Ухвала

07 липня 2022 року

м. Київ

справа № 752/8829/20

провадження № 61-6155cк22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 вересня 2021 року у складі судді Хоменко В. С., та постанову Київського апеляційного суду від 02 червня 2022 року у складі колегії суддів: Ратнікової В. М., Борисової О. В., Левенця Б. Б., у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, інфляційних втрат та 3% річних,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс» (далі - ТОВ «Ліко-житлосервіс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті наданих житлово-комунальних послуг у розмірі 11 006,97 грн, 3% річних у розмірі 286,26 грн та інфляційні втрати у розмірі 519,80 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07 вересня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 червня 2022 року, позов ТОВ «Ліко-житлосервіс» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Ліко-житлосервіс» заборгованість за оплату послуг станом на 27 квітня 2021 року за період з жовтня 2017 року по березень 2021 року в розмірі 11 006,97 грн, інфляційні втрати в розмірі 519,80 грн, 3 % річних в розмірі 286,26 грн, а всього - 11 812,23 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

04 липня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 червня 2022 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у справі № 752/8829/20 становить 11 812,23 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 752/8829/20 є малозначною у силу вимог закону.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 вересня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 червня 2022 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс» (змінена назва товариство з обмеженою відповідальністю «Венеція») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, інфляційних втрат та 3% річних.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков