АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 липня 2022 року

м. Чернівці

справа № 715/1004/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Владичана А.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Конецька Д.Г.

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Буковина»

апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 31 березня 2022 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Маковійчук Ю.В.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Просила:

-зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія Фармінг Буковина» (далі ТзОВ «Мрія Фармінг Буковина») усунути перешкоди позивачці у користуванні належним їй майном, а саме земельною ділянкою кадастровий номер :01:002:0339, площею 2,6106 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в селі Багринівка Глибоцького району Чернівецької області, шляхом повернення їй вказаної земельної ділянки;

-скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 22 червня 2017 року №41, відомості про яку внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно за номером 2317358.

Посилалася на те, що вона є власницею земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0339, площею 2,6106 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в селі Багринівка Глибоцького району Чернівецької області.

Позивачці стало відомо про існування договору оренди землі від 22 червня 2017 року №41, який ніби то укладений між нею та ТзОВ «Мрія Фармінг Буковина».

Зазначала, що в день укладення договору оренди землі вона перебувала за кордоном, такий договір вона не підписувала, згоди на його укладення не давала.

З огляду на вказане відповідач безпідставно використовує належну їй земельну ділянку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 31 березня 2022 року в позові відмовлено.

Суд виходив з того, що договір оренди землі укладений з дотриманням форми, встановленої законом, має підписи обох сторін, а отже є укладеним. Вказаний договір зареєстрований у встановленому законі порядку та набрав чинності 26 жовтня 2017 року.

Відповідач ТзОВ «Мрія Фармінг Буковина» виплатило позивачці орендну плату за кожен рік користування земельною ділянкою.

Докази, які наявні в матеріалах справи, не доводять той факт, що підпис у договорі оренди землі виконано не позивачкою.

ТзОВ «Мрія Фармінг Буковина» користується спірною земельною ділянкою на законних підставах.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно з`ясував всі обставини справи та не надав належну оцінку доказам.

Зазначає, що судом першої інстанції не враховано те, що позивачка договір оренди землі від 22 червня 2017 року №41 не підписувала та не уповноважувала інших осіб на його підписання. Про вказану обставину свідчить, зокрема, різниця в примірниках договорів оренди землі, які надали сторони до суду. Крім того, судом не враховано відсутність позивачки в день укладення спірного договору на території України.

Вважала, що договір оренди землі між сторонами є неукладеним.

Право власності на земельну ділянку позивачкою набуто 15 серпня 2017 року та вона не могла укласти договір оренди землі 22 червня 2017 року.

ОСОБА_1 не отримувала зерно за договором оренди землі, не ставила підписи у відомостях про отримання такого зерна та нікого не уповноважувала на вказані дії. В день підписання відомостей про отримання зерна позивачка перебувала за кордоном.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ТзОВ «Мрія Фармінг Буковина» подало відзив на апеляційну скаргу.

Відповідач посилається на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що договір оренди землі є чинний. При укладенні такого договору сторони досягли всіх його істотних умов.

У висновку експертизи, який міститься в матеріалах справи, зазначено тільки припущення експерта та вказаний доказ не може свідчити про відсутність підпису ОСОБА_1 в договорі оренди землі.

Примірник договору, який був наданий позивачкою до суду першої інстанції, є недопустимим доказом.

Та обставина, що договір оренди землі був укладений до набуття ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку не було зазначено позивачкою, як підстава позову.

Перебування ОСОБА_1 за кордоном в день укладення договору оренди землі не може спростувати можливість підписання такого договору позивачкою.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Встановлено, що ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0339, площею 2,6106 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в селі Багринівка Глибоцького району Чернівецької області, що підтверджується довідкою, яка містить інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, №240550949 від 15 січня 2021 року.

Також у вказаній довідці №240550949 від 15 січня 2021 року міститься інформація щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0339 за ТзОВ «Мрія Фармінг Буковина» на підставі договору оренди землі від 22 червня 2017 року №41 (а.с.13-14).

22 червня 2017 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «Мрія Фармінг Буковина» укладено договір оренди землі №41. Згідно умов вказаного договору позивачка передала відповідачу в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0339 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в селі Багринівка Глибоцького району Чернівецької області, терміном на 7 років з моменту державної реєстрації права оренди з орендною платою у розмірі 5 процентів від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в рік у грошовій формі з можливістю виплати такої плати за згодою сторін у натуральній формі (а.с.56-58).

З висновку експерта від 15 березня 2021 року №СЕ-19/126-21/1601-ПЧ вбачається, що підпис від імені ОСОБА_1 в договорі оренди землі від 22 червня 2017 року №41 виконаний, ймовірно, не ОСОБА_1 , а іншою особою. Відповісти на питання в категоричній формі не виявилось можливим, у зв`язку з ненаданням вільних зразків підпису ОСОБА_1 (а.с.29-37).

З відомостей ТзОВ «Мрія Фармінг Буковина» від 18 грудня 2017 року, 30 листопада 2018 року, 29 листопада 2019 року, 30 листопада 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 в рахунок орендної плати за договором оренди землі від 22 червня 2017 року №41 видавалося зерно. Вказані відомості містять підписи від імені ОСОБА_1 (а.с.60-68,72-74).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що договір оренди землі укладений з дотриманням форми, встановленої законом, має підписи обох сторін, а отже є укладеним. ТзОВ «Мрія Фармінг Буковина» користується спірною земельною ділянкою на законних підставах.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що позивачкою доведено ту обставину, що вона не підписувала договір оренди землі від 22 червня 2017 року №41.

Згідно з частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями статті 113 ЦПК України передбачено, що якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що висновок експерта повинен бути чітким та категоричним.

Викладене узгоджується з правовими висновками, наведеними у постановах Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року в справі N 6-9цс12, від 17 вересня 2014 року в справі N 6-131цс14, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року в справі N 496/4851/14-ц (провадження 61-7835сво19).

У висновку експерта від 15 березня 2021 року №СЕ-19/126-21/1601-ПЧ не зроблено чіткого висновку про те, що ОСОБА_3 не підписувала договір оренди землі від 22 червня 2017 року №41. Вказаний висновок містить лише ймовірність вказаної обставини.

Крім того, не підтверджує ту обставину, що ОСОБА_3 не підписувала договір оренди землі від 22 червня 2017 року №41, перебування позивачки за межами території України.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що договір оренди землі від 22 червня 2017 року №41 є неукладеним.

Згідно частини 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі".

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо вже сам договір передбачає передання майна або інші дії, він вважається укладеним з моменту вчинення відповідної дії (частина перша - друга статті 640 ЦК України).

З огляду на вказані приписи не можна вважати неукладеним договір після його повного або часткового виконання сторонами.

Аналогічних висновків дійшла й Велика Палата у постанові від 5 червня 2018 року у справі N 338/180/17 (провадження N 14-144цс18).

З матеріалів справи вбачається, що договір оренди землі від 22 червня 2017 року виконувався сторонами. Зокрема, ОСОБА_1 отримувала зерно за вказаним договором відповідно до відомостей від 18 грудня 2017 року, 30 листопада 2018 року, 29 листопада 2019 року, 30 листопада 2020 року.

Отже, договір оренди землі від 22 червня 2017 року не можна вважати неукладеним після його часткового виконання.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_1 не підписувала відомості про отримання зерна та таке зерно не отримувала.

Помилковим є аргумент апеляційної скарги про те, що підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову є та обставина, що договір оренди землі був укладений сторонами 26 червня 2017 року, а право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 набула тільки після реєстрації такого права 15 серпня 2017 року.

Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин 1, 2 статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Частиною 1 статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

В позовній заяві має міститись посилання на те, до кого пред`явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Предмет позову - це конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, заявлена через суд.

Підстава позову - це ті юридичні факти, з яких позивач виводить свої позовні вимоги до відповідача.

Виходячи з наведеного, саме позивач визначає предмет і підстави заявленого ним позову. Натомість, встановлення обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

З позовної заяви вбачається, що позивач не обґрунтовував позов тією обставиною, що договір оренди землі був укладений сторонами до фактичного набуття права власності позивачкою на земельну ділянку, а тому вказана обставина, яка зазначена позивачкою в апеляційній скарзі, не може бути підставою для скасування судового рішення.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, який Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

Крім того, у статті 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази про те, що договір оренди землі визнавався недійсним з тих підстав, що ОСОБА_1 на день укладення такого договору не належало право власності на земельну ділянку.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 31 березня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 7 липня 2022 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: А.І. Владичан

Н.Ю. Половінкіна