Ухвала

06 липня 2022 року

м. Київ

справа № 295/102/21

провадження № 61-5888ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ярош Володимир Васильович, на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12 травня 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Державна казначейська служба України, в якому просить суд стягнути з держави через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 34 392,22 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12 травня 2021 року позов задоволено частково, стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2 000 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та Департаменту патрульної поліції залишено без задоволення, рішення Богунського районного суду м. Житомира

від 12 травня 2021 року залишено без змін.

27 червня 2022 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - адвокат Ярош В. В. подав касаційну скаргу на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12 травня 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Безпосередньо в касаційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження рішення Богунського районного суду м. Житомира

від 12 травня 2021 року та постанови Житомирського апеляційного суду

від 16 лютого 2022 року, посилаючись на те, що копію постанови апеляційного суду заявник отримав 22 лютого 2022 року, однак 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан і подання касаційної скарги стало неможливими через евакуацію заявника за межі Житомирської області, що унеможливило узгодження з ним правової позиції. Крім того 25 лютого 2022 року представник позивача був зарахований до складу ЗСУ, де перебуває до цього часу, що вплинуло на можливість подати касаційну скаргу у встановлений законом строк.

Наведені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження є поважними та пропущений строк необхідно поновити.

Разом із тим колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

ОСОБА_1 реалізував своє право на апеляційний перегляд справи № 295/102/21.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи

від 07 лютого 1995 року, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії», № 40160/12) вказав на обмеженість доступу до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», «Шамоян проти Вірменії»).

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 1 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята

статті 19 ЦПК України).

Ціна позову в розглядуваній справі становить 34 392,22 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2022 року (2 481 грн х 100 = 248 100 грн).

Отже справа № 295/102/21 є малозначною в силу закону. Належність справи до категорії малозначних для її учасників була передбачуваною.

Касаційна скарга не містить посилань на наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі; позивачем реалізовано право на апеляційний перегляд справи; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, а наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не встановлена, то відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, статтею 390, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12 травня 2021 року та постанови Житомирського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року у цивільній справі № 295/102/21.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ярош Володимир Васильович, на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12 травня 2021 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року у цивільній справі № 295/102/21.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта