Справа № 496/3733/21
Провадження № 2/496/814/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Буран В.М.,

за участю:

секретаря Стрілець Ж.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ВВС-Факторинг», треті особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна та приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом.

Свій позов обґрунтовує тим, що 18.01.2020 р. між позивачем та ТОВ ФК «АРАГОН» було укладено кредитний договір № 3242464, право вимоги в якому було відступлене ТОВ «ВВС-Факторинг», на підставі Договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором 21/07.2020 від 21.07.2020 р.

05.04.2021 р. приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна вчинено виконавчий напис № 88140 у зв`язку із боргом за кредитним договором № 3242464, укладеним між позивачем та ТОВ ФК «АРАГОН». 06.05.2021 р. Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С., на підставі зазначено виконавчого напису нотаріуса було відкрито виконавче провадження № 65331866. Позивач вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню оскільки нотаріусом не було перевірено безспірність вимоги стягувача, у зв`язку з чим виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 31.08.2021 р. відкрито спрощене позовне провадження по справі (а.с. 14-15).

Ухвалою суду від 10.02.2022 року було витребувано у Приватного нотаріуса належним чином завіренні копії документів та матеріалів, на підставі яких приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис № 88140 від 05.04.2021 р. (а.с. 32). Однак, відповідь на адресу суду не надійшла, ухвала залишена без виконання.

Позивач у судовому засіданні не з`явилась, але в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у її відсутність (а.с. 49-50).

Представник відповідача ТОВ «ВВС-Факторинг» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить почтове повідомлення, яке повернулось на адресу суду з відміткою адресата про отримання судової повістки (а.с.28, 30, 39, 51).

Третя особа Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, за адресою визначеною матеріалами справи, однак конверт повернувся без вручення адресату, також ухвали та судові повстки надсилались на електронну адресу, про що свідчить довідка про доставлення судової повістки на офіційну електрону адресу сторони (а.с. 16, 21, 26, 40, 41, 44, 46, 52).

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином про, що свідчить довідка про доставлення судової повістки на офіційну електрону адресу сторони, також судові повістки надісланні за адресою визначеною матеріалами справи, однак конверт повернувся без вручення адресату (а.с. 18, 23, 25, 38, 45)

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК АРАГОН» 18.01.2020 р. було укладено договір № 3242464 шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором, після чого позивач отримала кредитні кошти (а.с. 5-7)

05.04.2021 р. приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. здійснила виконавчий напис про звернення стягнення у сумі 20 664,01 грн. за період з 21.07.2020 р. по 25.01.2021 р. на користь ТОВ «ФК АРАГОН» з боржника ОСОБА_1 у зв`язку з простроченням останньою платежів за договором № 3242464 укладеним 18.01.2020 р. (а.с. 8).

На підставі зазначеного виконавчого напису, 06.05.2021 р. приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. відкрила виконавче провадження про стягнення боргу з ОСОБА_1 ВП № 65331866 (а.с. 9).

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» (далі Закон), виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною першою статті 39 Закону порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.

Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) Ї «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».

Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Стаття 50 ЗУ «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

В постанові Верховного Суду (справа № 310/9293/15ц від 23.01.2018 року) зазначається, що: «При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16).

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-887цс17.

Від так, перевіряючи доводи боржника в повному обсязі для установлення та зазначення в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, суд заначає наступне.

Позивач звернувшись до суду з відповідним позовом, визначила відповідачем у справі ТОВ «ВВС-Факторинг», який є стягувачем у виконавчому написі на підставі Договору відступлення прав вимоги, при цьому зазначила, що кредитний договір № 3242464, який став підставою для видачі виконавчого напису від 05.04.2021 р., був укладений 18.01.2020 р. між нею та ТОВ ФК «АРАГОН», однак ТОВ ФК «АРАГОН» стороною у справі не являється, ОСОБА_1 не оскаржує наявності боргу перед первинним кредитором, що не свідчить про існування між сторонами спору про розмір заборгованості.

Однією з головних підстав вважати, що виконавчий напис підлягає визначенню таким, що не підлягає виконанню є те, що на думку позивач, нотаріусом не було перевірено безспірності вимог з наданих стягувачем-ТОВ «ВВС-Факторинг» документів.

Суд, вважає такі доводи необґрунтованими, виходячи із того, що позивачем на було надано жодного належного доказу на підтвердження цієї обставини.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Відповідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, оскільки заборгованість за кредитним договором не спростована позивачем, будь-яких інших доказів на спростування безспірності характеру вимог стягувача позивачем не надано, та саме лише посилання позивача на те, що нотаріус не перевірила наданні ТОВ «ВВС-Факторинг» документи на безспірність характеру заборгованості та видала виконавчий напис, на думку суду є порушенням ст. 81 ЦПК України та ґрунтується на припущеннях.

Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючисьст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 34, 39, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Глава 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, ст.ст. 12, 13, 49, 76, 77-81, 89, 141, 211, 223, 247, 265, 272, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У позові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) до ТОВ «ВВС-Факторинг» (місце знаходження: 01103, м. Київ, вул. Підвисоцького Професора, буд. 10/10, ), треті особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна (адреса: 08702, Київська область, м. Обухів, вул. Київська, буд. 115, офіс 1) та приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївна (адреса: 65029, м. Одеса, вул. Балківська, буд. 31, офіс №7) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Буран