Справа № 450/2706/19 Провадження № 2/450/885/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2022 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

секретаря судового засідання Оленич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про (предмет спору): поділ спільного майна подружжя,-

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): позивач звернулася до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 14.11.1987 року. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає, що після одруження сторони почали проживати у будинку батьків позивачки. Після народження синів місця стало недостатньо, відтак було прийняте рішення побудувати окремий будинок для їхньої сім`ї. У 1992 році відповідач звернувся із заявою до Борщовицької сільської ради про виділення земельної ділянки під забудову на городі ОСОБА_5 , бабусі позивачки, яка проти цього не заперечувала. Зазначає, що житловий будинок будувався за спільні кошти подружжя. Позивачка з 1988 року працювала у банківській сфері, всі зароблені нею кошти йшли на будівництво, ведення домашнього господарства та інші потреби сім`ї. Відповідач працював столяром, деякий час перебував на обліку як приватний підприємець, мав сезонну роботу. За можливості також допомагали батьки позивачки. У 2003 році було затверджено акти державної технічної комісії про визначення готовності до експлуатації закінчених будівництвом об`єктів садибної забудови на території Пустомитівського району, серед інших об`єктів є і будівництво сторін. У 2004 році подружжя отримало свідоцтво про право власності на нерухоме майно та Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме, на будинок АДРЕСА_1 . Вказані документи були видані на відповідача, оскільки йому була виділена земельна ділянка для будівництва житлового будинку.

За час подружнього життя крім будинку сторони за спільні кошти придбали у 2013 році автомобіль Renault Laguna 1.8, рік випуску 2002, д.р.н. НОМЕР_1 . Власником у технічному паспорті є відповідач ОСОБА_2 . Відповідно до довідки про визначення середньоринкової вартості майна, складеної ТОВ «Бізнес Сервіс «Нерухомість» середньоринкова вартість спірного автомобіля Renault Laguna 1.8, д.р.н. НОМЕР_1 , станом на 31.07.2019 року становить 105 360,00 грн. Зауважує, що за час перебування у шлюбі сторони придбали ще один автомобіль, який оформлений на відповідача, однак питання про його поділ позивач не ставить, у зв`язку з тим, що даний автомобіль перебуває у користуванні їхнього сина.

Зазначає, що відповідач звернувся до суду про розірвання шлюбу та у позовній заяві зазначає, що спору між сторонами немає. Позивачкою вживалися заходи врегулювання спору в досудовому порядку, однак, відповідач відмовився. За таких обставин сторони не можуть досягнути згоди про добровільний поділ майна подружжя, тому позивачка змушена звернутися з даним позовом до суду. Просить суд відступити від принципу рівності часток подружжя та визнати за нею 2/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку поділу майна, що є об`єктом спільної власності подружжя, виходячи з того, що будинок будувався на землі її бабусі, залишити у власності відповідача автомобіль Renault Laguna 1.8, рік випуску 2002, д.р.н. НОМЕР_1 , зобов`язавши відповідача компенсувати позивачці вартість належної їй 1/2 частки вартості автомобіля в розмірі 52680,00 грн., а також стягнути з відповідача понесені нею витрати, пов`язані з розглядом справи.

В судове засідання позивач не з`явилася. 06.05.2022 року через канцелярію суду позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задоволити в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві.

Позиція відповідача: відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України. Не заперечує щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а саме в порядку поділу майна подружжя визнання за позивачкою права власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 та визнання права власності на 1/2 частку транспортного засобу Renault Laguna 1.8, рік випуску 2002, д.р.н. НОМЕР_1 . Зазначає, що згоди на грошову компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу не надає, підстави для відступлення судом від засад рівності часток подружжя відсутні.

В судове засідання відповідач та його представник не прибули.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі:

08.08.2019 року заява позивачки про забезпечення позову; 09.08.2019 року запит щодо доступу до персональних даних; 02.09.2019 року відповідь на запит; 02.10.2019 року ухвала про забезпечення позову; 02.10.2019 року ухвала про відкриття провадження; 03.10.2019 року скерування ухвали; 30.01.2020 року клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами цивільної справи; 11.03.2020 року клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи; 28.04.2020 року клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи; 28.04.2020 року клопотання позивачки про відкладення розгляду справи; 28.04.2020 року довідка секретаря судового засідання про відкладення розгляду справи; 16.06.2020 року клопотання позивачки про відкладення розгляду справи; 16.06.2020 року довідка секретаря судового засідання про відкладення розгляду справи; 03.09.2020 року заява позивачки про оголошення перерви в судовому засіданні для врегулювання спору в досудовому порядку; 04.09.2020 року ухвала про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду; 13.10.2020 року відзив на позовну заяву; 13.10.2020 року відзив на позовну заяву; 13.10.2020 року клопотання позивачки про призначення товарознавчої експертизи; 13.10.2020 року ухвала судового засідання; 13.10.2020 року ухвала судового засідання про призначення експертизи; 20.10.2020 року скерування цивільної справи для проведення експертизи; 27.10.2020 року відповідь на відзив; 13.11.2020 року лист НДІСЕ та клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів; 24.11.2020 року направлення позивачці копії рахунку для оплати вартості проведення експертизи; 24.11.2020 року скерування копії клопотання експерта сторонам у справі; 02.12.2021 року повідомлення про неможливість надання висновку; 12.01.2021 року про направлення повідомлення про неможливість надання висновку; 15.02.2021 року заява позивачки про відкладення розгляду справи; 16.02.2021 року ухвала судового засідання; 23.03.2021 року довідка секретаря судового засідання про відкладення розгляду справи; 26.04.2021 року довідка секретаря судового засідання про відкладення розгляду справи; 05.07.2021 року клопотання позивачки про відкладення розгляду справи; 05.07.2021 року ухвала судового засідання; 23.09.2021 року про проведення експертизи; 23.02.2022 року ухвала про поновлення провадження у справі; 23.02.2022 року ухвала судового засідання; 22.03.2022 року ухвала судового засідання; 06.05.2022 року заява позивачки про розгляд справиу відсутності.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Дослідивши матеріали цивільної справи, надані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 14.11.1987 року, що підтверджуються копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого Борщовицькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області 14.11.1987 року, актовий запис №33.

За час перебування у шлюбі сторони збудували житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_2 , що стверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_3 , виданим Виконавчим комітетом Пикуловичівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 30.01.2004 року, та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 30.01.2004 року, номер витягу 2707542.

У період перебування у шлюбі та під час ведення спільного господарства сторони придбали автомобіль марки Renault Laguna 1.8, легковий універсал В, рік випуску 2002, об`єм двигуна 1783 куб. см., державний номерний знак НОМЕР_1 . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 вказаний автомобіль 26.02.2013 року зареєстрований за ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічне визначено також ч. 3 ст. 368 ЦК України, відповідно до якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 року у справі №6-843цс17 та неодноразово викладалась у постановах Верховного Суду у складі колегій суддів палат Касаційного цивільного суду, а саме: постанові від 06 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, постанові від 05 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц, постанові від 13 березня 2019 року у справі №334/9028/15-ц, постанові від 13 березня 2019 року у справі №756/10797/15-ц, постанові від 04 липня 2019 року у справі №127/3402/15-ц, постанові від 19.09.2019 року у справі № 235/4699/18 та інших.

Правовий висновок про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, сформовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17, у якій на підставі аналізу норм Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України, в тому числі ст.ст.355, 358 ЦК України, ст.ст.60, 70 СК України, викладено правовий висновок про те, що зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

На момент звернення позивача з даним позовом 08.08.2019 року, сторони перебували у шлюбі, а отже, спірний житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 та транспортний засіб Renault Laguna 1.8, д.н.з. НОМЕР_1 , є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі (ст. 71 СК України).

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Як передбачено ч. 1-3 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. ч. 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України).

Відповідач не заперечує з приводу рівності часток у праві власності на спільне майно, проти поділу майна подружжя по 1/2 частці житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , та транспортного засобу Renault Laguna 1.8, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується відзивом на позовну заяву.

Однак, відповідач не погоджується із запропонованим варіантом компенсації вартості ОСОБА_1 1/2 частки автомобіля, згоди на присудження позивачці грошової компенсації за транспортний засіб не дає.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Так, звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд відступити від принципу рівності часток подружжя і виділити їй 2/3 житлового будинку в порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, виходячи з того, що будинок будувався на земельній ділянці її бабусі. Позивач вважає, що вона вклала значну частину своїх коштів в будівництво підтримувала його належний стан, займалась облаштуванням. Також як підставу задоволення вказаної вимоги, позивач посилається на наявність у відповідача на праві власності земельної ділянки площею 0,1208 га в с. Пикуловичі, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належить лише відповідачу, оскільки передана йому у власність на підставі безоплатної приватизації земельної ділянки.

Як доказ позивачем долучено копію архівного витягу протокол №4 засідання Виконавчого комітету Борщовицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 15.05.1992 року, виданого Державним архівом Львівської області 06.10.2003 року №Д-1655, про виділення ОСОБА_2 земельної ділянки під забудову на городі ОСОБА_5 , яка не заперечує в будівництві.

Також на підтвердження свого працевлаштування та отримання доходів позивач надала копію трудової книжки НОМЕР_5 , видану 01.06.1988 року, та копії документів, які підтверджують фінансовий стан позивачки.

Суд критично оцінює подані позивачем докази, оскільки такі не доводять обставин відступлення від засад рівності часток подружжя та виділення позивачці 2/3 житлового будинку в порядку поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, визначених ч.ч. 2,3 ст. 70 СК України. Що стосується земельної ділянки, виділеної відповідачу для будівництва житлового будинку на городі ОСОБА_5 , то вказана земельна ділянка була передана ОСОБА_2 в порядку передачі земельних ділянок у власність громадян, та у власності гр. ОСОБА_5 не перебувала. Доказів права власності або права постійного користування землею гр. ОСОБА_5 , посвідченого державними актами, позивач суду не представила.

Що стосується належної відповідачу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1208 га в с. Пикуловичі, то відповідно до п.5 ч.1 ст.57 СК України вказана земельна ділянка одержана ОСОБА_2 із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України, є його особистою приватною власністю та її одержання не може служити підставою для збільшення частки майна іншого з подружжя.

Таким чином, під час розгляду справи обставин, які мають істотне значення для відступу від засад рівності часток при поділі майна подружжя, судом не встановлено.

Щодо позовних вимог, які стосуються поділу транспортного засобу Renault Laguna 1.8, д.н.з. НОМЕР_1 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо річ є неподільною.

Відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки з майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 25 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Враховуючи те, що спірним майном є транспортний засіб, який є неподільною річчю, позивач скористалася своїм правом на отримання грошової компенсації половини вартості такого.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачкою представлено довідку про визначення середньоринкової вартості майна, виготовлену ТОВ «Бізнес Сервіс «Нерухомість» на підставі договору №7389/19 від 31.07.2019 року, відповідно до якої середньоринкова вартість колісного транспортного засобу Renault Laguna 1.8, д.н.з. НОМЕР_1 , легковий універсал, рік випуску 2002, об`єм двигуна 1783см3, складає 105 360,00 грн. Дата визначення середньоринкової вартості майна - 31.07.2019 року.

З метою визначення реальної вартості транспортного засобу Renault Laguna 1.8, д.н.з. НОМЕР_1 , рік випуску 2002, ухвалою від 13.10.2020 року суд призначив у справі судову автотоварознавчу експертизу.

Ухвала суду від 13.10.2020 року та матеріали цивільної справи двічі скеровувалися судом для проведення експертизи, однак, у зв`язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_2 клопотань судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи, Львівським науково дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України супровідними листами від 04.01.2021 року №6855 та від 29.11.2021 року №4623 направлено до суду повідомлення експерта про неможливість надання висновку. Як вбачається з повідомлень судових експертів від 04.01.2021 року №6855 та від 29.11.2021 року №4623 об`єкт дослідження для проведення експертизи не представлений, додаткові матеріали не надані, вихідні дані, з яких має виходити експерт при проведенні досліджень, не задані.

Відтак, матеріали цивільної справи №450/2706/19 та ухвала суду від 13.10.2020 року повернуті.

Разом з тим, поставновляючи ухвалу від 13.10.2022 року в резолютивній частині ухвали суд роз`яснив сторонам у справі зміст ст. 109 ЦПК України, згідно вимог якої у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Враховуючи те, що відповідач не виконав клопотань судових експертів про надання додаткових матеріалів, транспортний засіб Renault Laguna 1.8, д.н.з. НОМЕР_1 , для обстеження у визначені експертною установою дати 28.12.2020 року та в інший час не представив, доставку експерта до місця проведення такого огляду не забезпечив, не вмотивувавши свою відмову, а іншим шляхом визначити вартість автомобіля Renault Laguna 1.8, д.н.з. НОМЕР_1 , неможливо, суд приходить до висновку про те, що належить встановити факт, що вартість колісного транспортного засобу Renault Laguna 1.8, легковий універсал В, рік випуску 2002, об`єм двигуна 1783 куб. см., державний номерний знак НОМЕР_1 , складає 105 360,00 грн.

У зв`язку з вищевикладеним, з урахуванням повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами та дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача грошової компенсації в 1/2 частині вартості спільного автомобіля, у розмірі 52680,00 грн. підлягають до задоволення.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч.1 ст.82 ЦПК обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а тому підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 9605,00 грн. за подання позовної заяви та 384,20 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13,76- 81, 89, 109, 141, 247, 263-265, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 60,61, 63, 65, 69-72 СК України, ст. ст. 365, 370, 368, 372 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на 1 / 2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , який перебуває у власності ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_3 , виданого виконавчим комітетом Пикуловичівської сільської ради Пустомитівського району, зареєстроване Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 30.01.2004 року, реєстраційний номер 4563437.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 52680 (п`ятдесят дві тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок компенсації спільного сумісного майна подружжя у розмірі 1/2 вартості транспортного засобу марки Renault Laguna 1.8, легковий універсал В, рік випуску 2002, об`єм двигуна 1783 куб. см., державний номерний знак НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 9605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень 00 коп. за подання позовної заяви та 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп. судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

СуддяД. А. Кукса