Справа № 457/1104/20 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/811/3336/21 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Крайник Н.П.

з участю секретаря Назар Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 12 травня 2021 року, на додаткове рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 27 травня 2021 року та на додаткове рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 13 серпня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди. Позов мотивувала тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 03 грудня 1999 року, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Трускавецького міськвиконкому, ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 2/3 ідеальні частини квартири АДРЕСА_1 . 1/3 ідеальної частини вказаної квартири належить ОСОБА_1 . ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 , однак участі в утриманні житла не приймає, комунальні послуги не сплачує. З листопада 2018 року сума понесених нею витрат по сплаті за комунальні послуги становить 14 435 грн 13 коп., а заборгованість становить 8 256 грн. 86 коп. Вважає, що з відповідачки слід стягнути 1/3 частину від загальної сплаченої суми за комунальні послуги з листопада 2018 року по даний час, а також 1/3 частини від загальної суми заборгованості, що становить 7 563 грн 99 коп. Окрім цього, ОСОБА_1 ухиляється від покладеного на неї обов`язку по утриманню спільного майна, вона завдала шкоди їхній спільній квартирі, не бажає у добровільному порядку привести пошкоджені частину квартири до належного стану. Коли відповідачка здійснювала ремонтні роботи в одній з кімнат у квартирі, в тому числі, без дозволу електропостачальної організації встановлювала електролічильник на загальному щитку в під`їзді, вона пошкодила стіни в кухні та на коридорі. Ремонт у цих приміщеннях було проведено нею за власні кошти. ОСОБА_1 уникає обов`язку привести у відповідний стан квартиру. Відповідно до кошторису вартість будівельних робіт та матеріалів становить 8 188 грн 80 коп. Оскільки витрати понесені у зв`язку зі шкодою, заподіяною ОСОБА_1 , просить стягнути з останньої вказану суму коштів.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 12 травня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги та заборгованість по утриманню квартири АДРЕСА_1 у розмірі 7 563 грн 99 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 403 грн 72 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 27 травня 2021 року частково задоволено вимоги представниці відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 663 грн 49 коп.

У решті вимог відмовлено.

Додатковим рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 13 серпня 2021 року частково задоволено вимоги представниці позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_4 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 535 грн 81 коп.

У решті вимог відмовлено.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог та додаткові рішення суду в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .

Апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду від 12.05.2021 в частині задоволення позову ОСОБА_2 є незаконним через недоведеність обставин, що мають значення для справи та неповне з`ясування обставин справи. Просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове, про відмову у задоволенні позову.

Зазначає, що на момент звернення до суду з вищевказаним позовом, на розгляді в Трускавецькому міському суді Львівської області перебувала справа №457/212/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування житлом шляхом вселення та визначення порядку володіння та користування житлом, а також зобов`язання ОСОБА_2 передати ключі від вхідних дверей ОСОБА_1 . Підставою для звернення до суду з цим позовом послужило те, що у листопаді 2019 року ОСОБА_2 замінила замок у вхідних дверях від спірної квартири та повідомила апелянта, що не пустить її в спірну квартиру, оскільки не бажає проживати з нею. Зазначені обставини підтверджуються, зокрема, відповідями з поліції від 06 та 09 грудня 2019 року. Хоча матеріали даної справи містять докази того, що позивач перешкоджає апелянту користуватися квартирою починаючи з листопада 2019 року, суд зазначеним обставинам не дав жодної правової оцінки та залишив їх поза увагою.

Також зазначає, що тлумачення статті 360 ЦК України свідчить, що житлово-комунальні послуги надаються не квартирі, як об`єкту права власності, а певному суб`єкту (власнику, співвласнику тощо). Тобто, в цьому випадку використання газопостачання, водовідведення та водопостачання, а також використання електричної енергії мало місце виключно для задоволення потреб позивача ОСОБА_2 та її сім`ї, а не апелянта.

Апелянт звертає увагу, що суд також залишив поза увагою та не врахував докази, які подала апелянт на підтвердження сплати нею комунальних послуг за різні періоди.

З урахування викладеного, на думку апелянта, оскільки рішення суду від 12 травня 2021 року підлягає скасуванню, апелянт також просить скасувати додаткове рішення суду від 27 травня 2021 року , стягнути з ОСОБА_2 на її користь 3 200 грн витрат на правничу допомогу.

Також ОСОБА_1 оскаржила додаткове рішення суду від 13 серпня 2021 року.

Зазначає, що представник позивача ОСОБА_4 звертаючись з заявою про стягнення витрат на правову допомогу пропустила строк для її подачі і, крім цього, не направила копії відповідної заяви з додатками стороні апелянта.

Просить скасувати додаткове рішення від 13 серпня 2021 та ухвалити нове, яким залишити без розгляду заяву представника позивача ОСОБА_4 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Учасники справи в судове засіданні апеляційної інстанції не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, тому розгляд справи проводиться в їх відсутності.

Частиною першою статті 367 ЦПК передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення частково.

Судом установлено, що відповідно до довідки № 5 від 14 вересня 2020 року про склад сім`ї, складеною об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Твоя оселя», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є співвласницями квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Комунального підприємства Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро інвентаризації та експертної оцінки» № 548 від 26 лютого 2020 року ОСОБА_2 є власницею 2/3 ідеальних часток квартири АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 1/3 ідеальної частини вказаної квартири.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачка належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконала, а оскільки позивачка в період з листопада 2018 року по даний час виконала солідарний з відповідачкою обов`язок з оплати житлово-комунальних послуг по квартирі, позивачка отримала право на зворотну вимогу до відповідачки, як до співвласниці квартири на стягнення 1/3 частки сплачених нею житлово-комунальних послуг. Аналогічного висновку суд дійшов і щодо вимоги позивачки про стягнення 1/3 від виниклої заборгованості по оплаті за користування комунальними послугами обов`язок виник як солідарне зобов`язання як відносно ОСОБА_2 , так і відносно ОСОБА_1 .

Проте повністю з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Як вбачається з змісту відповідей Трускавецького відділення поліції Дрогобицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області від 06.12.2019 та від 09.12.2019, ОСОБА_1 з грудня 2019 року не має доступу до квартири.

У межах розгляду справи 457/212/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування житлом шляхом вселення та визначення порядку володіння та користування житлом, суд встановив, що сторони певний період часу проживали разом у квартирі АДРЕСА_1 , домовившись попередньо про порядок користування житлом. У листопаді 2019 року ОСОБА_2 поміняла вхідний замок від квартири та чинить ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою. ОСОБА_1 неодноразово зверталася в поліцію з відповідними заявами. Відповідно до листів ВП № 2 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області № 3325/46/02-2019 від 06 грудня 2019 року та № 3354/46/01-2019 від 09 грудня 2019 року факти, викладені нею, знайшли своє підтвердження, однак для вирішення порушених нею питань, котрі мають цивільно-правовий характер, їй слід звернутися до суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачка ( ОСОБА_2 ) дійсно чинить перешкоди позивачці ( ОСОБА_1 ) у здійсненні її права власності відносно частки у квартирі АДРЕСА_1 .

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 24.11.2021 у справі 457/212/20 позов задоволено, усунуто ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні нею права спільної часткової власності на 1/3 ідеальну частину квартири АДРЕСА_1 шляхом вселення її у зазначену квартиру.

Зобов`язано ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 ключі від замка до вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 та не чинити ОСОБА_1 перешкоди у вселенні та користуванні вказаною квартирою.

Відповідно до частини першої статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 360 ЦК України передбачає зобов`язання співвласника, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном, тобто нести витрати, які є об`єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані.

Якщо хтось із співвласників відмовиться брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Це, зокрема, витрати, об`єктивно необхідні для належного функціонування спільного майна, тобто для підтримання його технічних, санітарно-гігієнічних, екологічних та естетичних характеристик будинку, які визначають його експлуатаційні якості.

Згідно статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен із споживачів зобов`язаний брати участь у витратах щодо оплати житлово-комунальних послуг, якими він фактично користується, а споживач, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати заборгованості за житлово-комунальні послуги має право вимагати від іншого споживача їх відшкодування.

Через фактичне не проживання відповідачки у спірній квартирі та наявність перешкод у її користуванні починаючи з листопада 2019 року, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 не є особою, яка фактично користується та отримує житлово-комунальні послуги у квартирі АДРЕСА_1 з 31 листопада 2019 року, а отже, і не повинна нести тягар з їх оплати за період з 31 листопада 2019 року. В матеріалах справи містяться докази на підтвердження оплати позивачкою до листопада 2019 року вартості житлово-комунальних послуг на загальну суму 7 913,20 грн (774,20 грн - оплата послуг вивезення твердих побутових відходів, 2 139,00 грн - оплата ОСББ «Твоя оселя», 1 000 - послуги з водопостачання, 4 000 грн - послуги газопостачання).

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідачки вартості сплачених позивачкою житлово-комунальних послуг відповідно до її частки у майні за період з листопада 2018 року по 31 листопада 2019 року у розмірі 2 637,73 грн. Тому рішення суду в частині задоволення позовних вимог слід змінити.

Доводи апеляційної скарги про оплату відповідачем за комунальні послуги необгрунтовані, оскільки, як убачається з наданих відповідачем квитанцій, такі не стосуються періоду, за який позивачка просить стягнути заборгованість.

Щодо вимоги про стягнення на користь позивача 1/3 від заборгованості по оплаті за користування комунальними послугами у розмірі 8 256,86 грн, така не підлягає до задоволення, оскільки така не оплачена позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із зміною судового рішення, підлягає зміні розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до п.3 частини другої ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відносяться й витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позов задоволено на 16,74%, а тому з відповідачки на користь позивачки підлягають до стягнення пропорційно до задоволених позовних вимог витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 887,22 грн та 140,75 грн судового збору сплаченого за подання позовної заяви.З позивачки на користь відповідачки слід стягнути 2 664 ,32 грн витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 12 травня 2021 року в частині задоволення позовних вимог та стягнення судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги у розмірі 2 637, 73 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 140,75 грн судового збору.

У решті рішення суду залишити без змін.

Додаткове рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 27 травня 2021 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 664,32 грн.

Додаткове рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 13 серпня 2021 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 887,22 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 05.07.2022

Головуючий

Судді