Справа № 931/746/21
Провадження № 4-с/931/1/22
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.02.2022 року смт. Локачі Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Масляної С.В.,

за участю: секретаря - Марчук Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Приватного підприємства «Захід» на дії (бездіяльність) посадових осіб органу державної виконавчої служби, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дубечненський керамічний завод", Відділ примусового виконання рішень Укравління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Львів),

В С Т А Н О В И В:

20.12.2021 року до суду надійшла скарга ПП «Захід» про припинення чинності обтяження.

В обґрунтування скарги зазначено, що в червні поточного року, при спробі керівником ПП «Захід» відчуження майна підприємства стало відомо, що в державному реєстрі обтяжень міститься інформація про обтяження всього нерухомого майна підприємства.

З інформаційної довідки від 01.06.2021 року вбачається, що підставою запису про обтяження № 10186602 (спеціальний розділ) є постанова, серія та номер: б/н, видана 14.02.2011, старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Волинській області Самчуком О.П.

З відповіді відділу примусового виконання від 09.12.2021 №2.1-34/23182 вбачається, що старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Волинській області Самчуком О.П. постановою № б/н виданою 14.02.2011 накладено арешт на все нерухоме майно ПП "Захід", (реєстраційний номер обтяження 10842548 від 16.02.2011). Також те, що на примусовому виконанні підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Волинській області перебувало ВП № 22070414 з виконання виконавчого листа Локачинського районного суду від 13.08.2010 року № 2-2/10, в межах якого було накладено обтяження, яке є предметом скарги.

Вище вказане ВП було закінчене 14.09.2012 року. Виконавчий лист повторно не пред`являвся і його право пред`явлення, станом на сьогодні, втрачено.

Скаржник вважає, що наявність запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про обтяження, яке накладалось в межах ВП № 22070414 з виконання виконавчого листа Локачинського районного суду від 13.08.2010 року № 2- 2/10, порушує майнові права підприємства на розпорядження володіння та користування своїм майном.

Просить припинити чинність обтяження № 10186602 (спеціальний розділ), що накладалось на підставі постанови від 14.02.2011, винесеної старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Волинській області Самчуком О.П. в межах ВП № 22070414 з виконання виконавчого листа Локачинського районного суду від 13.08.2010 року № 2-2/10.

21.02.2022 року від представника скаржника надійшла заява про розгляд скарги за його відсутністю, скаргу підтримує в повному обсязі, просив її задовольнити.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином.

Відповідно до положень ст. 450 ЦПК України неявка цих осіб не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Так, на виконання рішення Локачинського районного суду Волинської області видано виконавчий лист від 13.08.2010 № 2-2/10 про стягнення солідарно з ТзОВ виробничо - комерційної фірми "Євробуд" ЛТД, ТзОВ "Завод будівельних конструкцій", ТзОВ "Ковельрембуд", приватного підприємства "Захід", приватного підприємства "АТП № 1", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в користь ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Волинської обласної дирекції 6923076,00 грн заборгованості за кредитом, 974476,89 грн заборгованості за відсотками, 86308,53 грн несплаченої пені, 1691713,80 гри. - штраф за нецільове використання кредитних коштів, всього на суму 9675575,22 грн та судові витрати 1700,00 грн судового збору, 120,00 грн ви трати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

В рамках виконання вищевказаного виконавчого листа проводились виконавчі дії і було накладено арешт на все майно ПП «Захід».

Скаржник звернувся до суду із скаргою про припинення чинності обтяження накладеного під час виконання виконавчого листа № 2-2/10, оскільки на даний час виконавчий документ не перебуває на виконанні і був повернутий стягувачу ще у 2012 року. Строк пред`явлення повторно до виконання уже минув. На даний час ПП «Захід» позбавлено можливості розпоряджатись своїм майном, просить припинити накладене обтяження.

Відповідно до листа відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) виконавче провадження №22070414 про примусове виконання виконавчого листа №2-2/10 від 13.08.2010 на виконанні не перебуває. Як вбачається з витягу «ВП-спецпідрозділ» від 14.12.2021 року виконавче провадження №22070414 завершено 14.09.2012 року і виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 3 ч.1 ст. 47 (відмова від майна боржника) (а.с. 15-18).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається обтяження у виді арешту всього нерухомого майна ПП «Захід»; реєстраційний номер обтяження: 10186602; зареєстровано: 16.02.2011 18:09:27, реєстратором: Силка Тетяна Юріївна, Реєстраційна служба Луцького районного управління юстиції Волинської області; підстава для державної реєстрації: постанова, серія та номер: б/н, видана 14.02.2011, старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Волинській області Самчуком О.П.; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 22394155 від 25.06.2015, Силка Тетяна Юріївна, Реєстраційна служба Луцького районного управління юстиції Волинської області, відомості про суб`єктів обтяження: Підрозділ примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Волинській області, , адреса: Україна, 43021, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Володимирська, 1, додаткові відомості: тел. (0332) 78-46-60.

Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) листом від 12.01.2022 року повідомив, що згідно відомостей автоматизованої системи виконавчого провадженим встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень, управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області перебувало виконавче провадження № 22070414 з примусового виконання виконавчого листа Локачинського районного суду Волинської області № 2-2/10 під 13.08.2010 про стягнення солідарно з ТзОВ виробничо - комерційної фірми "Євробуд" ЛТД, ТзОВ "Завод будівельних конструкцій", ТзОВ "Ковельрембуд", приватного підприємства "Захід", приватного підприємства "АТП № 1", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в користь ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Волинської обласної дирекції 9675575,22 грн усієї заборгованості за кредитом та судові витрати. Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області 20.10.2010 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 22070414. Керуючись пунктом 3 частими першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 04.11.2010 № 606-ХІУ із змінами та доповненнями) державним виконавцем 14.09.2012 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, в резолютивній частині постанови зазначено наступне: майно, що перебуває в іпотеці ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" було передано на реалізацію та не реалізовано у встановленому Законом порядку. Відповідь на лист від 20.01.2012 за вих. №4-37/140 щодо залишення за собою непроданого майна на адресу відділу від стягувача не надходив. В рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом стягнуто 95124,14 грн за постановою про стягнення з боржника виконавчою збору стягнуто 10569,35 грн. Відповідно до пункту 2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України 07.06.2017 № 1829/5 строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки.

Враховуючи вище наведене, матеріали виконавчого провадження № 22070414 знищено, а тому надати більш детальну інформацію по вищевказаному виконавчому провадженню немає можливості (а.с. 30, 31).

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Окрім того, згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Зміст цієї статті полягає, серед іншого, в тому, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на час винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві, передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме:

закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону;

повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону;

повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Таким чином, наявність арешту майна порушує права скаржника, як власника на власний розсуд розпоряджатися та користуватися майном, яким він володіє і яким має право вільно користуватись.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.05.2020 у справі № 554/8004/16 зроблено висновок про те, що спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, відповідно до статей 15 і 16 ЦПК України у редакції, що була чинною до 15.12.2017, суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Частиною 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.447 ЦПК України передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами, права чи свободи яких порушено, до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця.

Також відповідно до абз. 5 п. 1 та 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Аналогічну позицію викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 204/2494/20, відповідно до якої останній зокрема зазначив, що повернення державним виконавцем своєю постановою виконавчого документу стягувачу, не змінює характеру правовідносин та вимоги боржника про скасування арешту майна не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки у такому випадку позивач одночасно має бути й відповідачем, так як його майно арештовано державним виконавцем і він є боржником за виконавчим провадженням, що є неможливим відповідно до вимог ст.ст. 42, 48, 175, 447 ЦПК України.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи рішення державного виконавця про повернення виконавчого листа № 2-2/10 від 14.09.2012 року, відсутності заперечень зі сторони інших учасників та інформації про повторне пред`явлення виконавчого листа до виконання, закінчення визначеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки станом на момент розгляду скарги на примусовому виконанні вищезазначений виконавчий лист не перебуває, суд дійшов висновку про задоволення скарги та припинення чинності обтяження нерухомого майна ПП «Захід», зареєстрованого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 16.02.2011 за №10186602 на підставі постанови старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управіння юстиції у Воинській області Самчука О.П. від 14.02.2011 року.

Керуючись ст. 41 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 263-265, 268, 273, 447 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу Приватного підприємства «Захід» про припинення чинності обтяження - задовольнити.

Припинити чинність обтяження нерухомого майна ПП «Захід» (, зареєстрованого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 16.02.2011 18:09:27, реєстраційний номер обтяження: 10186602, реєстратором: Силка Тетяна Юріївна, Реєстраційна служба Луцького районного управління юстиції Волинської області; підстава для державної реєстрації: постанова, серія та номер: б/н, видана 14.02.2011, старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Волинській області Самчуком О.П.; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 22394155 від 25.06.2015, Силка Тетяна Юріївна, Реєстраційна служба Луцького районного управління юстиції Волинської області, відомості про суб`єктів обтяження: Підрозділ примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Волинській області, , адреса: Україна, 43021, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Володимирська, 1.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15 - денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 21.02.2022 року.

Суддя Локачинського районного суду С.В. Масляна