КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року

справа № 757/17997/14-ц

провадження № 22-ц/824/4087/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.,

при секретарі: Русинчук І.І.,

учасники справи:

боржник - ОСОБА_1

стягувач - ОСОБА_2

приватний виконавець - Ляпін Дмитро Валентинович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2021 року, постановлену під головуванням судді Хайнацького Є.С., у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заяви.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що невиконання боржником самостійно зобов`язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього обов`язків судовим рішенням. Зазначено, що ОСОБА_1 вчиняються дії на погашення заборгованості. Боржником повідомлено державного виконавця про належне йому майно та грошові кошти, за рахунок якого можливе виконання судових рішень, зокрема: інвестиційні сертифікати, іменні акції, кошти, розміщені на банківських рахунках. Апелянт вважає, що обмеження у праві виїзду, яке діє вже понад двох років, не сприяє стягненню боргу та є порушенням прав особи.

В судовому засіданні приватний виконавець та ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

До Київського апеляційного суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що представника не має можливості дістатись до м. Києва, оскільки в дорозі з м. Вінниці відбулась поламка автомобіля.

враховуючи відсутність належних доказів на підтвердження неможливості прибути в судове засідання як представник, так і боржника особисто, а також строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, встановлені ЦПК України, колегія суддів вказане клопотання відхиляє.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив із того, що обмежувальний захід було застосовано до боржника у зв`язку із встановленням судом факту свідомого ухилення від виконання рішення суду, та відсутності обставин для скасування обмежувальних заходів , накладених внаслідок невиконання зобов`язань.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 11.11.2015 року Печерським районним судом м. Києва видано виконавчий лист у справі № 757/17997/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 25 174 863, 39 грн. суми боргу та 3 654,01 грн. судових витрат.

Згідно з листом відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.08.2016 року № 20-1.453/17 станом на 09.09.2016 року рішення суду виконано частково, а саме погашено за виконавчим документом на користь стягувача 879,98 грн.

Відповідно до довідки ТОВ «ПГ - Сервіс» від 10.06.2021 року на підставі постанови Державної виконавчої служби ВП № 49420175 від 29.03.2017 року проводилось утримання і перерахування частини заробітної плати ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості перед ОСОБА_2 за виконавчим листом, виданим Печерським районним судом м. Києва 11.11.2015 року по справі № 757/17997/14-ц: за період з березня 2017 року по травень 2019 року утримано і перераховано із заробітної плати ОСОБА_1 19 883,50 грн.

Постановою Приватного виконавця Ляпіна Д.В. від 30.04.2021 року відкрито виконавче провадження № 65315948 про примусове виконання виконавчого листа, виданого 11.11.2015 року Печерським районним судом м. Києва у справі № 757/17997/14-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 25 174 863,39 грн суми боргу та 3 654,01 грн судових витрат.

При цьому Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було частково стягнуто грошові кошти у розмірі 20 216, 64 грн, які при відкритті виконавчого провадження № 65315948 були враховані приватним виконавцем.

Зазначеною постановою про відкриття виконавчого провадження боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Постановою Приватного виконавця Ляпіна Д.В. від 30.04.2021 року об`єднано виконавчі провадження № 65301917, № 65315948 у зведене виконавче провадження № 65315983.

За поясненням Приватного виконавця Ляпіна Д.В., викладеним у запереченнях до заяви, на час розгляду цієї справи судом залишок заборгованості заявника перед стягувачем становить: за виконавчим провадженням № 65301917 - 25 451 021,84 грн.; за виконавчим провадженням № 65315948 - 25 158 300,76 грн.

Листом від 25.06.2021 року ОСОБА_1 повідомив Приватного виконавця Ляпіна Д.В. про належне йому майно та грошові кошти, за рахунок яких можливо виконати рішення суду.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.12.2018 року відмовлено у задоволенні подання Державного виконавця Кудрановського Ю.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 .

Постановою Київського апеляційного суду від 14.03.2019 року ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26.12.2018 року скасовано та постановлено нове судове рішення, яким подання Державного виконавця Кудрановського Ю.В. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання ним виконавчого листа, виданого Печерським районним судом м. Києва 11.11.2015 року у справі №757/17997/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 25 174 863 грн. 39 коп. суми боргу, 3 654,01 грн. судових витрат.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.07.2020 року у справі № 757/17997/14-ц, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 07.09.2020 року, відмовлено боржнику у задоволенні клопотання про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Згідно з ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він, зокрема, ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань.

За положеннями п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Обмежуючи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним виконавчого листа, виданого Печерським районним судом м. Києва 11 листопада 2015 року у справі №757/17997/14-ц, апеляційний суд (постанова від 13 березня 2019 року) керувався тим, що сума заборгованості є значною, рішення суду не виконується боржником з 2015 року, проте за даними Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 протягом 2015 - 2016 років багаторазово перетинав кордон України, тобто має реальні можливості виконувати обов`язок щодо виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини, оскільки будь-яких доказів того, що поїздки ОСОБА_1 за кордон України оплачувались не ним особисто, матеріали справи не містять. Зазначені обставини свідчать про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків. І на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань вже відбувся і є об`єктивно наявним та вбачається з матеріалів виконавчого провадження.

Частинами 5-7 ст. 441 ЦПК України встановлено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

ОСОБА_1 звертаючись до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України посилається на те, що він вчинив усі можливі дії, спрямовані на виконання рішення суду та погашення заборгованості; обмеження його у праві виїзду за межі України триває понад два роки, при цьому виконавцями не вчиняються дії, спрямовані на погашення заборгованості за рахунок наявного у боржника майна та коштів; боржник прагне виконати рішення суду, а обмеження його у праві виїзду за межі України порушує його право на вільне пересування, передбачене Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом із тим, колегія суддів погоджується із позицією суду першої інстанції про те, що вказані обставини не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки обмежувальний захід було застосовано до боржника у зв`язку із встановленням судом факту свідомого ухилення від виконання рішення суду.

Згідно з поясненнями Приватного виконавця Ляпіна Д.В., викладеними у запереченнях до заяви про скасування тимчасового обмеження, звернути стягнення на майно боржника неможливо, оскільки боржник не надає документів, що підтверджують його право власності на нерухоме майно та виписок з рахунка в цінних паперах в депозитарній установі; на письмові вимоги Приватного виконавця Ляпіна Д.В. ПАТ «Укргазбанк», ПАТ «Банк Восток» та АТ «Альфа-Банк» (правонаступник ПАТ «Укрсоцбанк») інформації про відкриті депозитні рахунки та про залишки грошових коштів на всіх рахунках боржника не надали; належні боржнику земельні ділянки, що знаходяться у с. Бобриця Києво-Святошинського району Київської області, передані в іпотеку ТОВ «ФК «Фонд фінансових зобов`язань», яке на запит приватного виконавця щодо розміру заборгованості боржника перед ним та щодо надання письмової згоди на звернення стягнення на предмет іпотеки відповіді не надало. 09.08.2021 року Приватним виконавцем Ляпіним Д.В. винесено постанову про арешт майна боржника та направлено вимоги до ПАТ «Трест «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього» та до арбітражного керуючого Демчана О.І. щодо надання інформації про право вимоги боржника до ПАТ «Трест «Київміськбуд-1» ім. М.П. Загороднього». Також, згідно з актом Приватного виконавця Ляпіна Д.В. від 02.08.2021 року боржник усупереч накладеному арешту на належне йому нерухоме майно відчужив земельну ділянку площею 0,0979 га за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок за цією ж адресою. Крім того, всупереч вимогам постанови Приватного виконавця Ляпіна Д.В. від 30.04.2021 року боржник не подав декларацію про доходи та майно. Таким чином, вбачається свідоме невиконання боржником рішення суду.

Посилання в апеляційній скарзі щодо часткового виконання рішення суду не спростовують висновків суду, оскільки сума коштів, яка підлягає стягненню є значною та становить, як зазначено приватним виконавцем, за виконавчим провадженням № 65301917 - 25 451 021,84 грн.; за виконавчим провадженням № 65315948 - 25 158 300,76 грн.

Доводи скаржника про те, що належні боржнику земельні ділянки знаходяться в іпотеці, у зв`язку із чим останній просив приватного виконавця з`ясувати у іпотекодержателя ТОВ «ФК «Фонд боргових зобов`язань» можливість звернення стягнення на зазначені ділянки судом не приймається, оскільки сам боржник повинен бути зацікавлений у якнайшвидшому виконанні зобов`язання.

Посилання апелянта на те, що ухвалою господарського суду Чернігівської області від 02.11.2017 року в межах справи про банкрутство ПАТ трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього було визнано кредиторські вимоги ОСОБА_1 в розмірі 24 736 986,32, у зв`язку із чим боржник є кредитором ПАТ трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього та в рахунок погашення заборгованості перед ОСОБА_2 запропонував можливість відступлення права грошової вимоги до ПАТ трест «Київміськбуд-1» не заслуговують на увагу, оскільки боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора (ст. 520 ЦК України).

Апелянтом зазначається про імовірні пропозиції щодо укладення в майбутньому відповідних договорів в рахунок виконання взятих на себе зобов`язань, однак реальних дій щодо цього заявник не вчиняє.

Апеляційним судом не встановлено обставини для скасування обмеження у праві виїзду за межі України, накладеного на заявника внаслідок невиконання останнім своїх зобов`язань за рішенням суду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою та не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Положеннями ч. 1 ст. 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді