про надання кредиту № 501166566, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 24 липня 2019 року в частині нарахування розміру процентів за користування кредитом на загальну суму 66 327,74 грн, як таких, що суперечать умовам кредитного договору; зобов`язати АТ «Альфа-Банк» здійснити перерахунок заборгованості відповідно до Угоди про надання кредиту № 501166566, шляхом зарахування сплачених ОСОБА_1 комісійних винагород банку згідно з угодою про надання кредиту від 16 березня 2019 року № 501121701 та Угоди про надання кредиту від 24 липня 2019 року № 501166566, у рахунок погашення тіла кредиту згідно з Угодою про надання кредиту від 24 липня 2019 року № 501166566; визнати Угоду про надання кредиту № 501166566, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 24 липня 2019 року недійсною в цілому, а надлишок зайво сплачених коштів повернути ОСОБА_1 шляхом зарахування на поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Альфа-Банк».

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 10 травня 2022 року, в позові відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження факту ненадання відповідачем інформації про умови кредитування та на підтвердження того, що оскаржені ним умови кредитування є несправедливими.

У червні 2022 року ОСОБА_1 через адвоката Буковинського Т. Й. направила поштовим зв`язком до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 листопада 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 травня 2022 року.

Касаційну скаргу подано у строк, передбачений статтею 390 ЦПК України та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);

4) справи про розірвання шлюбу;

5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ця справа є справою про захист прав споживачів.

Згідно з частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга.

Предметом спору у цій справі є визнання недійсними окремих пунктів угод та додатків до них, визнання недійсним додатку до угоди, зобов`язання до здійснити перерахунок заборгованості, визнання угоди недійсною та зарахування коштів, що випливає з вимог про захист прав споживачів та ціною позову 141 034,42 грн, тому необхідно застосувати пункт 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Разом з тим, касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, томукасаційне провадження необхідно відкрити відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Підставою касаційного оскарження судового рішення заявниця зазначає: суди попередніх інстанцій не врахували правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 766/8096/20, провадження № 61-15716св20, від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19, провадження № 61-17707св19, від 16 вересня 2020 року у справі № 127/27751/16-ц, провадження № 61-7067св19, від 19 серпня 2020 року у справі № 641/11984/15-ц, провадження № 61-37843св18, у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року, провадження № 6-1746цс16.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття провадження у справі.

Касаційну скаргу подано з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Буковинським Тарасом Йосиповичем, на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 листопада 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 травня 2022 року.

Витребувати із Пустомитівського районного суду Львівської області матеріали цивільної справи № 450/126/20 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсними окремих пунктів угод та додатків до них, визнання недійсним додатку до угоди, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості, визнання угоди недійсною та зарахування коштів.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 05 серпня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

Г. І. Усик

В. В. Яремко