ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 683/2067/21

Провадження № 22-ц/4820/157/22

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Дубова М.В.

за участю позивачки ОСОБА_1 , представника відповідача ТОВ «Агро-Регіон Любар» Овчіннікової О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №683/2067/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2021 року (суддя Андрощук Є.М., повне судове рішення складено 18 жовтня 2021 року) та додаткове рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2021 року (суддя Андрощук Є.М., повне судове рішення складено 09 листопада 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Регіон Любар» про розірвання договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представника учасника справи, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду ОСОБА_1 зазначала, що 21.07.2018 між нею та ТОВ «Агро-Регіон Любар» в її особі, як директора, діючого на підставі Статуту товариства, з метою отримання прибутку у вигляді орендної плати, на вигідних для себе умовах, що не відповідає вимогами ст. 215 ЦК України було укладено договір оренди земельної ділянки строком до 28.09.2028 (надалі Договір). Позивачка посилається на те, що з кінця 2019 року вона не є директором ТОВ «Агро-Регіон Любар» та не є його працівником і 04.02.2020 вона надіслала лист з проханням розірвати вищевказаний Договір, однак 17.02.2020 отримала відмову.

Позивачка посилається на те, вона зі своїм чоловіком, який є головою ФГ «Мальви» в с.Коржівка Старокостянтинівського району здійснює спільну підприємницьку діяльність для отримання прибутку в інтересах сім`ї, а земельна ділянка, що перебуває в оренді відповідача, необхідна для здійснення господарської діяльності ФГ «Мальви» для забезпечення сімейних потреб і утримання її відповідачем перешкоджає можливості реалізувати право позивачки на здійснення спільної сільськогосподарської діяльності та реалізації права власності на землю.

А тому позивачка просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,01 га кадастровий номер земельної ділянки :03:007:0123 від 21.07.2018, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агро-Регіон Любар» і скасувати його державну реєстрацію.

25.10.2021 до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області надійшла заява представника відповідача ТОВ «Агро-Регіон Любар» адвоката Овчіннікової О.С. від 12.10.2021 про вирішення питання про розподіл витрат після ухвалення рішення по суті. І в обґрунтування заяви вказується, що правничу допомогу Товариству у справі надавала адвокат АО «ОМП» Овчіннікова О.С. на підставі договору про надання правової допомоги №08/10-2021 від 08.10.2021. Із відзивом відповідач повідомляв суд та інших учасників справи щодо орієнтовного розрахунку розміру судових витрат, а саме витрат на правову допомогу, які останній очікує понести за названим договором з АО «ОМП» по завершенню розгляду справи. Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2021 року заяву представника відповідача ТОВ «Агро-Регіон Любар» адвоката Овчіннікової О.С. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Агро-Регіон Любар» 10005,40 грн судових витрат, в іншій частині заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись із цими рішеннями суду, ОСОБА_1 оскаржила їх в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянтка зазначає, що спірний Договір від імені відповідача вона підписувала особисто, керуючись власними інтересами, з метою отримання прибутку у вигляді орендної плати, під тиском з боку власника, що не відповідало вимогам ст. 215 ЦК України. Проте, при винесені рішення судом не було застосовано позицію Верховного суду, що висловлена в постанові КЦС ВС №198/1022/19 від 19.03.2021, де зазначено, що договір оренди земельної ділянки підлягає достроковому розірванню внаслідок збігу в одній особі власника (або уповноваженого ним органу) та орендодавця.

Також апелянтка вказує, що при звільненні вона була змушена під тиском підписати договір, в якому в ультимативній формі був зазначений ряд вимог, згідно з якими вона не мала права контактувати з усіма службами компанії, зокрема із земельним відділом, що є своєрідною дискримінацією її, як пайовика компанії.

Крім того, як зазначає апелянтка, її чоловік є головою ФГ «Мальви», що займається вирощуванням зернових, бобових та насіння олійних культур і спірна земельна ділянка необхідна для здійснення спільної господарської діяльності, що також перешкоджає в реалізації її права власності на землю.

Поміж того, ОСОБА_1 зазначає, що при частковому задоволенні вимог представника відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу АО «ОМП» в сумі 10005,40 грн, суд безпідставно стягнув цю суму, порушивши критерій розумності адвокатських послуг. Так, апелянтка зазначає, що ознайомлення з матеріалами справи (12 аркушів), підписання договору, заповнення ордера, склало 3 години 40 хвилин, замість 30 хвилин, підготовка відзиву 2 аркуші, збір доказів (надані відповідачем протокол 3 аркуші), заява про приєднання доказів склали 4 години, замість 1 години; підготовка заяви про відшкодування судових витрат 1 аркуш, засвідчення копій проставити 3 відтиски печатки, організація відправки по пошті ( заповнення даних на конверті) склало 4 години 7 хвилин, замість 30 хвилин; участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції склало 1 годину, замість 40 хвилин, оскільки були перерви; підготовка заяви про доручення доказів щодо судових витрат (своїх, для себе) та організація відправки до суду (заповнення даних конверта) склало 1 годину 5 хвилин, замість 25 хвилин, тобто обсяг наданих послуг є незначним та нескладним.

Зважаючи на викладене, апелянтка просить суд скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове, яким її позов задовольнити та відмовити в задоволенні заяви ТОВ «Агро-Регіон Любар» про стягнення витрат на правову допомогу в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Агро-Регіон Любар» погоджується із висновками суду першої інстанції та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. Представник відповідача зазначає, що Договір від 21.07.2018 був підписаний від імені відповідача позивачкою, як його одноосібним виконавчим органом, так як на момент підписання спірного Договору ОСОБА_1 займала посаду директора у товаристві. І підписання договорів оренди землі входило до компетенції позивачки та був погоджений учасниками відповідача. А посилаючись на ст. ст. 203, 215 ЦК України позивачка не пояснює, яке саме порушення, на її думку, мало місце та з яких обставин вона вбачає наявність такого порушення. Аналогічним чином позивачка, посилаючись на ч. 2 ст. 207 ЦК України нічим не спростовує факту підписання договору обома сторонами (навпаки визнає вчинення нею таких підписів безпосередньо в тексті скарги).

Також, укладення та підписання договору з позивачкою відбувалось на типових умовах як з іншими орендодавцями і погоджувалось учасниками відповідача, що є прямим доказом відповідності його укладення інтересам відповідача, а саме по собі право власності на земельну ділянку не дає права позивачці відмовитись від своїх зобов`язань за Договором та вимагати її дострокового повернення. І ТОВ «Агро-Регіон Любар» належним чином протягом строку дії договору виконує обов`язки за Договором, використовуючи ділянку за цільовим призначенням, а позивачка не спростовує факт того, що відповідач є належним орендарем, а її бажання змінити особу-орендаря на ФГ свого чоловіка не є достатнім для розірвання Договору в судовому порядку.

Також, ТОВ «Агро-Регіон Любар» зазначає, що 01.02.2019 між відповідачем і позивачкою при звільненні останньої був укладений договір про припинення трудових відносин, яким до позивачки були встановлені вимоги щодо захисту ділової репутації відповідача та щодо обмежень у переманюванні працівників на іншу роботу, який ОСОБА_1 підписала свідомо та без примусу.

ТОВ «Агро-Регіон Любар» вважає, що ОСОБА_1 не доводить неспівмірність витрат на правову допомогу, що були понесені відповідачем. Згідно звіту адвокатом був складений проект та організовано отримання довіреності на представництво в суді, підготовлена заява про вступ у справу в якості представника та подано останню через «Електронний суд». Окрім того, була підготовлена та подана заява про участь у справі в режимі відеоконференції, разом підготовка та подання цих документів становило 1,20 години. Також, ТОВ «Агро-Регіон Любар» вважає безпідставними доводи позивачки щодо можливості написання відзиву за 1 годину та відправку його поштою за 30 хвилин, адже незалежно від складності справи, написання відзиву є інтелектуальною роботою, а організація відправки відзиву спочатку поштою, а потім емейлом вимагає значного часу для друку, підписання, засвідчення, заповнення конвертів, описів вкладення у цінні листи, повідомлень про вручення (для пошти), візит на пошту, очікування у черзі, відправка і т.д., а тому виконана робота вимагала наведеного у звіті обсягу часу.

Позивачка ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з підстав у ній наведених.

Представник ТОВ «Агро-Регіон Любар» Овчіннікова О.С. заперечила щодо доводів апеляційної скарги та просить судові рішення залишити без змін.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,01 га кадастровий номер :03:007:0123, що підтверджується даними інформації з Держреєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держреєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №172126949 від 01.07.2019 (т.1 а.с.9).

І 21 липня 2018 року між ОСОБА_1 , «Орендодавцем» та ТОВ «Агро-Регіон Любар», «Орендарем» в особі директора Бачинської Л.П. укладено договір оренди земельної ділянки №229 сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,01 га кадастровий номер :03:007:0123, що знаходиться на території Хмельницької області Старокостянтинівського району Коржівської сільської ради, на строк 10 років (т. 1 а.с.7-8).

Відповідно до п. 35 Договору, що укладений між сторонами дія Договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання Орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи Орендаря.

В силу п. 36 Договору дія Договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою; рішення суду на вимогу однієї із сторін унаслідок систематичного невиконання другою стороною обов`язків, передбачених Договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Розірвання Договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається (п. 37 Договору).

Згідно положень Статуту ТОВ «Агро-Регіон Любар», затвердженого протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Агро-Регіон Любар» №220316 від 22.03.2016 (надалі Статут), директор в межах своєї компетенції укладає від імені Товариства договори, необхідні для господарської діяльності Товариства, ціна кожного з яких не перевищує 100000 грн (п.7.5.3 Статуту); директор повинен розкривати інформацію про наявність у нього зацікавленості у вчиненні будь-якого правочину стосовно Товариства (конфлікту інтересів) (п.7.9 Статуту); директор вважається заінтересованим у вчиненні відповідного правочину у випадку, якщо він: є однією із сторін правочину (п.п.1 п.7.10 Статуту) (т. 1 а.с. 58-59).

В п. 7.11 Статуту закріплено, що у випадку рішення про вчинення Товариством правочину, щодо якого є зацікавленість директора приймається зборами учасників (т. 1 а.с. 59).

Як слідує з протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Агро-Регіон Любар» №21072018/1 від 21.07.2018 на виконання п.7.11 Статуту Товариства надано згоду на укладення та підписання Товариством в особі директора Товариства Бачинською Л.П. правочину, щодо якого наявна заінтересованість останньої, а саме договору оренди землі належної ОСОБА_1 земельної ділянки № НОМЕР_1 з кадастровим номер :03:007:0123, розташованій на території Хмельницької області Старокостянтинівського району Коржівської сільської ради загальною площею 2,01 га на умовах, які відомі сторонам (т. 1 а.с. 62-63).

Відповідно до відповіді директора ТОВ «Агро-Регіон Любар» від 17.02.2020 на звернення ОСОБА_1 від 04.02.2020 про розірвання в добровільному порядку договору оренди землі від 21.07.2018 Товариство виконує усі свої зобов`язання за договором вчасно і підстав для його розірвання немає (т. 1 а.с.12).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вірно виходив з того, що ОСОБА_1 , будучи директором ТОВ «Агро-Регіон Любар» при укладанні спірного Договору діяла в межах та відповідно до своїх посадових обов`язків директора Товариства і позивачкою не доведено наявність законних підстав для розірвання спірного Договору. А отже і відсутні підстави для скасування державної реєстрації Договору, як похідної вимоги від первісної.

При постановленні додаткового рішення щодо судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що на обґрунтування розміру понесених витрат на правничу допомогу представником відповідача адвокатом Овчінніковою О.С. надано договір про надання правової допомоги від 08.10.2021 №08-10-2021 з стром дії до 31.12.2023 (т. 1 а.с. 78-82).

І відповідно до п. 2.1.1 якого правову допомогу в усіх судових установах України всіх юрисдикцій та інстанцій на всіх стадіях процесу ТОВ «Агро-Регіон Любар» надає адвокатське об`єднання «ОМП»; розмір витрат на правову допомогу (винагорода гонорар) визначається за погодженою годинною ставкою роботи адвоката 1316,5 грн/год без ПДВ. (п.4.1 Договору); у разі надання правової допомоги з судового представництва повний розрахунок за таку допомогу можливий після прийняття рішення у справі відповідної інстанції (п.4.3 Договору).

В силу наказу №13-К Адвокатського об`єднання «ОМП» від 05.06.2019 ОСОБА_2 переведено на посаду адвоката на 0,5 ставки з 06 червня (т. 1 а.с.83).

Згідно звіту про правову допомогу, надану АО «ОМП» компанії ТОВ «Агро-Регіон Любар» у справі №683/2067/21 (т. 1 а.с. 152-153, 164) за період з 08.10.2021 по 18.10.2021 виконано наступні роботи з витратою часу та вартістю робіт: 08.10.2021 ознайомлення з матеріалами справи, складання та організація підписання договору про надання правової допомоги для представництва у суді, аналіз законодавства та підготовка стратегії захисту клієнта, підготовка заяви про вступ у справу - 3,4 години /ставка 1316,50 грн/, а всього 4476,10 грн; 11.10.2021 підготовка відзиву, збір доказів - 4 години /ставка 1316,50 грн/, а всього 5266 грн; 12.10.2021 підготовка заяви про відшкодування судових витрат, фіналізація відзиву, друк додатків до відзиву, засвідчення копій документів, організація відправки документів до суду та позивачу поштою (підготовка описів вкладення у цінні листи та конвертів, рекомендованих) - 4,7 години /ставка 1316,50 грн/, а всього 6187,55 грн; 13.10.2021 участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - 1 година /ставка 1316,50 грн/, а всього 1316,50 грн; 18.10.2021 підготовка заяви про долучення доказів (щодо судових витрат) до матеріалів справи та організація подання (відправки) до суду - 1 години /ставка 1316,50 грн/, а всього 1974,75. Всього -14,6 годин та вартість послуг - 19220,90 грн.

Відповідно до акту приймання-передачі правової допомоги від 18.10.2021 згідно з договором про надання правової допомоги №08-10-2021 від 08.10.2021 АО «ОМП» надало ТОВ «Агро-Регіон Любар» правову допомогу у справі №683/2067/21 за період з 08.10.2021 по 18.10.2021 і вартість, вищевказаної правової допомоги становить 19220,9 грн (т.1 а.с. 172).

Згідно даних платіжного доручення №3410 від 25.10.2021 ТОВ «Агро-Регіон Любар» сплатило АО «ОМП» (АТ «Райффайзен Банк Аваль») 19220,90 грн оплати за надання правової допомоги у справі №683/2067/21 згідно рахунку №10.21-067 від 18.10.2021 (т. 1 а.с.175).

Стягуючи із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Агро-Регіон Любар» 10005,40 грн витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходячи із складності справи прийшов до вірного висновку про не співмірність зазначеного часу, затраченого адвокатом АО «ОМП» на виконання робіт із надання правничої допомоги та виконаного об`єму таких робіт.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам матеріального і процесуального права та узгоджуються із матеріалам справи.

Так, відповідно до частини першої статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» (надалі Закон № 161-XIV) відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За приписами статті 1 Закону № 161-XIV, яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

У пункті «б» частини першої статті 90 ЗК України закріплено право власника земельних ділянок самостійного господарювання на землі.

Відповідно до статті 13 Закону № 161-XIV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до вимог статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами першою-четвертою статті 31 Закону № 161-XIV, який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні до спірних правовідносин, передбачено, що договір оренди землі припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійного договору (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства/концесії).

Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

У частині першій статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції невірно та неповно з`ясовано обставини справи щодо підписання договору оренди, тому неправильно застосовано норму матеріального права є голослівними.

Так, встановивши, що позивачка просила розірвати спірний Договір з підстав його недійсності, а саме збігу в одній особі орендодавця та орендаря, суд першої інстанції врахувавши правомірність укладення цього Договору ОСОБА_1 , як фізичною особою та ТОВ «Агро-Регіон Любар» в особі директора Бачинської Л.П. за згоди загальних зборів Учасників Товариства від 21.07.2018, що передбачено п. 7.11. Статуту та врахувавши положення п. 35, п. 36 та п. 37 Договору прийшов до вірного висновку про відсутність законних підстав для розірвання спірного Договору саме з такої підстави.

А бажання позивачки самостійно разом із чоловіком обробляти земельну ділянку не є окремою підставою, визначеною законом або договором, для розірвання спірного Договору.

Зазначений висновок узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 03 березня 2021 року у справі № 198/631/19, від 11 березня 2021 року у справі № 198/877/19, від 19 березня 2021 року у справі №198/1022/19.

Аргументи апеляційної скарги про те, що позивачка при звільненні була змушена під тиском підписати договір, в якому наявні вимоги про відсутність у неї можливості контактувати із усіма службами компанії, що є дискримінацією на законність оскаржуваного судового рішення не впливає, адже це не є підставою для розірвання спірного Договору.

Інших окремих підстав як в сукупності, так і окремо, необхідних і достатніх для розірвання спірного Договору, в тому числі наявність істотних порушень договору орендарем, позивачкою не наведено.

Разом з тим, слід зазначити, що предметом позову у справі №198/1022/19, на яку посилається апелянтка, є розірвання договору оренди земельної ділянки з підстав надання Товариством згоди на його розірвання кожні п`ять років, без будь-яких додаткових підстав, окрім потреби чи бажання позивача, тобто різне розумінням та тлумаченням сторонами змісту пункту 7 договору оренди землі, а не розірвання договору оренди земельної ділянки внаслідок збігу в одній особі власника (або уповноваженого ним органу) та орендодавця.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції стягнувши із ОСОБА_1 10005,40 грн судових витрат не врахував, що ця сума є нереальною та надто завищеною і порушив критерії розумності адвокатських послуг, судова колегія вважає їх не доведеними.

Так, згідно з положенням п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

За змістом ч.ч.2, 4 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК).

Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У практиці Європейського суду з прав людини, що є джерелом права в Україні відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, зокрема в справі «East/West Allians Limited» проти України» суд, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

З врахуванням наведених норм права, аргументів, викладених ОСОБА_1 у заяві про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, суд першої інстанції вірно констатував, що ця справа не є складною, результати її вирішення не можуть вплинути на репутацію сторони та викликати публічний інтерес, а тому з врахуванням оцінених у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України надані представником відповідача письмові докази (т. 1 а.с.78-83, 51, 157-158, 164-165, 172,175) прийшов до вірного висновку про те, що стягненню з позивачки підлягає вартість оплаченої відповідачем правової допомоги за 7 год 30 хв в сумі 10005,40 грн (19220,90 грн 9215,50 грн (7 год х 1316,50 грн)).

А доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині незаконності додаткового рішення суду першої інстанції є ідентичними обґрунтуванням клопотання позивачки про зменшення витрат на оплату правничої допомоги від 03.11.2021 та вже були враховані судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного додаткового рішення.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування оскаржуваних рішень, судом першої інстанції не допущено.

Рішення суду ґрунтуються на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 жовтня 2021 року та додаткове рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 лютого 2022 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай