ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

09 лютого 2021 року

м. Харків

справа № 642/2388/20

провадження № 22-ц/818/653/22

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії - Тичкової О.Ю., Маміної О.В.

за участю секретаря Гармаш К.В.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представник відповідача ОСОБА_3 : ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності, з апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 07 червня 2021 року, в залі суду в місті Харків,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визнати за нею право власності на 51/800 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на 34/800 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилалася на те, що ОСОБА_1 на праві власності належить 467/800 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Інша частка майна 214/800 належить ОСОБА_3 . Вищевказане майно ОСОБА_1 успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_7 . Батьками чоловіка позивачки були « ОСОБА_8 » та « ОСОБА_9 ». Ще за життя за ОСОБА_8 згідно рішення Народного суду Ленінського району м. Харкова від 19.02.1963 року було визнано право власності на 1/8 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , після смерті його нерідної матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно Рішення № 149/4 виконавчого комітету Ленінської районної Ради депутатів трудящих від 12 жовтня 1965 року (а.с. 9) по провул. Старобільський, буд. 8 у м. Харків між співвласниками було перерозподілено ідеальні частки наступним чином: ОСОБА_5 51/800 частин (замість 1/8); ОСОБА_10 34/800 частин (замість 1/12); ОСОБА_11 34/800 частин (замість 1/12); ОСОБА_12 68/800 частин (замість 2/12); ОСОБА_13 34/800 частин (замість 1/12); ОСОБА_14 34/800 частин (замість 1/12); ОСОБА_15 146/800 частин(замість 1/12); ОСОБА_16 34/800 частин (замість 1/12); ОСОБА_6 34/800 частин (замість 1/12); ОСОБА_8 331/800 частин(замість 1/8). Таким чином, власністю родичів сім`ї ОСОБА_17 , які набули своїх часток згідно вищевказаного рішення була загальна частка 800/800.

Частка домоволодіння ОСОБА_16 , яка склала в подальшому 214/800 спочатку була продана ОСОБА_18 , який 03.07.2003 року продав відповідачу ОСОБА_3 . Однак, при складанні часток 467/800 (частка позивача ОСОБА_1 ) + 214/800 (частка відповідача ОСОБА_3 ) отримуємо частку 681/800. Тобто 119/800 часток, які є власністю сім`ї ОСОБА_17 до повної одиниці (800/800) не вистачає.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 січня 1997 року, виданого Державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Червенко І.В., реєстровий № 3-250, ОСОБА_7 , який є сином ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , успадкував 467/800 частин жилого будинку літ. «А-1», жилою площею 77,80 кв.м., з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_1 після померлого батька ОСОБА_8 , померлого дідуся ОСОБА_12 та померлої матері ОСОБА_9 . Однак, при видачі Державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Червенко І.В. свідоцтва про право власності ОСОБА_7 , нотаріус помилково не зазначила та не врахувала 51/800 частку, яка належала ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та частку якої за рішенням суду Народного суду Ленінського району м. Харкова від 19.02.1963 року перейшла у власність ОСОБА_8 (1/8), після смерті якого спадкоємцем майна були дружина ОСОБА_9 та його син ОСОБА_7 (чоловік позивачки). Через недбалість нотаріуса, 51/800 частку, яку фактично успадкували ОСОБА_9 , а після її смерті - її син ОСОБА_7 , та після смерті ОСОБА_10 його дружина позивачка ОСОБА_1 , втрачена частка юридично не була зареєстрована.

Стосовно визнання права власності на 34/800 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 позивач зазначила, що при збирані документів для оформлення спадщини чоловік позивачки ОСОБА_7 отримав довідку характеристику від Харківського міського Союзу народних депутатів 06.01.1994 року, відповідно до якої зазначені частки домоволодіння по АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_9 68/800, ОСОБА_16 214/800, ОСОБА_12 68/800, ОСОБА_19 34/800, ОСОБА_6 34/800, ОСОБА_5 51/800, ОСОБА_8 331/800. Частка домоволодіння ОСОБА_16 у розмірі 214/800 спочатку була продана ОСОБА_18 , який 03.07.2003 року продав відповідачу ОСОБА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу, реєстраційний № 2-1823. Впродовж тривалого часу спадок сім`ї « ОСОБА_17 » переходив тільки по факту та юридично не оформлювався, тому частка ОСОБА_6 не була закріплена за її сином ОСОБА_12 (помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ), а в подальшому за його сином ОСОБА_8 (помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ), далі за його дружиною ОСОБА_9 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ), надалі за її сином ОСОБА_7 (помер ІНФОРМАЦІЯ_6 ) і на сьогодні за його дружиною ОСОБА_1 , у зв`язку з чим спадкування відповідно вимог ч. 1 ст. 1266 ЦПК України відбувається за правом представлення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 07 червня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності задоволено. Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 51/800 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на 34/800 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції не вдаючись до оцінки даних про те, що спірна частка не зареєстрована за спадкодавцем прийшов до висновку, що відповідна частки була «фактично успадкована» спадкоємцями, а юридичне оформлення не здійснено з вини нотаріуса. Крім того, суд не звернув увагу на те, що позивач навіть не звертався до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спірну частку. Наголошує, що в рішенні, як і позові, не наведено хто із спадкоємців на час відкриття спадщини не отримав її за життя і хто мав її отримати в порядку представлення. Вказує, що суд прийшов до висновку про те, що впродовж тривалого часу спадок сім`ї ОСОБА_17 переходив тільки по факту та юридично не оформлювався, проте в абзаці 4 сторінки 6 Рішення міститься протилежний висновок суд про те, що станом на сьогоднішній день, після смерті ОСОБА_6 спадщину у розмірі 34/800 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 ніхто не прийняв. Зазначає, що суперечливість висновкам суду додають дані повідомлені позивачем про те, що виділу ідеальних часток співвласників будинку не проводилося, порядок користування будинком ніколи не визначався. Звертає увагу на те, що в рішенні не наведено коли, в який спосіб, і ким було фактично прийнято у спадок частку, що належала ОСОБА_6 .

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.09.2007, виданого державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Червенко І.В., ОСОБА_1 успадкувала 467/800 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті свого чоловіка ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , в тому числі з урахуванням Ѕ частки майна, від якої відмовився син, ОСОБА_2 (а.с. 5).

На підставі вищевказаного Свідоцтва ОСОБА_1 здійснила реєстрацію права власності на 467/800 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16055684 від 25.09.2007 (а.с. 5 зворотня сторінка).

Інша частка майна 214/800 належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 03.07.2003, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєсєдою Т.Д., реєстровий № 2-1823, що також підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 912296 від 03.07.2003 (а.с. 7-8).

Крім того, судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого Палац одруження м. Харків, 11 червня 1971 року був укладений шлюб між позивачкою ОСОБА_20 та ОСОБА_7 (а.с. 12).

Батьками чоловіка позивачки ОСОБА_7 були ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Харківським міським бюро РАЦС (а.с. 17).

Ще за життя за ОСОБА_8 згідно рішення Народного суду Ленінського району м. Харкова від 19.02.1963 року було визнано право власності на 1/8 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , після смерті його нерідної матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14).

Згідно Рішення № 149/4 виконавчого комітету Ленінської районної Ради депутатів трудящих від 12 жовтня 1965 року (а.с. 9) по провул. Старобільський, буд. 8у м. Харків між співвласниками було перерозподілено ідеальні частки наступним чином:

1) ОСОБА_5 51/800 частин (замість 1/8);

2) ОСОБА_10 34/800 частин (замість 1/12);

3) ОСОБА_11 34/800 частин (замість 1/12);

4) ОСОБА_12 68/800 частин (замість 2/12);

5) ОСОБА_13 34/800 частин (замість 1/12);

6) ОСОБА_14 34/800 частин (замість 1/12);

7) ОСОБА_15 146/800 частин(замість 1/12);

8) ОСОБА_16 34/800 частин (замість 1/12);

9) ОСОБА_6 34/800 частин (замість 1/12);

10) ОСОБА_8 331/800 частин(замість 1/8).

Таким чином, власністю родичів сім`ї ОСОБА_17 , які набули своїх часток згідно вищевказаного рішення була загальна частка 800/800.

Частка домоволодіння ОСОБА_16 , яка склала в подальшому 214/800 спочатку була продана ОСОБА_18 , який 03.07.2003 року продав це майно відповідачу ОСОБА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу, реєстраційний № 2-1823 (а.с. 7).

Так, згідно свідоцтва про право на спадщину законом від 28 січня 1997 року, виданого Державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Червенко І.В., реєстровий № 3-250, ОСОБА_7 , який є сином ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , успадкував 467/800 частин жилого будинку літ. «А-1», жилою площею 77,80 кв.м., з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_1 (а.с. 6, 198-199).

Згідно вищевказаного свідоцтва частка 467/800 складається з наступного:

1/ 331/800 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що належала ОСОБА_8 (батько ОСОБА_7 ), померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадщину після якого фактично прийняла, але юридично не оформила його дружина ОСОБА_9 ;

2/ 68/800 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що належала ОСОБА_12 (батько ОСОБА_8 та дідусь ОСОБА_7 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого Ленінським райжитлоуправлінням м. Харкова та зареєстрованого в Харківському міському БТІ за реєстрови № 24782. Спадщину після якого фактично прийняв, але юридично не оформив його син ОСОБА_8 ;

3/ 68/800 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що належала ОСОБА_9 на підставі договору дарування, посвідченого Другою Харківською державною нотаріальною конторою 23.03.1970 року, реєстраційний № 2-1793, зареєстрованого в Харківському міському бюро технічної інвентаризації 12.10.1970 р, реєстровий № 24782.

Таким чином, частки ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 успадкував чоловік позивачки ОСОБА_7 та її розмір складає 467/800.

Згідно свідоцтва про право на спадкування від 27.09.1951, виданого державним нотаріусом Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Гуцевич З.К., засвідчено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_22 є спадкоємці в рівних частках кожний на майно, що залишилось після смерті померлого у м. Харкові ІНФОРМАЦІЯ_8 , чоловіка першої та батька останніх ОСОБА_23 . Спадщина складається з половини домоволодіння, що знаходиться у АДРЕСА_1 , яка належала померлому за договором дарування, посвідченого Харківською обласною державною нотаріальною конторою 15.06.1938 року за № 17490 та зареєстрованим в Житловідділі Ленінської райради м. Харкова під № 4052 квартал 1034 23 червня 1938 року (а.с. 215).

Згідно заповіту, посвідченого 22.10.1951 року нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори, ОСОБА_6 заповіла лише 1/6 частину домоволодіння по АДРЕСА_1 своїй дочці ОСОБА_16 . Таким чином, частка Варвари збільшилася.

Згідно довідки характеристики від Харківського міського Союзу народних депутатів 06.01.1994 року, відповідно до якої зазначені частки домоволодіння по АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_9 68/800, ОСОБА_16 214/800, ОСОБА_12 68/800, ОСОБА_19 34/800, ОСОБА_6 34/800, ОСОБА_5 51/800, ОСОБА_8 331/800 (а.с. 13).

Згідно Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 15792370 станом на 03.09.2007 року, тобто вже після здійснення купівлі-продажу ОСОБА_3 214/800 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 за заявою позивачки ОСОБА_1 було. надано інформацію та встановлено, що право власності домоволодіння по АДРЕСА_1 зареєстровано за наступними особами (а.с. 183):

1/ ОСОБА_13 34/800 частки, на підставі свідоцтва про право власності б/н від 28.10.1965 РЖУ Ленінського району.

2/ ОСОБА_6 34/800 частки, на підставі свідоцтва про право власності б/н від 28.10.1965 РЖУ Ленінського району.

3/ ОСОБА_3 214/800, на підставі договору купівлі-продажу, реєстраційний № 2-1823 від 03.07.2003, приватний нотаріус ХМНО Бєсєда Т.Д.

4/ ОСОБА_7 467/800, на підставі свідоцтва про право на спадщину, реєстраційний № 3-250 від 28.01.1997, Друга Харківська державна нотаріальна контора.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Ленінським районним бюро РАЦС м. Харкова, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просила визнати за нею право власності на 51/800 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на 34/800 частин домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідачем за цим позовом позивач зазначила ОСОБА_2 .

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 відмовився від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України).

У відповідності до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу.

Також, ч. 1 ст. 1277 ЦК України закріплено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування.

Отже, ОСОБА_2 не є належним відповідачем у даній справі, оскільки відмовився від прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 12 червня 2020 року до участі у справі у якості співвідповідача був залучений ОСОБА_3 , який є співвласником спірного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Між тим, ОСОБА_3 не є учасником правовідносин, що склалися з приводу спадкування спірного будинку. Отже мав би брати участь у справі у якості 3-ї особи.

За встановлених обставин належним відповідачем у справі є територіальна громада в особі Харківської міської ради.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась із позовною заявою про визнання права власності у порядку спадкування на частки майна після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Проте, позивач ОСОБА_1 самостійного родинного зв`язку з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не має, а є дружиною ОСОБА_7 , померлого, отже є спадкоємицею не ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а ОСОБА_7 .

Між тим, як свідчать матеріали справи, питання про визнання права власності після смерті ОСОБА_7 позивач не порушує.

Позивач вважає, що набула право власності в порядку спадкування на майно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за правом представлення.

Так, відповідно до ч. 1-4 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_24 , 1949 року народження, ще не народився на час смерті ОСОБА_5 та був живим на час смерті ОСОБА_6 .

Суд першої інстанції не дав належної оцінки обставинам справи, невірно застосував норми матеріального права, внаслідок чого безпідставно задовольнив позов пред`явлений позивачем до не належного відповідача.

ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутися з позовом про визнання права власності у порядку спадкування після ОСОБА_7 до належного відповідача, яким є Харківська міська рада.

Отже, не обмежуючись доводами апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування ухваленого судом рішення, у зв`язку порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 07 червня 2021 року скасувати, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна

Повний текст постанови виготовлено 15 лютого 2022 року.