Номер провадження: 22-ц/813/8598/22
Справа № 523/5901/20
Головуючий у першій інстанції Огренич І.В.
Доповідач Пузанова Л. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Пузанової Л.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Зєйналова А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Акцент-Банк" на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2022 року, у справі за позовом Акціонерного товариства "Акцент-Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

21 квітня 2020 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, що утворилася за укладеним з нею 28.01.2019 року кредитним договором № SAMABWFC1 та розмір якої станом на 06.04.2020 року становить 21 088,64 грн.

20 травня 2020 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси.

28 грудня 2020 року представник Акціонерного товариства «Акцент-Банк» Шкапенко О.В. надіслав до суду письмову заяву, в якій просив прийняти відмову АТ «А-Банк» від позову до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості та закрити провадження у справі.

29 грудня 2020 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси заяву представника Акціонерного товариства «Акцент-Банк» Шкапенка О.В. про відмову від позову та закриття провадження по справі задоволено. Прийнято відмову позивача від позову та провадження по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрито.

11 січня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат ПавлишинЮ.М. подав до Київського районного суду м. Одеси заяву про компенсацію здійснених судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, пославшись як на підставу для задоволення заяви на положення частини 5 статті 142 ЦПК України та зазначивши, що відповідачка пред`явлені до неї банком вимоги не визнала, оскільки кредитний договір з ним не укладала, кредитну карту та грошові кошти не отримувала. Для підтвердження заперечень відповідачки ним на підставі укладеного 09.07.2020 року договору про правову допомогу вчинено цілий ряд процесуальних дій, які підтверджуються актом виконаних робіт від 10.01.2021 року та матеріалами цивільної справи. Закриваючи провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову, суд не вирішив питання щодо розподілу судових витрат, хоча у відзиві на позов була заявлена вимога відповідачки про стягнення з банку понесених нею судових витрат, надавався попередній розрахунок їх розміру та витяг із договору про надання правової допомоги. Просив стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 800грн, із яких вона сплатила йому (адвокату) лише 2 600грн.

Заява розглядалася судом першої інстанції двічі.

Останньою ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26.09.2022 року заяву представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката ПавлишинаЮ.М. задоволено. Суд стягнув із Акціонерного товариства "Акцент-Банк" на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 7 800грн.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство "Акцент-Банк" просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

В обґрунтування доводів скарги зазначило про те, що судове рішення постановлено з порушенням процесуальних норм права, зокрема статті 83 ЦПК України, якою передбачено обов`язок сторін та інших учасників справи подавати докази у встановлені законом чи судом строки, надсилаючи або надаючи їх копії іншим учасникам справи, в той час як подані відповідачкою до суду акт виконаних адвокатом робіт та квитанції про їх оплату до банку не надходили. Вважає також, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним із ціною позову, яка становить 21 088,64грн, тому відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України підлягає зменшенню.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки- адвокат Павлишин Ю.М. доводи скарги не визнав, просив її відхилити і стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 понесені на сплату судового збору при поданні апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, постановлену 12 січня 2021 року про відмову у задоволенні заявленої нею вимоги, витрати в розмірі 908грн та заявив про те, що докази витрат відповідачки на правову допомогу під час перегляду судового рішення в апеляційному порядку будуть подані ним в установлені законом строки.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені шляхом направлення судової повістки на електронну адресу кожного із сторін та їх представників (пункт 2 частини восьмої статті 128ЦПК України), (т.2 а. с. 124-129).

В апеляційній скарзі представник АТ "Акцент-Банк"- адвокат Омельченко Є.В. та у відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки- адвокат Павлишин Ю.М. просили розглядати справу у їх відсутність та у відсутність відповідачки ОСОБА_1 (т.2, а. с. 92, 113-115).

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України, неявка до суду апеляційної інстанції сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судове рішення мотивовано тим, що понесені відповідачкою судові витрати підлягають стягненню з позивача на підставі частини третьої статті 142 ЦПК України, а при визначенні їх розміру суд враховує тривалість перебування справи у провадженні суду, співмірність із складністю справи та виконаних адвокатом робіт(наданих послуг), їх обсягом, ціною позову, значенням справи для сторін.

З огляду на матеріали справи, позовна заява Акціонерного товариства "Акцент-Банк" надійшла на адресу Суворовського районного суду м.Одеси та зареєстрована ним 21.04.2020 року.

Провадження у справі за заявою АТ "Акцент-Банк" відкрито ухвалою Київського районного суду м.Одеси 13.07.2020 року після передачі йому справи Суворовським районним судом м.Одеси за територіальною підсудністю.

13 липня 2020 року адвокат Павлишин Ю.М., діючи від імені відповідачки ОСОБА_1 , подав до суду відзив на позовну заяву, виклавши в ньому заперечення щодо заявленого позивачем позову, які полягали в тому, що ОСОБА_1 договору кредиту з позивачем не укладала, наявні в кредитній справі документи, зокрема копія її паспорту, підпис позичальника, є підробленими, а на світлині із кредитною карткою в руках відображена невідома їй жінка. Про факт шахрайства було доведено до відома служби безпеки банку та подана відповідна заява в поліцію.

До відзиву на позовну заяву представник відповідачки долучив ряд письмових доказів та клопотання про витребування письмових доказів від банку, про виклик свідків та призначення почеркознавчої експертизи.

Частина зазначених клопотань була розглянута судом першої інстанції та ухвалою від 30.11.2020 року зобов`язано позивача надати документи із кредитної справи та необхідну інформацію за викладеним у судовому рішенні переліком (т.1, а. с. 37-42, 51, 106-109).

28 грудня 2020 року від представника позивача- Шкапенка О.В. до суду надійшла письмова заява про відмову від позову без посилання на будь-які обставини, які спонукали АТ "Акцент-Банк" до вчинення наведеної процесуальної дії із зазначенням про те, що наслідки закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою від позову, що передбачені статтями 206, 256 ЦПК України, роз`яснені та зрозумілі (т.1, а. с. 131, 132).

Ухвалою від 29 грудня 2020року Київський районний суд м.Одеси прийняв відмову АТ "Акцент-Банк" від позову до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості та закрив провадження у справі.

Питання щодо розподілу судових витрат між сторонами судом не вирішувалося (т.1, а. с.158-160).

Відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

За приписами частини шостої статті 142 ЦПК України, у цьому випадку суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі.

Враховуючи, що відмова позивача від позову не пов`язана із задоволенням вимог останнього відповідачкою після пред`явлення до неї позову, а навпаки- позивач не надавав суду доказів, які б спростовували наведені у відзиві на позовну заяву заперечення відповідачки, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 має право на відшкодування позивачем понесених нею судових витрат, в тому числі витрат на отриману професійну правничу допомогу, на підставі частини третьої статті 142 ЦПК України.

За змістом статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

При цьому, відповідно до принципу змагальності у цивільному судочинстві, який знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Наведені висновки щодо застосування статей 137, 141 ЦПК України викладені у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15, та відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, мають враховуватися судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Професійну правничу допомогу відповідачці у цій справі надавав адвокат Павлишин Ю.М., на підставі договору про надання правової допомоги від 09.07.2020 року, повноваження якого як представника підтверджено ордером серії ОД №150790, виданим 09.07.2020 року (т.1, а. с. 55, 56, 170).

За умовами укладеного сторонами договору, загальна сума гонорару адвоката встановлюється за механізмом розрахунку, шляхом складання витрачених годин роботи адвоката, які перемножуються на погодинну вартість послуги, розмір якої визначено сторонами (пункт 3 договору).

Попередній розрахунок витрат відповідачки на професійну правничу допомогу долучений адвокатом до відзиву на позов (на суму 7 200грн), а уточнений розрахунок на суму 7 800 грн доданий адвокатом до заяви про відшкодування судових витрат за рахунок позивача (т.1, а. с.54, 167).

Обсяг виконаних адвокатом Павлишиним Ю.М. робіт (наданих послуг) викладений у підписаному сторонами акті прийняття - передачі від 10.01.2021 року та складається із: вивчення та правового аналізу матеріалів справи; попередньої консультації щодо характеру спірних правовідносин; вивчення судової практики; визначення правової позиції у справі; складання процесуальних документів (відзиву на позов, клопотань, заяв тощо); участі в судових засіданнях (т.1, а. с. 168).

Відповідно до цього акту, загальна вартість виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) становить 10 800грн, із яких відповідачкою сплачено 2 600грн (квитанція до прибуткового касового ордера від 10.10.2020 року) та 3 000грн становить надана їй знижка. Отже, розмір гонорару адвоката визначений ним в сумі 7 800грн (т.1, а. с. 171).

Обсяг наданих адвокатом послуг (виконаних робіт) підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи наведені вище обставини та положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком першої інстанції та вважає, що ним обґрунтовано витрати відповідачки на професійну правничу допомогу покладено на позивача у витребуваному нею розмірі.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на належних доказах та нормах процесуального права і як такі, що висновків суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, доводи скаржника щодо його необізнаності про понесені відповідачкою судові витрати та їх розмір спростовуються матеріалами справи, відповідно до яких відповідачка направляла на адресу позивача відзив на позов разом з доданим до нього попереднім розрахунком витрат на правничу допомогу, що підтверджується описом вкладення до цінного листа із відбитком печатки Укрпошти від 13.07.2020 року та представником позивача не заперечується (т.1, а. с. 59).

Що ж стосується акту виконаних робіт та квитанції про їх оплату, то в матеріалах справи дійсно відсутні документи, які б підтверджували отримання товариством наведених документів, однак в процесі розгляду справи судами представник позивача з цими документами ознайомився та реалізував своє право заявити про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, між тим не надавши доказів на підтвердження неспівмірності цих витрат, як це передбачено частиною 6 статті 137 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Оскільки в процесі перегляду ухвалених судом першої інстанції судових рішень щодо порушеного відповідачкою питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, відповідачка понесла витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 12 січня 2021 року , яка була задоволена постановою Одеського апеляційного суду від 30.05.2022 року, колегія суддів вважає, що за зальним правилом, встановленим частиною третьою статті 141 ЦПК України, підлягає задоволенню її заява про стягнення із позивача витрат на сплату судового збору в сумі 908грн (т.2, а. с. 3).

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Акцент-Банк" залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2022 року - без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства "Акцент-Банк" на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені нею на сплату судового збору при поданні апеляційної скарги у розмірі 908грн (дев`ятсот вісім гривень).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Л. В. Пузанова

Судді: О.В. Кутурланова

Т. Г. Чорна

Повний текст постанови складено 09 грудня 2022 року

Суддя Л. В. Пузанова