Справа № 372/3497/20
Провадження № 2-87/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2022 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Потабенко Л.В.

при секретарі Буртовій О.Є.

за участю представника позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_7 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Київській області, Обухівська районна державна адміністрація Київської області про визнання права власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, державного акту про право приватної власності на землю та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2020 року позивачі через свого представника звернулись до суду з позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, державного акту про право приватної власності на землю та зобов`язання вчинити певні дії. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивачі зазначили, що рішенням виконкому Старобезрадичівської сільської ради від 18.08.1998 №6 земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 було передано у власність ОСОБА_8 , а 12.11.1998 року йому було видано державний акт про право власності на землю серія ІV-КВ № 009439. З моменту оформлення права власності на землю ОСОБА_8 та позивачі безперешкодно користувались земельною ділянкою, яка була огороджена парканом. У березні 2020 року ОСОБА_4 замовила розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі гр. ОСОБА_8 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер та його спадкоємцями є позивачі. Ознайомившись з матеріалами технічної документації позивачам стало відомо, що згідно збірного кадастрового плану земельної вбачається, що частина площі земельної ділянки з кадастровим номером :02:026:0006, яка належить ОСОБА_6 накладається на земельну ділянку :02:026:0003, яка належала спадкодавцю ОСОБА_8 .. Оскільки паркан навколо земельної ділянки більше 15 років не змінювали та не переміщували, позивачі звернулись до відповідача з проханням підписати акт про встановлення меж їх земельної ділянки, але ОСОБА_6 підписувати вказаний акт відмовилась. Згідно збірного кадастрового плану земельна ділянка позивачів накладається з земельною ділянкою відповідача, а тому позивачі вважають що дії ОСОБА_6 є протиправними, незаконними та порушують право позивачів, оскільки попередньому власнику ОСОБА_7 передавалась земельна ділянка площею 0,10 га., згідно рішення Старобезрадичівської сільської ради від 13.03.1997 року, а в Державному акті на право власності на землю зазначається площа земельної ділянки 0,131 га.. Також до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис 27.01.2017 року на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 25.09.2015 у справі № 372/2688/18-ц, яким було визнано за ОСОБА_6 право власності у порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,131 га, яка належала ОСОБА_10 , що помер у квітні 2005 року. ОСОБА_10 набув право власності на земельну ділянку загальною площею 0.131 га на підставі договору купівлі-продажу від 13.02.1998 року, а продавцем вказаної земельної ділянки був ОСОБА_7 , який набув право власності на земельну ділянку загальною площею 0,10 га на підставі рішення Виконавчого комітету Старобезрадичівської сільської ради народних депутатів від 13.03.1997 року на підставі якого останньому було видано Державний акт про право власності на земельну ділянку, однак, площа земельної ділянки при оформленні державного акту про право власності на землю збільшилась з 0,10 га на 0,131 га, у зв`язку з чим між позивачами та відповідачами виник спір так як є накладення земельної ділянки на іншу. Спадкодавець позивачів ОСОБА_8 , володів спірною частиною земельної ділянки протягом достатнього часу для набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю, а тому позивачі просять визнати за ними право спільної часткової власності з розміром часток у праві власності на земельну ділянку площею 0,1980 га з кадастровим номером :02:026:0003, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з координатами визначеними у технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки з кадастровим номером :02:026:0003 в натурі на місцевості, визнати недійсним договір купівлі продажу земельної ділянки від 13.02.1998 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , визнати недійсним та скасувати державний акт про право приватної власності на землю, виданого на ім`я ОСОБА_7 на підставі рішення Виконавчого комітету Старобезрадичівської сільської ради народних депутатів від 13.03.1997 року, зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Київській області внести зміни до Державного земельного кадастру щодо координат поворотних точок меж земельної ділянки :02:026:0003, відповідно до координат поворотних точок, визначених у технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, розробленої інженером землевпорядником ФОП ОСОБА_11 , від 22.07.2020 року та стягнути з відповідачів судові витрати.

Ухвалою судді від 19.10.2020 року позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.

24 грудня 2020 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 14.05.2021 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 23.09.2021 року задоволено клопотання представника позивачів ОСОБА_2 , до участі у цивільній справі в якості правонаступника Виконавчого комітету Старобезрадичівської сільської ради, Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області залучено Козинську селищну раду Обухівського району Київської області.

11 листопада 2021 року судом постановлено ухвалу про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шамрай Л.І. належним чином завіреної копії спадкової справи відкритої після смерті ОСОБА_8 .

Представником відповідача ОСОБА_6 адвокатом Гогільчиним С.С. було подано відзив на позовну заяву в якому представник відповідача зазначив, що у поданій до суду позовній заяві ОСОБА_6 зазначена як відповідач, але у той же час, позовна заява не вказує на жодні факти порушення, невизнання чи оспорювання суб`єктивних прав, свобод чи інтересів позивачів зі сторони ОСОБА_6 та до неї не звернена жодна позовна вимога. Щодо визнання права власності позивачів на земельну ділянку площею 0.198 га з кадастровим номером :02:026:0003 вказав, що положення набувальної давності не можуть бути застосовані у цій справі, оскільки норми ст.119 ЗКУ щодо набувальної давності застосовуються у випадках, коли громадяни не мають документів, які б свідчили про наявність у них права на земельну ділянку, а тому до спірних правовідносин не можуть бути застосовані норми чинного законодавства щодо набувальної давності. Щодо вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки вказав, що договір купівлі-продажу земельної ділянки від 13.02.1998 року не міг порушувати будь-яких прав та законних інтересів ОСОБА_8 , оскільки технічна документація по складанню державного акту на право приватної власності ОСОБА_8 га земельну ділянку з кадастровим номером :02:026:0003 виготовлялась та затверджувалась після укладення цього договору, а саме державний акт був виданий йому лише 12.11.1998 року. Щодо вимоги про визнання недійсним та скасування державного акта па право приватної власності зазначив, що фактично єдиною мотивацією для такої вимоги є розбіжність між площею земельної ділянки, вказаної в державному акті та площею, зазначеною у згаданому рішенні виконкому. Разом з тим відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15.04.1993 р. № 28, державний акт на право приватної власності на землю посвідчує право власності на землю та видається на підставі технічної документації, що зокрема включає абриси обміру земельної ділянки; план земельної ділянки, складений за результатами обміру; збірний план землевласників і землекористувачів; відомість обчислення площ; матеріали погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками землі і землекористувачами (п.1.1 та п.1.10 Інструкції). Таким чином, підставою для остаточного визначення площі земельної ділянки в державному акті про право приватної власності на землю є не акт органу місцевого самоврядування, де вказується орієнтовна площа, а технічна документація при складанні державного акта, що оформлюється за результатами фактичного обміру та визначає точну площу земельної ділянки. Виходячи з цього, розбіжність між площею земельної ділянки, зазначеною у актах органів влади та державних актах на право власності на землю, є загальною практикою. 19.01.2008 року Державною прийомною комісією Обухівської районної ради народних депутатів складено акт державної прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння ОСОБА_7 , що розташоване в АДРЕСА_2 . Згідно до вказаного акту будівництво будинку було розпочато в 1991 року та закінчено в 1997 році на земельній ділянці розміном 0,131 га. Зазначеним підтверджується, що фактична площа земельної ділянка, яка знаходилась в користуванні, а подальшому була приватизована становила 0,131 та. Вказаний акт від 19.01.2008 року затверджений виконкомом Старобезрадичівської сільської ради за № 2/4 29.01.1998 р., тобто фактично підтверджено введення в експлуатацію житлового будинку на земельній ділянці площею 0,131 га. Крім того, державний акт про право приватної власності на землю, виданий ОСОБА_7 втратив чинність після продажу земельної ділянки ОСОБА_10 за договором купівлі-продажу від 13.02.1998 року, що підтверджується написом на акті, вчиненим сільським головою Старобезрадичівської сільської ради від 03.10.2007 року. Таким чином вимога щодо визнання недійсним чи скасування вказаного акта позбавлена реального змісту. Крім того, чинне законодавства не передбачає можливості одночасного визнання недійсним та скасування актів державної влади чи місцевого самоврядування. Щодо прав відповідачки на земельну ділянку додав, що рішенням Обухівського районного суду від 25.09.2015 року у цивільній справі № 372/2688/15-ц за позовом ОСОБА_6 , визнано її право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,131 га, призначену для обслуговування будівель і господарських споруд у с. Нові Безрадичі. Вказане рішення суду не було оскаржене та набрало законної сили 27.10.2015 року. Враховуючи вищевикладене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

13.07.2021 року від представник позивачів ОСОБА_2 до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву представника відповідача ОСОБА_6 адвоката Гогільчина С.С. в якому представник позивачів зазначив, що не погоджується з твердженнями викладених у відзиві на позовну заяву, а саме твердження про відсутність спору не узгоджується з матеріалами справи і не відповідають дійсності, оскільки наявне накладення меж земельної ділянки позивачів, а утримання від позовну призвело б до втрати 0,02 га земельної ділянки позивачів. Заперечив щодо твердження представника про неможливість застування положення ст.344 ЦК щодо набувальної давності, оскільки ст.119 ЗК України не конкретизує положень ст. 344 ЦК України та її не можна вважати спеціальним законом, про який згадано у ч.1 ст.344 ЦПК України. Заперечення представника відповідача проти визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.02.1998 року вважає безпідставними, оскільки збільшення площі земельної ділянки у державному акті про право приватної власності на землю свідчить про вчинення самовільного заняття земельної ділянки, а на момент укладення зазначеного договору цей державний акт був дійсний, а тому його анулювання є необхідним для належного захисту прав позивачів. Крім того, щодо твердження представника відповідача, що право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:026:0003 визнано рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25.09.2015 року у справі № 372/2688/15-ц зазначив, що ні позивачі у даній цивільній справі ні їх спадкодавець ОСОБА_8 не були учасниками справи № 372/2688/15, а тому відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України, позивачі мають право спростувати обставини, встановлені зазначеним рішенням суду. Враховуючи викладене позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

В судовому засіданні представники позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, наданих поясненнях та відповіді на відзив.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні у зв`язку з тим, що на даний час відсутнє накладення меж земельних ділянок та відсутній предмет спору.

Представник Обухівської районної державної адміністрації Київської області в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника Обухівської районної державної адміністрації Київської області, при вирішенні спору по суті поклався на розсуд суду.

Представник ГУ Держгеокадастру у Київській області в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника ГУ Держгеокадастру у Київській області на підставі наданих пояснень в яких представник ГУ Держгеокадастру у Київській області повідомив, що встановлення меж земельної ділянки з кадастровим номером :02:026:0003 в натурі (на місцевості) відповідно до координат, визначених у технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) не відноситься до їх компетенції.

Інші сторони в судове засідання не з`явились, причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, надані докази до справи, судом встановлено наступні обставини.

Рішенням Виконкому Старобезрадичівської сільської ради від 18.08.1998 № 6 земельну ділянку, розташовану за адресою: Київська область Старобезрадичівська сільська рада було передано у власність ОСОБА_8 , а 12.11.1998 року йому було видано державний акт про право власності серія ІV-КВ № 009439, який посвідчував право власності на зазначену земельну.

ОСОБА_7 набув право власності на земельну ділянку загальною площею 0,10 га на підставі рішення Виконавчого комітету Старобезрадичівської сільської ради народних депутатів від 13.03.1997 року на підставі якого останньому було видано державний акт про право власності на земельну ділянку та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 973.

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу земельної ділянки укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , посвідчений державним нотаріусом Обухівської державної нотаріальної контори від 13.02.1998 року серії ААК № 736386 ОСОБА_10 набув право власності на земельну ділянку загальною площею 0.131 га, розташовану на території Старобезрадичівської сільської Ради народних депутатів надану для обслуговування будівель і господарських споруд, що знаходяться в АДРЕСА_2 .

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25.09.2015 у справі № 372/2688/18-ц позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено, визнано за ОСОБА_12 , право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 0,131 га призначеної для обслуговування будівель і господарських споруд, що знаходяться в АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу.

27.01.2017 року ОСОБА_6 зареєструвала своє право власності на земельну ділянку площею 0,131 га призначеної для обслуговування будівель і господарських споруд, що знаходяться в АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачів ОСОБА_8 , що підтверджується копіює свідоцтва про смерть від 17.03.2020 року серії НОМЕР_1 .

Спадкоємцями ОСОБА_8 є позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шамрай Л.І. від 01.10.2020 № 50/02-14, та матеріалами спадкової справи, які подали заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до наданої стороною позивача технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж (відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_8 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що згідно збірного кадастрового плану земельної ділянки вбачається, що частина площі земельної ділянки з кадастровим номером :02:026:0006, яка належить ОСОБА_6 накладається на земельну ділянку :02:026:0003, яка належала ОСОБА_8 .

Відповідно до наданої стороною відповідача технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) земельної ділянки з кадастровим номером :02:026:0006, що розташована за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., с. Нові Безрадичі з якої вбачається, що між земельними ділянками :02:026:0003 та :02:026:0006 наявний розрив, що вказує на відсутність накладень земельних ділянок.

Допитаний в судовому засіданні спеціаліст ФОП ОСОБА_11 , суду показав, що накладення земельних ділянок позивачів та відповідачів на місцевості не існує, огорожа не переносилась. Однак коли він виготовляв збірний кадастровий план земельної ділянки позивачів вбачається, що частина площі земельної ділянки з кадастровим номером :02:026:0006, яка належить ОСОБА_6 накладається на земельну ділянку :02:026:0003, яка належала ОСОБА_8 , це пов`язано з тим, що координати поворотних точок земельних ділянок які розташовані на тій вулиці були зміщені, тобто вони були зміщені у всих землевласників. Після того як відповідачка повторно виготовила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі де правильно були зазначені координати поворотних точок жодних накладень координат не існує і земельні ділянки сторін в базі не накладаються і в позивачів немає перешкод в оформленні права власності.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Відповідно до частин другої та третьої статті 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно із частиною шостою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

За змістом пункту 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376, закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Згідно з пунктом 2.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року № 43, роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта.

У постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 580/168/16-ц (провадження № 61-19526сво18) зроблено висновок про те, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків

Відповідно до статті 106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника суміжної земельної ділянки сприяння встановленню межових знаків, у разі якщо вони відсутні, зникли, перемістилися або стали невиразними. У разі відсутності згоди власника суміжної земельної ділянки встановлення спільних меж здійснюється за рішенням суду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з наданих суду доказів, стороною позивачів не надано доказів щодо наявності існування спору на час прийняття рішення, оскільки з показів допитаного в судовому засіданні спеціаліста та матеріалів справи, а саме з наданої стороною відповідача ОСОБА_6 технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) земельної ділянки з кадастровим номером :02:026:0006, що розташована за адресою: Київська обл., Обухівський р-н., с. Нові Безрадичі вбачається, що між земельними ділянками :02:026:0003 та :02:026:0006 наявний розрив, що вказує на відсутність будь-яких накладень земельних ділянок, та наявності існування спору, що також було підтверджено показами спеціаліста.

Суд, розглянувши справу в межах позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності,проаналізувавши чинне матеріальне право, що передбачає відповідні правовідносини,приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76, 77, 81, 82, 89, 110, 206, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.106,116,118, 152, Земельного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_7 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Київській області, Обухівська районна державна адміністрація у Київській області про визнання права власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, державного акту про право приватної власності на землю та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 01.02.2022 року.

Суддя: