Справа № 404/4843/18
Номер провадження 2/404/2857/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Московенка В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту, зобов`язання не чинити перешкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог вх. № 39804 від 30.11.2020 року; том 2 а.с. 21-22) про встановлення безоплатного земельного сервітут без визначення строку проходу проїзду відповідно до експертного висновку № 1712/19 судової земельно-технічної експертизи про встановлення постійного безоплатного земельного сервітут. Для можливості обслуговування (встановлення та ремонту запірної арматури вентиля та лічильника) місця підключення в дворовому колодязі водопроводу до частини житлового будинку належного ОСОБА_1 та для можливості проїзду автотранспортом та вивезення побутових відходів (вигрібної ями) із земельної ділянки за кадастровим номером :17:108:0092 по АДРЕСА_1 ; встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці з кадастровим номером :17:108:0093 по АДРЕСА_1 , площею 44,20 кв.м. В`їзд до земельного сервітуту на земельній ділянці з кадастровим номером :17:108:0093 по АДРЕСА_1 здійснювати через існуючі ворота збоку провулку Петра Лахмана. Межу земельного сервітуту на земельній ділянці з кадастровим номером :17:108:0093 по АДРЕСА_1 , обмежити зворотними точками «1-2-3-4-5-6-7-8-9-1», межу визначити по ламаній лінії довжиною відрізків (м) 1,31+3,06+3,50+3,70+0,98+3,77+3,00+3,49 (в графічному додатку 3 заштрихованого червоними на тлі синього штрихування). Зобов`язання відповідача не чинити перешкоди у проведені будівельних робіт, які необхідно здійснити для можливості проїзду за варіантом встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці за кадастровим номером :17:108:0093 по АДРЕСА_1 , наступного характеру: демонтаж металевого профілю з оцинкованої сталі, демонтаж бетонного фундаменту, засипка ґрунтом траншеї та пазух. Вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно здійснити для можливості проїзду за варіантом встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці за кадастровим номером :17:108:0093 по АДРЕСА_1 , у сумі 337,00 грн. та 2302,00 грн. покласти на позивача. Зобов`язати відповідача не чинити перешкоди в користуванні встановленим земельним сервітутом.

В обгрунтування поданого позову зазначено, що рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 30.03.2017 у справі № 22-ц/781/216/17 розділено між позивачем і відповідачем в натурі житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та земельну ділянку, розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Однак за результатом судового розподілу домоволодіння створена ситуація , що позивач, як власник частини будинку і земельної ділянки, не має можливості користуватися наданими їй воротами в`їзду автомобіля, доступу до своїй частини будівлі, в глибині двору, користуватися виділеною їй ділянкою, для повноцінного задоволення житлових потреб. Після проголошення рішення суду, самочинно, без погодження з позивачем відповідачем споруджено паркан, яким він відгородився від належних ОСОБА_1 калітки і воріт до стін його частини будинку, чим повністю перекрив доступ проїзду на виділену територію. Ним створено повну неможливість користування воротами, заїзду у двір і доступу до помешкання останньої. Як вказує позивач, на відміну від неї, в створеному самочинно паркані відповідач влаштував калітку, до якої потрапляєте через виділену судом їй калітку, а не ворота, якими фактично відрізано до свого особистого користування. Таким чином спостерігається не тільки блокування проїзду до помешкання, проходу через виділені судом ворота літ. N , але і його особисте користування виділеною позивачу ділянкою без її згоди, шляхом потрапляння до своєї калітки через належні їй ворота літ. N. Отже, як зазначає позивач, вона не може: використовувати як власність ворота літ. N, здійснювати заїзд і проїзд в до належного їй помешкання; здійснювати проїзд обслуговуючого транспорту (швидкої допомоги, пожежного і іншого транспорту) в глибину двору на виділену їй ділянку зображену на схематичному плані червоним кольором і обмежену замкненою лінією: 10-9-8-7-6-5-4-3-2-1-2-10; доступу до існуючого дворового колодязю (колонки питну за літ +)) для забезпечення ремонту і відповідальності за технічний стан дворового водопровідного вводу, колодязя, запірної арматури, пломб, як було визначено технічними умовами влаштування Комунального підприємства «Дніпро-Кіровоград» від 09.08.2012 року; облаштування та обслуговування зливної вигрібної ями її двору, як визначено пунктом 2.22 Державних санітарних норм та правилами утримання територій населених місць, затверджених наказом Міністрерства охорони здоров`я від 17.03.2011року №45. У позивача, до цих пір, на відміну від домоволодіння відповідача, відсутні у будинку туалет і ванна, і вона не має такої технічної можливості їх облаштування у зв`язку з перекриттям проїзду до своєї частини будинку у глибину двору; не має можливості проїзду до свого помешкання, двору, власним автомобілем ИЖ 412 ИЄ державний номер реєстрації НОМЕР_1 і зберігання його на належнії їй ділянці. В результаті блокування проїзду змушена постійно переганяти власний транспорт і добиратися до інших місць стоянки, що створює істотні незручності, порушує і обмежує право позивача практичного і вигідного користування, комфортного проживання і забезпечення потреб. З урахуванням місця розташування обох земельних ділянок, за результатом спорудження відповідачем паркану від калітки воріт літ. N. до стін розподіленого будинку, доступ до земельної ділянки позивача з дороги загального користування можливий виключно через земельну ділянку відповідача. Що автоматично тягне постійний безоплатний земельний сервітут на право проходу та проїзду до виділеного останній двору на транспортному засобі з АДРЕСА_1 . позивач звернулася до відповідача з відповідним листом - пропозицією добровільного врегулювання питання, встановлення сервітуту. В листі зазначала, що оскільки доступ її до своєї земельної ділянки має бути постійним і не може зникнути протягом певного часу, пропонувала встановити земельний сервітут без визначення строку. Однак відповіді не отримала, що змушує звертатися до суду.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда Бершадської О.В.від 28 серпня 2018 року року позовну заяву залишено без рухута надано строк на усунення недоліків (том1 а.с.34-35).

Після усунення недоліків позовної заявм ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда Бершадської О.В. від 28 вересня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного проваджененя та призначено підготовче засідання (том 1, а.с. 45-46).

Через канцелярію Кіровського районного суду міста Кіровограда відповідачем подано відзив на позов (вх. № 8772 від 05.03.2019 року), в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначає що 30 березня 2017 року апеляційний суд Кіровоградської області ухвалив рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, розподілу житлового будинку та земельної ділянки. Зазначене рішення апеляційного суду Кіровоградської області, залишено без змін Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 серпня 2017 року. Відповідно до резолютивної частини рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 30 березня 2017 року розділено в натурі житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та земельну ділянку, розташовані за адресою АДРЕСА_1 згідно варіанту № 5 таблиці № 8 та варіанту № 2 додатку № 6 висновку експерта № 37 комплексної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної експертизи від 30 грудня 2015 року. У вказаному рішенні апеляційного суду зазначено, що при такому варіанті поділу позивач не позбавлена технічної можливості облаштування окремих воріт, колонки водопостачання та погрібу на своїй земельній ділянці. Тобто, можливе нормальне господарське використання земельної ділянки позивача, зокрема, як зазначено в позові, використовувати як власність ворота літ. N, здійснювати заїзд і проїзд до належної позивачу помешкання власним автомобілем; здійснювати проїзд обслуговуючого транспорту (швидкої допомоги, пожежного і іншого транспорту) в глибину двору на виділену позивачу ділянку, облаштування та обслуговування зливної вигрібної ями двору позивача.

І задоволення всіх своїх життєвих потреб по користуванню своєю власністю, на думку відповідача, можливе без обтяження сервітутом належної відповідачу земельної ділянки. Відповідач вважає, що потреби позивача можуть бути задоволені будь-яким іншим способом ніж встановлення обтяження сервітутом належної відповідачу земельної ділянки.

Стосовно доступу позивача до колонки питної за літ «+» для забезпечення ремонту і відповідальності за технічний стан дворового водопровідного вводу, колодязя, запірної арматури, пломб відповідач зазначив, що вказаним вище рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 30 березня 2017 року колонка за літ «+» виділена у власність йому, ОСОБА_2 , тобто не належить до об`єктів загального користування відтак, нормальне господарське використання земельної ділянки позивача ОСОБА_1 , не залежить від колонки питної за літ «+», яка належить ні на праві власності та розміщена на земельній ділянці, яка перебуває у власності відповідача.

Щодо встановлення відповідачем паркану між земельними ділянками, то відповідачем здійснено спорудження паркану з урахуванням рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 30 березня 2017 року та варіанту №2 додатку №6 до висновку експерта №37 щодо поділу земельної ділянки. Паркан споруджений по лінії поділу, яка зображена на схематичному плані зеленим кольором та відповідно огороджено належну відповідачеві праві власності земельну ділянку, яка зображена на схематичному плані синім кольором і обмежену замкненою лінією: 3-4-5-1-10-9-8-7-6-5-4-3-2-1-3 та встановлено ворота та хвіртку для проходу на належну відповідачеві земельну ділянку. Ворота були споруджені, оскільки за рішенням суду від 30 березня 2017 року, ворота літ. N виділено у власність позивача. Натомість, у позивача наявна можливість проходу на належну їй ділянку, через влаштовану на території належної їй земельної ділянки хвіртки у паркані. При цьому, для здійснення можливості в`їзду на належну позивачу земельну ділянку, останній необхідно здійснити самостійне влаштування воріт під літ, «N» на своїй земельній ділянці, які нададуть їй можливість проїзду до власного двору. Можливість встановлення воріт у позивача наявна, як і зі сторони дороги загального користування, так і зі сторони городу позивача, з можливістю в`їзду зі сторони АДРЕСА_1 , що в свою чергу надасть можливість позивачу облаштувати та обслуговувати зливну вигрібну яму її двору. Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача не чинити перешкоди у користуванні встановленим земельним сервітутом відповідачі вважає, що правовою підставою для звернення до суду є захист порушених прав, свобод чи інтересів і те право на позов у особи виникає лише після порушення відповідачем прав позивача, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні. З урахуванням вказаного вище відповідач вважає, що позивачем не надано належних та опустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, відтак, позов вважає необгрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення (том 1, а.с.66-88).

Під час здійснення підготовчого провадження позивачем заявлялась клопотання про призначення технічної експертизи (том 1 а.с. 114), однак до суду був поданий висновок експерта № 1712/19 від 08.01.2020 року, виготовлений на замовлення позивача (том 1, а.с. 185-202) і в подальшому клопотання про призначення експертизи не було підтримано.

У зв`язку з звільненням судді ОСОБА_3 , з посади судді Кіровського районного суду міста Кіровограда, відповідно до рішення Вищої Ради Правосуддя від 23.06.2020 року та наказу голови Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25.06.2020 року № 121-ОС/д, враховуючи що суддя ОСОБА_3 у вказаному випадку не може продовжувати розгляд справи, відповідно до наказу голови Кіровського районного суду міста Кіровограда про передачу справ № 18-АГ від 26.06.2020 року, невирішені судові справи передані для повторного автоматизованого розподілу, та згідно з пунктом 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи № 404/2857/18, № провадження 2/404/4843/18 (розпорядження № 228 від 16.07.2020 року керівника апарату Кіровського районного суду міста Кіровограда «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи»).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи № 404/2857/18, № провадження 2/404/4843/18 визначено суддю Кіровського районного суду міста Кіровограда Кулінка Л.Д.

Цивільну справу № 404/2857/18, № провадження 2/404/4843/18 прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання (ухвала судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 10.08.2020 року; том 2, а.с. 3).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 03 лютого 2021 року в задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 (вх. № 3975 від 02.02.2021 року) про огляд доказів за їх місцезнаходженням, відмовлено (том 2, а.с.38).

Через канцелярію Кіровського районного суду міста Кіровограда позивачем подано відповідь на відзив (вх. № 5906 від 15.02.2022 року), в якій остання зазначає, що при розподілі домоволодіння і землі, а ні апеляційний суд, а ні касаційний не з`ясовував і не вирішував питання проїзду, заїзду в існуючих умовах; ущільненої забудови з АДРЕСА_1 . Про це не наведено в рішенні апеляційного суду. До такого архітектурного поняття як проїзд застосовуються вимоги ДБН, а не припущення можливості влаштування воріт. Окрім того, уважне вивчення висновку експерта №37 від 30.12.2015 року, покладеного в рішення від 30.12.2015 року свідчить про істотну помилку, розбіжність, між описовою частиною і графічною. Позивач вважає експертний висновок, що поклав попередній суд в основу прийнятого рішення розподілу домоволодіння неякісним. Більш того, вважає, що рішення апеляційного суду містить логічну невизначеність між описовою і резолютивною частиною. З того боку, що спочатку в мотивах наводить про непозбавленість позивача можливості влаштувати окремі ворота на своїй ділянці, але в резолютивної присуджує її як осбисту власність ворота лит. N, якими сторони весь час користувалися як загальним об`єктом домоволодіння, що в подальшому і було самочинно знищено відповідачем. Вважає, що при поділі домоволодіння суд не аналізував будівельні питання, дотримання будівельних норм проїзду на виділену ділянку ОСОБА_4 і це не обговорювалося в засіданні на предмет дотримання будівельних нормативів (том 2, а.с. 40-41).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 24 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (том 2, а.с.55).

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові та письмових заявах по суті спору.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог посилаючись на їх необґрунтованість та недоведеність.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, доитавши свідків, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази суд встановив таке.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 30 березня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Розділено в натурі житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та земельну ділянку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 згідно варіанту № 5 таблиці № 8 та варіанту № 2 додатку № 6 висновку експерта № 37 комплексної судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної експертизи від 30 грудня 2015 року. Виділено у власність ОСОБА_1 26/50 часток в житловому будинку за літ. «А» з господарсько побутовими будівлями і спорудами, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: приміщення 2-2, 2-5, прибудову за літ. «а» приміщення 2-4, прибудову за літ.А1 приміщення 2-3; ворота літ. N. Виділено у власність ОСОБА_2 24/50 частки в житловому будинку за літ. «А» з господарсько побутовими будівлями і спорудами розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з приміщення 1-3, 1-4, прибудову за літ. «а» приміщення 1-2; погріб за літ.д, погріб за літ.Е, колонку питну за літ.+. Виділено ОСОБА_1 у власність ? частину земельної ділянки кадастровий номер :17:108:0045 за адресою АДРЕСА_1 , площею 468,86 кв.м. за варіантом № 2 в додатку № 6 до висновку експерта № 37 від 30 грудня 2015 року, зображену на схематичному плані червоним кольором і обмежену замкненою лінією: 10-9-8-7-6-5-4-3-2-1-2-10. Виділено ОСОБА_2 у власність ? частини земельної ділянки кадастровий номер :17:108:0045 за адресою АДРЕСА_1 , площею 468,86 кв.м. за варіантом № 2 в додатку № 6 до висновку експерта № 37 від 30 грудня 2015 року, зображену на схематичному плані синім кольором і обмежену замкненою лінією: 3-4-5-1-10-9-8-7-6-5-4-3-2-1-3. В решті позовних вмиог відмовлено (том 1, а.с. 9-14).

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 серпня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 30 березня 2017 року залишено без змін (том 1, а.с. 84-86).

Згідно копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019 від 10.07.2019 року ОСОБА_2 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,0469 кадастровий номер :17:108:0093 (том 1, а.с.173). Вказані обставини також підтверджуються Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 180364919 від 10.09.2019 року (том 1, а.с.176).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 195370588 від 28.12.2019 року ОСОБА_2 належить на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 32 кв.м., та житловою площею 13,3 кв.м (том 1, а.с.182).

Копією листа ОСОБА_1 підтверджно звернення позивача до відповідача в порядку досудового врегулювання спору з пропозицією встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту на право проходу та проїзду на транспортному засобі з АДРЕСА_1 через земельну ділянку ОСОБА_2 (том 1, а.с.42).

На замовлення ОСОБА_1 була проведена експертиза та складено висновок № 1712/19 судової земельно-технічної експертизи. Ескпертом на розгляд суду пропонується один найбільш раціональний варіант встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці за кадастровим номером :17:108:0093 по АДРЕСА_1 . Для можливості обслуговування (встановлення та ремонту запірної арматури -вентиля та лічильника) місця підключення в дворовому колодязі водопроводу до частини житлового будинку належного ОСОБА_1 та для можливості проїзду автотранспортом та вивезення побутових відходів (вигрібної ями) із земельної ділянки за кадастровим номером :17:108:0092 по АДРЕСА_1 , пропонується встановити земельний сервітут на земельній ділянці за кадастровим номером :17:108:0093 по АДРЕСА_1 , площею 44,20 кв.м. В`їзд до земельного сервітуту на земельній ділянці за кадастровим номером :17:108:0093 по АДРЕСА_1 пропонується здійснювати через існуючі ворота збоку провулка Петра Лахмана. Межа земельного сервітуту на земельній ділянці за кадастровим номером :17:108:0093 по АДРЕСА_1 . І обмежена поворотними точками «1-2-3-4-5-6-7-8-9-1», - межа проходить по ламаній лінії довжиною відрізків (м) 1,31+3,06+3,50+3,70+0,98+3,77+3,00+3,49 (в графічному додатку 3 заштрихованого червоним на тлі синього штрихування). Перелік будівельних робіт, які необхідно здійснити для можливості проїзду за варіантом встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці за кадастровим номером :17:108:0093 по АДРЕСА_1 наступний: демонтаж металевого профілю з оцинкованої сталі;. демонтаж бетонного фундаменту;. засипка ґрунтом траншеї та пазух. Вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно здійснити для можливості проїзду за варіантом встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці за кадастровим номером :17:108:0093 по АДРЕСА_1 , складає 337,00 грн. В свою чергу, вартість будівельних робіт по влаштуванню частини такої огорожі з металевого профілю з оцинкованої сталі на бетонному фундаменті, що необхідно демонтувати для можливості проїзду за варіантом встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці за кадастровим номером :17:108:0093 по АДРЕСА_1 становить 2302,00 грн (том 1, а.с.185-202).

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частин першої, другої статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 Земельного кодексу України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до статті 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Статтею 402 Цивільного кодексу України визначено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Відповідно до положень частин першої-третьої статті 403 Цивільного кодексу України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду (частини).

Право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту (частина перша, друга статті 404 Цивільного кодексу України).

Стаття 98 Земельного кодексу України передбачає право земельного сервітуту як право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.

У статті 99 Земельного кодексу України визначений перелік, який не є вичерпним, земельних сервітутів, встановлення яких можуть вимагати власники або землекористувачі земельних ділянок.

Відповідно до частин першої та другої статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

За змістом статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 79-1 Земельного кодексу України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно зі змістом наведених правових норм право земельного сервітуту підлягає державній реєстрації спочатку у Державному земельному кадастрі, а після цього також у Єдиному державному реєстрі речових прав.

Враховуючи зазначене, сервітут є правом користування чужою земельною ділянкою, що полягає, зокрема, у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередач, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у особи, у тому числі і в користувача земельної ділянки, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужою земельною ділянкою - земельного сервітуту.

В пункті 22-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 Земельного кодексу України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Отже, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що нормальне використання своєї власності неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому слід довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити будь-яким іншим способом.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 133/305/17-ц (провадження № 61-12458св19).

За правилами статтей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

При цьому, позивачем не доведено та не надано до суду належних та допустимих доказів того, що нормальне господарське використання її земельної ділянки неможливе без обтяження сервітутом земельної ділянки відповідача, а також, те що, потреби сервітурія не можуть бути задоволенні будь-яким іншим способом.

Наданий позивачем експертний висновок судом сприймається критично і не може бути в даному випадку беззаперечним доказом, оскільки при його виготовленні експертом застосувавалась неактуальна технічна документація, до моменту винисення рішення Апеляційним судом Кіровоградської області від 30 березня 2017 року. Крім того, експертом не досліджувалось питання можливості користування земельною ділянкою без встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту, альтернативні шляхи вирішення наявного спору.Земельна ділянка відповідача взагалі не досліджувалась і питання її використання без завдання шкоди відповідачу не вивчалось, в експертному висновку не наводилось.

Досліджені в судовому засіданні відеодокази також не можна вважати належними та допустими доказами, оскільки зйомка земельних ділянок здійснена лише з однієї сторони і вказані відеодокази не містять повних та беззаперечних відомостей щодо неможливості ОСОБА_1 користуватися належної їй земельною ділянкою без встановлення земельного сервітуту.

Допитана в судовому засіданні свідок, ОСОБА_5 , також не підтвердили та не надала суду беззаперечної інформації неможливості позивачем користування своєю частиною земельної ділянки без обтяження сервітутом земельної ділянки яка належить відповідачу.

Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, а судом не встановлено неможливість ефективного використання земельної ділянки позивача для задоволення своїх потреб, які не можуть бути задоволені іншим способом, без обтяження сервітутом земельної ділянки відповідача, а відтак суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись, статями 78, 79, 98, 99 Земельного кодексу України; статтями 182, 401, 402, 403, 404 Цивільного кодексу України, статтями 4, 10, 13, 81, 141, 258, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення постійного безоплатного земельного сервітуту, зобов`язання не чинити перешкоди, відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення даного рішення до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

Повний текст рішення суду складено 08.07.2022 року.

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда