Провадження№2/522/1809/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 червня 2022 року

Приморський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді Косіциної В.В.,

Секретаря Левченко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод та встановлення порядку користування загальними площами квартири.

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2021 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод та встановлення порядку користування загальними площами квартири.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй належить одна кімната в приміщенні квартири спільного заселення ( АДРЕСА_1 в розмірі 266/1000 частки. Власником іншої частини є відповідач, яка мешкає зі своєю родиною в іншій належній їй кімнаті. Проте, відповідач разом зі своїми родичами обмежують право позивача користування площею загального користування: ванною, кухнею, коридорами. Такі дії вчиняються шляхом захаращення спільного коридору, замикання ванної, перешкоджанні у встановлені шафи для вуличних речей, посилаючись на те, що вона отримала у спадок лише одну кімнату, а решта площі належить відповідачу. Відповідач майже не проживає у квартирі, а тому не бажає втручатись у суперечки. У зв`язку з мовчазною згодою відповідача, вона не може вільно володіти, користуватись загальною площею для задоволення власних потреб. Також, вона неодноразово зверталась до органів поліції з відповідними заявами, однак вони не розслідувані та рекомендовано звернутись до суду.

16 грудня 2021 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод та встановлення порядку користування загальними площами квартири, встановлено загальний порядок розгляду справи та призначено проведення підготовчого судового засідання.

15 лютого 2022 року ухвалою суду витребувано з Головного управління ДПС в Одеській області Державної податкової служби України (адреса: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5) та Державної податкової служби України (адреса: 04053, м. Київ, пл. Львівська, буд. 8) інформацію про реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

29 червня 2022 року до суду представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_5 надійшло клопотання про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, також в ній він зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у нього даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

В даній справі відповідачі належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; двічі не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, не подали відзив. Позивач в свою чергу не заперечував проти винесення заочного рішення, а тому суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, вирішив розглянути справу заочно.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Судом на підставі доказів наданих позивачем встановлені наступні обставини, юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачу - ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить 266/1000 часток приміщення квартири спільного заселення АДРЕСА_1 , загальною площею 29,7 кв.м. (а.с. 9).

Вказане підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 12).

Вказана квартира за адресою АДРЕСА_2 була приватизована на підставі розпорядження органу приватизації № 136764 від 25.10.1999 року, видано свідоцтво про право власності та знаходилася у власності ОСОБА_6 (а.с. 5-6).

Відповідно до технічного паспорту на квартиру що знаходилась у власності громадянина ОСОБА_6 , позивач наразі володіє однією кімнатою, житловою площею 22,9 кв.м. (а.с. 7-8). Решта площі припадає на загальну частину (коридор, кухня, тощо).

За квартирою АДРЕСА_1 рахуються два особових рахунку, що вбачається з відповіді директора КП ЖКС «Порто-Франківський» Рязанова А.Ф. № Р-2073 від 23.11.2020 року (а.с. 14).

Позивач стверджує, що вчасно та у повному обсязі сплачує за житлово-комунальні та інші послуги, на підтвердження чого надала копії рахунків-повідомлень, але з яких не вбачається факт сплати (а.с. 15-16).

Так, з позову слідує, що власником іншої частини приміщення квартири спільного заселення ( АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_2 , з якою у вказаній квартирі проживають і треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Між тим, у позивача не склалися дружні, добросусідські стосунки з вказаними особами. Треті особи погрожували, створювали перешкоди, обмежували позивача у користуванні спільними площами.

Позивач вказує, що вона не може в повній мірі користуватись послугами, оскільки сусіди (відповідач з членами її сім`ї) позбавляють її такого права.

В зв`язку з чим, позивач звернулась до Приморської районної адміністрації з проханням посприяти у вирішенні конфлікту.

З відповіді в.о. Приморської районної адміністрації від 24.11.2020 року № Р-3295 слідує, що за наявності порушеного права рекомендовано звернутись до суду з відповідними позовними вимогами (а.с. 17).

Крім того, з метою урегулювання спірної ситуації позивач зверталась до ГУНП в Одеській області, де в результаті розгляду звернень рекомендовано звернутись згідно ст. 17 Закону України «Про звернення громадян» звернувшись до суду в термін, передбачений законодавством України (а.с. 19-21).

Згідно до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні( ст. ст. 317, 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У постанові Верховного Суду України, від 27 травня 2015 року, у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення ст. 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Згідно правової позиції ВСУ, викладену у Постанові, від 16.11.2016 року по справі № 6- 709цс16 ВСУ, в якій зазначено, що у відповідності до положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Отже, наведені вище норми цивільного законодавства України та встановлені в ході судового розгляду обставини дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Судом встановлено, що відповідач та треті особи не є власниками частки квартири, яка належить на праві приватної власності позивачу, між сторонами відсутній договір щодо права та порядку користування відповідачем квартирою, відповідач та члени її сім`ї відповідача перешкоджає позивачу користуватися належною їй власністю, що, відповідно, порушує право власності позивача, який має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном та вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб, будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Статтею 156ЖК України передбачено, що члени сім"ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Водночас, позивач зазначає, що їй продовжують погрожувати та фізично обмежують право позивача у користуванні загальними площами. Позивач є особою похилого віку, яка мешкає одна та такі дії відповідача з третіми особами призводять до погіршення здоров`я позивача.

При цьому, жодних доказів погіршення здоров`я, позивач до суду не представила.

Згідно ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею певних дій, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Закріпивши принцип змагальності сторін, цивільне судочинство гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог щодо усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, з урахуванням чого вважає позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 369, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 76-77, 81, 247, 263-265, 282 ЦПК України, суд

УХАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод та встановлення порядку користування загальними площами квартири - задовольнити.

Встановити спільний порядок користування спільними загальними площами квартири спільного заселення АДРЕСА_1 , а саме кухнею площею 8,4 кв.м., вбиральною алощею 1,2 кв.м., коридором площею 8,2 кв.м. та коридором 2,7 кв.м.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні спільними загальними площами квартири спільного заселення АДРЕСА_1 , а саме кухнею площею 8,4 кв.м., вбиральною алощею 1,2 кв.м., коридором площею 8,2 кв.м. та коридором 2,7 кв.м.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 07 липня 2022 року.

Суддя Косіцина В.В.

29.06.2022