Провадження № 2/201/151/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Помельнікової Я.М.

за участю представника позивачки - адвоката Атаманюка І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості проданого автомобіля,

В С Т А Н О В И В:

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 04.11.2020р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання передати автомобіль власнику (а.с. № 4-9 т. № 1).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 09.11.2020р. позовна заява залишена без руху (а.с. № 29 т.№1). В порядку усунення недоліків 16.11.2020р. надійшов уточнений позов (а.с. № 32-40 т.№1).

20.01.2021р. ухвалою судді Ткаченко Н.В. було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в загальному позовному проваджені з проведенням підготовчого засідання (а.с. № 56 т. № 1).

24.02.2021р. представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Атаманюк І.Л. (діє за ордером від 23.02.2021р. а.с. № 73 т. № 1) подав клопотання про витребування доказів, а саме від ТСЦ МВС № 1242 м. Дніпра інформацію про те, за ким зареєстрований автомобіль ACURA MDX, 2008р. випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , а також копій документів, які стали підставою для реєстрації автомобіля за особою-власником вказаного автомобіля.

Ухвалою суду від 24.02.2021р. клопотання було задоволено (а.с. № 66 т.№ 1), від начальника ТСЦ МВС № 1242 м. Дніпра 12.04.2021р. суду надійшла відповідь (а.с. № 93, 94-100 т. № 1).

07.02.2022р. представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Яворська Ю.Г. (діє за ордером від 19.04.2021р. - а.с. № 156 т. № 1) також подала клопотання про витребування доказів, а саме від ТСЦ МВС № 1246 (м. Новомосковськ, Дніпропетровська область), а саме договору № 000686, а також інших документів, на підставі яких 28.09.2017р. була здійснена реєстрація (перереєстрація) автомобіля ACURA MDX, 2008р. випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 07.02.2022р. клопотання було задоволено (а.с. № 209 т.№ 1).

Від адміністратора ТСЦ МВС № 1246 05.04.2022р. суду надійшла відповідь, що надати витребувані судом документи можливості немає, оскільки вони знищені, оскільки закінчився трирічний термін зберігання (а.с. № 219,220-222 т. № 1).

Після отримання відповіді від ТСЦ МВС № 1242 м. Дніпра на ухвалу суду від 24.02.2021р. про витребування доказів позивачкою 31.05.2021р. подана уточнена позовна заява, а саме змінено предмет позовних вимог з витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання передати автомобіль власнику на стягнення грошової компенсації вартості проданого автомобіля (а.с. № 121-128 т. № 1).

В обґрунтування позовних вимог в редакції від 31.05.2021р. позивачка посилалася на те, що 08.08.2016р. ОСОБА_1 було придбано автомобіль AKURA MDX 2008р. випуску, державний номер НОМЕР_1 . Вказаний автомобіль був зареєстрований в РСЦ МВС в Дніпропетровській області на праві приватної власності за ОСОБА_1 . Позивачка автомобіль AKURA MDX 2008р. випуску, державний номер НОМЕР_1 позивачка придбавала для своєї доньки ОСОБА_3 , яка на час придбання автомобіля перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , але реєстрацію вказаного автомобіля ОСОБА_1 здійснила на своє ім`я. Донька позивачки ОСОБА_1 - перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 з 28.02.2009р. Під час перебування ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_1 було видано 17.05.2017р. нотаріальну довіреність на ім`я відповідача на право керування автомобілем AKURA MDX 2008р. випуску, державний номер НОМЕР_1 ., оскільки вказаним автомобілем в сім`ї доньки користувався і її чоловік.

В червні 2020р. позивачці стало відомо, що згідно рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2019р. та постанови Дніпровського апеляційного суду від 24.06.2020р. за позовом ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, шлюб між донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано. Після розірвання шлюбу та отриманої інформації про продаж ОСОБА_2 автомобіля AKURA MDX 2008р. випуску державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 18.07.2020р. на адресу відповідача направила письмову вимогу про повернення автомобіля AKURA MDX 2008р. випуску державний номер НОМЕР_1 або про сплату за проданий автомобіль грошових коштів, оскільки згоди на продаж цього ОСОБА_1 , як власниця транспортного засобу, не давала, наміру продавати транспортний засіб не мала, грошових коштів від відповідача за проданий автомобіль не отримувала. Кому саме відповідач продав спірний автомобіль ОСОБА_1 не відомо, оскільки ОСОБА_2 не повідомляв ОСОБА_1 про наміри продати вказаний транспортний засіб. Будь-якої відповіді на письмове звернення ОСОБА_1 про повернення автомобіля або про сплату грошових коштів за проданий автомобіль AKURA MDX 2008р. випуску, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 не надав.

Отже, відповідачем позивачці не було повернуто ні автомобіль ні грошові кошти в сумі 479 736 грн. 56коп (вартість автомобіля, за яку він був проданий, згідно договору купівлі-продажу № 2639 від 19.11.2019р. ОСОБА_4 ). Інформацію про продаж автомобіля було отримано від ТСЦ МВС № 1242 РСЦ ГСЦ МВС в Дніпропетровській області лише на ухвалу суду.

Отже, посилаючись на ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України позивачка в остаточній редакції позовних вимог просила їх задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості проданого автомобіля AKURA MDX, 2008р. випуску, державний номер НОМЕР_1 у розмірі 479 736 грн. 56 коп. (а.с. № 121-128 т. № 1).

Відповідач позовні вимоги не визнав. Двічі, а саме 21.05.2021р. та 25.08.2021р. в порядку ст. 178 ЦПК України відповідач та його представник адвокат Яворська Ю.Г. подавали відзиви на позов в його первісній редакції та в редакції від 31.05.2021р. (а.с. № 115-118, 158-162 т. № 1), де зазначали про те, що позивачка при зверненні до суду не вказала у позовній заяві та не надала доказів, за яку суму вона придбала автомобіль AKURA MDX 2008р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Позицією відповідача є те, що саме він придбавав автомобіль AKURA MDX 2008р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який є предметом спору, а кошти на вказаний автомобіль йому надав громадянин ОСОБА_5 . Позивачкою 17.05.2017р. було видано довіреність на ім`я відповідача на право розпорядження автомобілем, згідно якої останній мав право від імені ОСОБА_1 розпоряджатися автомобілем AKURA MDX 2008р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач також зазначав, що позивачка була обізнана про продаж цього автомобіля, а також стверджував, що ОСОБА_1 була лише формальним володільцем автомобіля. Між відповідачем та позивачкою виникли правовідносини щодо представництва з приводу вчинення будь-яких дій з автомобілем AKURA MDX 2008р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зокрема, й щодо розпорядження автомобілем. Відповідачем 21.07.2017р. було передовірено повноваження. Таким чином, ОСОБА_2 в межах наданих повноважень було вчинено відповідний правочин щодо відчуження спірного транспортного засобу, а тому, відповідачем було лише здійснено дії представництва ОСОБА_1 щодо розпорядження від її імені транспортним засобом, який був проданий в межах повноважень, визначених в довіреності.

Також, відповідач у поданому суду відзиві не заперечував того факту, що саме ним за нотаріальною довіреністю від 17.05.2017р. було 21.07.2017р. знято з державної реєстрації спірний автомобіль, потім автомобіль було продано 28.09.2017р. невідомому чоловіку.

Автомобіль відповідач продав з метою виконання своїх особистих боргових зобов`язань, які виникли у нього за договором позики, укладеним 08.08.2016р. із ОСОБА_5 . Коштами за проданий автомобіль ОСОБА_2 погасив свої особисті борги перед ОСОБА_5 , при цьому коштів за продаж вказаного автомобіля позивачці відповідач не передав. Окрім того, ОСОБА_2 у своєму відзиві на позов зазначив, що для подальшого розпорядження автомобілем ним було передовірено повноваження раніше невідомому йому чоловіку на право керування автомобілем та розпорядження автомобілем.

У зв`язку з викладеним відповідач та його представник просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

В порядку ст. 179 ЦПК України позивачка ОСОБА_1 22.11.2021р. подала відповідь на відзив (а.с. № 180-186 т. № 1), де звертала увагу суду на те, що відповідач на власний розсуд, без її відома, розпорядився автомобілем АKURA MDX 2008р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , продавши автомобіль та отримавши за його продаж грошові кошти в сумі 479 736 грн. 56коп., а після продажу автомобіля ці грошові кошти їй не передав. Звертала увагу суду і на те, що відповідач ОСОБА_2 в будь якому випадку не мав права виконувати свої особисті боргові зобов`язання за рахунок коштів за продаж автомобіля, який належить їй. Також позивачка окремо зауважувала на тому, що відповідач не повідомив її про те, що ним було передовірено повноваження щодо розпорядження спірним автомобілем іншій особі, від якої в подальшому отримано кошти за продаж автомобіля.

Правом подачі заперечень на відповідь на відзив відповідач не скористався.

Підготовче засідання у справі у відповідності до положень ст. 197 та п.3 ч.2 ст. 200 ЦПК України було проведено 23.05.2022р. (а.с. № 229 т. № 1).

В ході судового розгляду справи 19.10.2022р. та 30.11.2022р. представник позивачки адвокат Атаманюк І.Л. позов в редакції від 31.05.2022р. підтримав, наполягав на його задоволенні.

Відповідач та його представник - адвокат Яворська Ю.Г. в ході судового розгляду справи 19.10.2022р. вважали позовні вимоги не обґрунтованими, просили в їх задоволенні відмовити.

Ухвалою суду від 30.11.2022р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати у відповідності до положень ст. 353 ЦПК України) постановлено про розгляд справи за відсутності позивачки, незважаючи на клопотання про визнання її явки обов`язковою (а.с. № 146 т. № 1), з урахуванням її заяви від 29.11.2022р. про розгляд справи за її відсутності (а.с. № 57 т. № 2), з урахуванням поважності причин її неявки (а.с. № 32 т. № 2) та тих обставин, що її інтереси представляє в суді адвокат Атаманюк І.Л. (а.с.№ 60зв. т. № 2, дія №60).

Ухвалами суду від 30.11.2022р. (постановлені без виходу до нарадчої кімнати у відповідності до положень ст. 353 ЦПК України) постановлено про відмову в задоволенні клопотань відповідача та його представника - адвоката Яворської Ю.Г. про відкладення судового засідання 30.11.2022р. (а.с. № 53, 54-55 т. № 2) та про розгляд справи за їх відсутності (а.с.№59зв, 60 т. № 2, дія № 11 та № 14).

При прийнятті такого рішення судом враховано те, що дата судового засідання 30.11.2022р. була узгоджена 19.10.2022р., як з відповідачем, так і з його представником, про що свідчить протокол судового засідання та розписка (а.с. № 42-44 т. № 2, дія № 66, а.с. №45 т. № 2).

Також при прийнятті такого рішення суд виходив також з того, що у представника відповідача - адвоката Яворської Ю.Г. причина неявки визнана судом неповажною.

При прийнятті такого рішення судом враховано і те, що відповідач та його представник адвокат Яворська Ю.Г. приймали участь в судовому засіданні 19.10.2022р. та дали суду пояснення з приводу предмету позовних вимог та своєї позиції у справі (а.с. № 42-44 т.№ 2).

Поза увагою суду не залишився і той факт, що у відповідача у справі (до речі, який сам за фахом адвокат), окрім адвоката Яворської Ю.Г. (діє за ордером від 19.04.2021р. - а.с. № 156 т. № 1), є ще один представник адвокат Соболь М.С. (діє за ордером від 05.04.2021р. - а.с. № 84 т. № 1), який так само знайомився з матеріалами справи (а.с. № 145 т. № 1).

Ухвалою суду від 30.11.2022р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати у відповідності до положень ст. 353 ЦПК України) постановлено про закінчення розгляду справи без допиту свідків (за клопотанням відповідача (а.с. № 130 т. № №1), явку яких не забезпечив відповідач ні в судове засідання 19.10.2022р., ні в судове засідання 30.11.2022р.

Таке рішення судом прийнято після оголошення матеріалів справи з огляду на предмет позовних вимог (а.с. №61зв. т.№ 2, дія №41) та з огляду на положення ст.ст.2, 89 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, зміст заперечень стосовно позовних вимог, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення стосовно них, об`єктивно оцінивши докази за принципами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

08.08.2016р. ОСОБА_1 було придбано автомобіль AKURA MDX 2008р. випуску, державний номер НОМЕР_1 . Цього ж дня вказаний автомобіль був зареєстрований за нею в Регіональному сервісному центрі МВС в Дніпропетровській області на праві приватної власності (а.с. № 93 т. № 1).

Вказаним автомобілем AKURA MDX 2008р. випуску, державний номер НОМЕР_1 , користувалася донька позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та її чоловік - ОСОБА_2 .

Донька позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 з 28.02.2009р.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2019р. шлюб між ними розірвано. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24.06.2020р. рішення районного суду залишено без змін.

Ці відомості зазначені по тексту позову та не спростовані відповідачем у відзиві на позов.

Під час перебування доньки позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 , позивачкою 17.05.2017р. було видано нотаріальну довіреність на ім`я відповідача на право керування автомобілем AKURA MDX 2008р. випуску, державний номер НОМЕР_1 . (а.с. № 13-14, 163-165 т.№ 1), оскільки вказаним автомобілем в сім`ї доньки користувався також і її чоловік - відповідач ОСОБА_2 .

Висновок про те, що автомобілем користувалася і донька позивачки - ОСОБА_3 підтверджено її посвідченням водія, яке видано 17.04.2012р. (а.с. № 49 т. № 2).

Згідно довіреності від 17.05.2017р., яка була посвідчена приватним нотаріусом ДМНО Сусловою Н.Б., ОСОБА_1 (довіритель) уповноважила відповідача ОСОБА_2 (повіреного) вчиняти юридичні дії, в тому числі розпоряджатися автомобілем, в тому числі обміняти, продати, передавати в оренду, позичку, а також при здійсненні повноважень за цією довіреністю керувати, підписувати договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування транспортним засобом; одержувати належні ОСОБА_1 за результатами згаданих договорів грошові кошти, тощо, та зняти з обліку в органах ДАЇ належний позивачці на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 08.08.2016р., автомобіль марки AKURA MDX 2008р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Після розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та отриманої інформації із сервісного центру № 1242 РСЦ МВС в Дніпропетровській області про продаж ОСОБА_2 автомобіля AKURA MDX, 2008р. випуску державний номер НОМЕР_1 (а.с. № 11 т. № 1), ОСОБА_1 18.07.2020р. на адресу ОСОБА_2 направила письмову вимогу про повернення цього автомобіля або про сплату за проданий автомобіль AKURA MDX 2008р. випуску, державний номер НОМЕР_1 , грошових коштів (а.с. № 12 т. № 1), оскільки згоди на продаж автомобіля вона, як власниця, не давала, наміру продавати транспортний засіб не мала, грошових коштів від ОСОБА_2 за проданий автомобіль не отримувала.

По тексту позову позивачка також стверджувала, що їй було невідомо, кому ОСОБА_2 продав автомобіль AKURA MDX 2008р. випуску державний номер НОМЕР_1 , останній взагалі не повідомляв ОСОБА_1 про наміри продати вказаний транспортний засіб.

Будь-якої відповіді на письмове звернення ОСОБА_1 про повернення автомобіля AKURA MDX 2008р. випуску державний номер НОМЕР_1 або про сплату грошових коштів за проданий автомобіль ОСОБА_2 не надав.

Відповідачем ОСОБА_2 позивачці ОСОБА_1 не було повернуто ні автомобіль AKURA MDX 2008р. випуску, державний номер НОМЕР_1 , ні грошові кошти в сумі 479 736 грн.56коп. (вартість автомобіля, за яку він був проданий, згідно договору купівлі-продажу № 2639 від 19.11.2019р. громадянину ОСОБА_4 ).

Інформацію про продаж автомобіля AKURA MDX 2008р. випуску державний номер НОМЕР_1 позивачкою було отримано від Територіального сервісного центру МВС № 1242 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області на ухвалу суду від 24.02.2021р.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечував того факту, що ним за нотаріальною довіреністю № 553, яка видана 17.05.2017р. позивачкою на його ім`я, 21.07.2017р. автомобіль марки AKURA MDX 2008р. випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 було знято з державної реєстрації, а 28.09.2017р. продано невідомому чоловіку.

Відповідач ОСОБА_2 стверджував, що автомобіль марки AKURA MDX 2008р. випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ним було продано з метою виконання своїх особистих боргових зобов`язань, які виникли згідно договору позики, укладеного 08.08.2016р. між ним та ОСОБА_5 (а.с. № 166-167 т. № 1).

Відповідач ОСОБА_2 по тексту відзиву на позов зазначив, що коштами за проданий автомобіль, який належав позивачці ОСОБА_1 , він погасив свої особисті борги перед громадянином ОСОБА_5 , при цьому, будь-яких коштів за продаж вказаного автомобіля позивачці ОСОБА_1 він не передавав.

Для подальшого розпорядження автомобілем марки AKURA MDX 2008р. випуску відповідачем ОСОБА_2 було передовірено повноваження раніше невідомому йому чоловіку на право керування цим автомобілем.

Згідно наданої інформації Територіальним сервісним центром МВС № 1242 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (Філія ГСЦ МВС) на ухвалу суду від 24.02.2021р., яка була постановлена за клопотанням представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Атаманюка І.Л., автомобіль марки AKURA MDX 2008р. випуску, державний номер НОМЕР_1 , відповідачем ОСОБА_2 був проданий через ФОП ОСОБА_6 згідно договору купівлі-продажу № 2639, укладеному 19.11.2019р., громадянину ОСОБА_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. № 93, 94-100 т. № 1).

Із листа-відповіді Територіального сервісного центру № 1242 РСЦ МВС в Дніпропетровській області від 03.06.2020р. за № 31/4-1242-П-59 на запит ОСОБА_1 , останній стало відомо, що ОСОБА_2 21.07.2017р. зняв з обліку автомобіль AKURA MDX 2008р. випуску, державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, та 28.09.2017р. реалізував на підставі договору купівлі-продажу № 000686, укладеного в СГ (ФОП ОСОБА_7 ), згідно якого вартість транспортного засобу становить 479 736 грн. 56 коп. (а.с. № 11 т. № 1).

Саме із дати отримання позивачкою інформації від Територіального сервісного центру № 1242 РСЦ МВС в Дніпропетровській області (03.06.2020р. за вихідним № 31/4-1242-П-59 на запит ОСОБА_1 ) про продаж автомобіля AKURA MDX 2008р. випуску державний номер НОМЕР_1 та про зняття із обліку цього автомобіля, позивачка ОСОБА_1 і стала обізнана про порушення її прав, як власника автомобіля з боку відповідача ОСОБА_2 (а.с. № 11 т. № 1).

Стосовно зазначених відповідачем ОСОБА_2 у відзиві на позов аргументів про те, що кошти за проданий автомобіль він начебто віддав ОСОБА_5 , з метою виконання своїх особистих боргових зобов`язань, які виникли за договором позики від 08.08.2016р., укладеним із ОСОБА_5 , то для суду слушними є твердження позивачки, яка зазначила, що вона особисто не має будь-яких зобов`язань ні перед ОСОБА_2 , ні перед громадянином ОСОБА_5 , а тому відповідач ОСОБА_2 кошти за продаж автомобіля марки AKURA MDX 2008р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 повинен був віддати позивачці, втім, цього не зробив.

Суд не може покласти в основу рішення цей договір позики (а.с. № 166-167 т.№ 1), оскільки особисті борги відповідача ОСОБА_2 жодним чином не стосуються позивачки, і відповідач не мав законного права розпоряджатися на власний розсуд грошовими коштами за проданий автомобіль марки AKURA MDX 2008р. випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав на праві приватної власності позивачці ОСОБА_1 та тим більше виконувати свої особисті боргові зобов`язання перед ОСОБА_5 коштами за цей проданий автомобіль.

Стосовно представництва інтересів позивачки ОСОБА_1 відповідно до довіреності від 17.05.2017р. суд зазначає наступне.

Відповідач ОСОБА_2 , здійснюючи представництво на підставі довіреності від 17.05.2017р., виданої довірителем Пронських О.О. повіреному ОСОБА_2 стосовно розпорядження автомобілем AKURA MDX 2008р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (в тому числі його продажу та отримання за його продаж грошових коштів), не дотримався вимог ст.ст. 237, 238, 239, 240, 244, 626, 631, 655, 658, 691, 692, 1000, 1006 ЦК України, якими визначено порядок представництва довірителя та виконання повіреним обов`язків щодо вчинення правочинів.

Згідно наданої інформації Територіальним сервісним центром МВС № 1242 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Дніпропетровській області (Філія ГСЦ МВС) на ухвалу суду від 24.02.2021р. автомобіль AKURA MDX 2008р. випуску, державний номер НОМЕР_1 відповідачем був проданий, через ФОП ОСОБА_6 , згідно договору купівлі-продажу № 2639 від 19.11.2019р., ОСОБА_4 (а.с. № 99-98 т. № 1).

21.07.2017р. автомобіль марки AKURA MDX 2008р. випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , був знятий відповідачем ОСОБА_2 з державної реєстрації та проданий. Для подальшого розпорядження автомобілем марки AKURA MDX 2008р. випуску відповідачем ОСОБА_2 було передовірено повноваження раніше невідомому йому чоловіку, про що відповідач ОСОБА_2 видав відповідну довіреність на право розпорядження автомобіль марки AKURA MDX 2008р. випуску.

Отже, відповідачем ОСОБА_2 було вчинено відповідний правочин щодо відчуження спірного транспортного засобу автомобіля AKURA MDX 2008р. випуску, державний номер НОМЕР_1 . Таким чином, відповідачем ОСОБА_2 було лише здійснено дії представництва позивачки ОСОБА_1 щодо розпорядження від її імені транспортним засобом.

Частиною 1 статті 237 ЦК України встановлено, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до частини 1 статті 238 ЦК України, представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Приписами частини 1 статті 239 ЦК України встановлено, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Частиною 1 статті 240 ЦК України встановлено, представник зобов`язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє.

Частиною 2 статті 240 ЦК України встановлено, представник, який передав своє повноваження іншій особі, повинен повідомити про це особу, яку він представляє, та надати їй необхідні відомості про особу, якій передані відповідні повноваження (замісника). Невиконання цього обов`язку покладає на особу, яка передала повноваження, відповідальність за дії замісника як за свої власні.

Згідно із частиною 1 статті 244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Частиною 1 статті 1000 ЦК України встановлено, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Приписами частини 1 статті 1006 ЦК України встановлено, повірений зобов`язаний:

1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення;

2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення;

3) негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Враховуючи викладене та перелічені норми ЦК України суд робить висновок, що відповідач ОСОБА_2 у порушення вимог ст.ст.240, 1006 ЦК України не повідомив власника автомобіля марки AKURA MDX 2008р. випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , позивачку ОСОБА_1 , про вчинення правочину щодо продажу автомобіля, що, до речі, також не заперечується і самим відповідачем ОСОБА_2 .

Так само в порушення цих норм цивільного законодавства, після вчинення правочину щодо продажу вищезазначеного автомобіля, відповідач не передав власнику автомобіля, позивачці ОСОБА_1 , грошові кошти в сумі 479 736 грн.56коп., отримані ним за проданий автомобіль, а також не повідомив власника автомобіля, позивачку ОСОБА_1 , про те, що ним 21.07.2017р. було передовірено повноваження щодо розпорядження спірним автомобілем іншій особі, від якої відповідач ОСОБА_2 отримав кошти за проданий автомобіль.

Суд погоджується з позицією позивачки, що відповідач без її відома, як власника автомобіля AKURA MDX 2008р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , розпорядився цим автомобілем на власний розсуд, продавши автомобіль та отримавши за його продаж грошові кошти в сумі 479 736 грн. 56коп., а після продажу автомобіля ці грошові кошти ОСОБА_1 не передав.

Стосовно зазначених відповідачем по тексту відзиву на позов аргументів про те, що кошти за проданий автомобіль марки AKURA MDX 2008р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідач ОСОБА_2 віддав ОСОБА_5 з метою виконання своїх особистих боргових зобов`язань, які виникли у ОСОБА_2 згідно договору позики від 08.08.2016р. із ОСОБА_5 (а.с. № 166-167 т.№ 1), то суд вважає такими, що заслуговують на увагу, саме твердження позивачки про те, що вона не має будь-яких зобов`язань ні перед відповідачем ні перед ОСОБА_5 , а тому відповідач ОСОБА_2 , в будь якому випадку, не мав права виконувати свої особисті боргові зобов`язання за рахунок коштів за продаж автомобіля марки AKURA MDX 2008р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а повинен був ці кошти віддати позивачці.

Твердження відповідача в ході судового засідання 19.10.2022р., що автомобіль ним було продано за 100 000 грн., з урахуванням його стану, суд не може покласти в основу рішення, оскільки

будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження факту продажу автомобіля саме за суму 100 000 грн., відповідачем ОСОБА_2 суду надано не було.

Поза увагою суду не може залишитися аналіз декларації кандидата на посаду судді місцевого суду, яку було подано ОСОБА_2 08.05.2017р. (а.с. № 15-28 т. № 1), де відповідач зазначав, що автомобіль марки AKURA MDX 2008р. випуску, державний номер НОМЕР_1 знаходиться у його користуванні, втім, власником автомобіля є ОСОБА_1 .

Вказана декларація підтверджує той факт та ту обставину, що станом на день її подачі (08.05.2017р.) власником автомобіля марки AKURA MDX 2008р. випуску, державний номер НОМЕР_1 була саме позивачка.

Окрім того, вказана декларація не містить інформації, яка обов`язково повинна зазначатися декларантом, а саме те, що ОСОБА_2 має зобов`язання за договором позики, що повністю спростовує твердження відповідача про його боргові зобов`язання за договором позики від 08.08.2016р., укладеним між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 .

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1,6 ст.81 ЦПК України).

Варто зазначити, що докази у справі відповідно до положень ст. 89 ЦПК України оцінюються, окрім іншого, за принципом їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності.

З урахуванням предмету позовних вимог та положень щодо оцінки доказів, судом було прийнято рішення про закінчення розгляду справи без допиту свідків, явку яких двічі не забезпечив відповідач (його представник) (а.с. № 130 т. № 1, а.с. №61зв. т.№ 2, дія №41), оскільки, заявлений свідок ОСОБА_9 це донька ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , отже не може давати об`єктивних свідчень одночасно і стосовно бабусі і стосовно батька, а що стосується допиту свідка ОСОБА_5 , то суд виходив з того, що показами свідка боргові зобов`язання не доказуються.

Підсумовуючи висновки безпосередньо стосовно позовних вимог, суд зазначає, що сутність та правова природа представництва регулюються главою 17 ЦК України.

За частиною 3 статті 244 ЦК України, довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч.1 ст.237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Частиною 1 статті 1000 ЦК України визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення (ч. 1 ст.1004 ЦК України).

Частиною 1 статті 1000 ЦК України встановлено, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Приписами частини 1 статті 1006 ЦК України встановлено, повірений зобов`язаний:

повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Таким чином, законодавством чітко визначено дії повіреного по закінченні виконання договору доручення, зокрема, він має негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення.

Такий висновок містить і постанова Верховного Суду від 07.03.2018р. у справі №536/378/15-ц.

За вищезазначеного, суд дійшов висновків, що позовні вимоги ОСОБА_1 в редакції від 31.05.2021р. обґрунтовані, отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги результат розгляду справи, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати, які понесені нею по оплаті судового збору при подачі позову у розмірі 840 грн. 80 коп., при тому, що вона була звільнена від сплати судового збору, як інвалід першої групи (а.с. № 2, 3 т. № 1).

Крім того, з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 3 956 грн. 57 коп., оскільки загальний розмір судового збору, якій варто було сплатити за позовні вимоги майнового характеру (після уточнення позову 31.05.2021р. позовні вимоги ОСОБА_1 стали вимогами майнового характеру), становить суму 4 797 грн. 37 коп. (1 % від ціни позову). Позивачкою сплачено було при подачі позову немайнового характеру 840грн. 80коп., ця сума підлягає врахуванню, отже з відповідача підлягає достягненню на користь держави судовий збір у розмірі 3 956 грн. 57 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.237, 238, 239, 240, 244, 1000, 1006 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч. 1 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості проданого автомобіля - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості проданого автомобіля AKURA MDX, 2008р. випуску, державний номер НОМЕР_1 у розмірі 479 736 грн. 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 3 956 грн. 57 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.