ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6971/22 Справа № 175/4877/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Ребров С.О. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Максюти Ж.І.

суддів Свистунової О.В., Пищиди М.М.

за участю секретаря Драгомерецької А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року по справі за поданням начальнику відділу Дніпровського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Дзіжко Романа Юрійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

07 жовтня 2018 року начальник відділу Дніпровського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Дзіжко Р.Ю. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_1 .

У поданні вказує, що на виконанні Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться зведене виконавче провадження 56133202 з виконання виконавчий лист № 2-175/4877/16 виданий 02січня 2018 року про стягнення у сумі 33 110, 49 грн. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики щодо явки для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак боржник на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року подання державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Дзіжко Р.Ю. про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_1 задоволено.

Тимчасово обмежено право громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , без вилучення паспорта, на виїзд з території України до виконання нею зобов`язання за виконавчим листом №175/4877/16 виданий 02 січня 2018 року.

Не погодившись із ухвалою суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та посилаючись на те, що ухвала суду незаконна та необґрунтована, просить ухвалу суду скасувати та у задоволенні подання начальника відділу Дніпровського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Дзіжко Романа Юрійовича відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає те, що виконавче провадження 56133202 на виконання якого було застосовано обмеження на теперішній час завершено.

У відзиві представник АТ КБ «ПриватБанк» - Бистров С.А. просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що боржниця будь-яких доказів, які б могли бути підтвердженням наявності підстав скасування обмеження виїзду не надала, а також остання має значну суму заборгованості за кредитним договором та відсутність позитивної тенденції відносно її погашення.

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, на виклики державного виконавця не з`являється, а тому суд вважав за необхідне обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Колегія суддів, розглянувши справу за наявними у ній матеріалами, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, оскаржувана ухвала вище зазначеним вимогам не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що на виконанні Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області знаходиться зведене виконавче провадження 56133202 з виконання виконавчий лист № 2-175/4877/16 виданий 02 січня 2018 року про стягнення у сумі 33 110, 49 грн. За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . Боржником рішення не виконується.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України Про виконавче провадженняпередбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання опорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Відтак, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з питань, що пов`язані з обмеженням конституційних прав і свобод громадян, зокрема - щодо обмеження їх у праві виїзду за межі України, є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина.

Як вбачається з вище наведеного, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Саме державний виконавець зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Як випливає з аналізу наведених положень закону, підставою обмеження особи у праві виїзду за межі України є не лише наявність невиконаних зобов`язань, покладених на боржника - фізичну особу судовим рішенням, а також винна поведінка цієї особи, яка полягає в ухиленні від виконання таких зобов`язань.

Як вбачається, до апеляційної скарги ОСОБА_1 додала роздруківку про те, що виконавче провадження 56133202, на виконання якого було застосовано обмеження виїзду за кордон завершено, а тому відсутні підстави для обмеження особистої свободи фізичної особи ОСОБА_1 , що встановлені ухвалою суду першої інстанції. Доказів зворотнього матеріали справи не містять.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 259, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року скасувати, постановити нове судове рішення.

У задоволенні подання начальника відділу Дніпровського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області Дзіжко Романа Юрійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: О.В. Свистунова

М.М. Пищида