Справа №705/1549/21
2/705/612/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2022 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Піньковського Р.В.

при секретарі Романовій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Уманської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку в квартирі,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Іванов А.А. звернувся до суду з позовом про визнання відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстраційного обліку в квартирі, в обґрунтування зазначивши наступне.

02.11.2011 року ОСОБА_1 спільно із своїм покійним батьком ОСОБА_5 придбали квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 29,9 кв.м, кожному по 1/2 частці.

У цій квартирі зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак у цій квартирі не проживають більше п`яти років, не сплачують комунальні платежі, не отримують кореспонденцію за цією адресою, особистих речей у квартирі не мають і взагалі квартирою вони не цікавляться.

Комунальні платежі нараховуються згідно чисельності зареєстрованих осіб і за все сплачує ОСОБА_1 самостійно.

Перешкод відповідачам ОСОБА_1 у користуванні вказаною квартирою не чинить.

У зв`язку з викладеним ОСОБА_1 змушений звернутися до суду з вказаною позовною заявою, щоб усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження в повному обсязі своїм майном.

Просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 та зобов`язати Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Уманської міської ради зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у квартирі АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Іванов А.А. в судове засідання не з`явилися, на адресу суду подали письмову заяву, у якій просять суд справу слухати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному об`ємі та просять суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.

Представник третьої особи відділу державної реєстрації виконавчого комітету Уманської міської ради Слонська О.М. в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, не заперечують проти задоволення позову та повністю покладається на думку суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо користування житлом, а саме квартирою, власником якої є позивач. Даний спір регулюється нормами цивільного законодавства ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Реєстрація місця проживання хоча і не спричиняє за собою виникнення права користування житловим приміщенням, проте обмежує майнові інтереси власника, пов`язані з правом розпорядитися ним.

Втрата права користування житловим приміщенням тягне за собою наслідки у вигляді скасування реєстраційного запису про реєстрацію фізичної особи за певним місцем проживання.

Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між продавцем ОСОБА_6 та покупцями ОСОБА_1 , ОСОБА_5 02 листопада 2001 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6346, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Очеретяною В.В., є власниками квартири АДРЕСА_1 по 1/2 частці кожен, що підтверджується витягом № 32694622 від 27.12.2011 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Уманським виробничим підрозділом Черкаського обласного бюро технічної інвентаризації.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Уманського міського управління юстиції Черкаської області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис про смерть 53.

Згідно будинкової книги на квартиру АДРЕСА_1 у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_5 , співвласник, який знятий з реєстрації, у зв`язку зі смертю; ОСОБА_1 , власник; ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна буд-які дії, які не суперечать закону.

У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України» відповідно до ст. 107 ЖК України (аналогічна ст. 167 ЖК України) наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, утворення сім`ї в іншому місці, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник згідно вимог ст.ст. 16, 319, 321, 391 ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, в тому числі із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою.

Відповідно до вимог ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира інше приміщення, придатне для проживання в ньому відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин виникнення, зміни чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

Одним із способів захисту цивільного права є припинення дії, яка порушує право (п. 3. ч. 2 ст. 16 ЦК України). Фактичне користування без правових підстав чужою власністю всупереч волі власника є дією, яка порушує право.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позовні вимоги визнали, про що подали відповідні заяви.

Таким чином, на думку суду, позбавлення відповідачів права користування належною позивачу квартирою припинить таке порушення прав позивача та у повній мірі відновить правомочності власника щодо житла.

У вказаному випадку позивачем обрано вірний спосіб захисту свого порушеного права, адже інших альтернативних способів забезпечення реалізації прав власника, аніж позбавлення зареєстрованих осіб, відповідачів по справі, права користування житловим приміщенням, у цій ситуації не існує.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок досліджених у справі доказів в їх сукупності, суд вважає доведеним, що відповідачі за місцем реєстрації не проживають без поважних причин понад 5 років, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання їх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

У своєму позові позивач також просить суд зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до абз. 3 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, окремого рішення про зняття особи з реєстраційного обліку не вимагається, а тому додаткові позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають. Суд вважає за необхідне зазначити, що у випадку відмови уповноваженого державного органу зняти з реєстраційного обліку на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням заявник вправі оскаржити таку відмову до адміністративного суду.

У зв`язку із зазначеним, оскільки судом вирішено питання про задоволення позовних вимог в частині визнання відповідач такими, що втратили право користування квартирою, що належить позивачу по справі, то позовні вимоги в частині зняття з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, оскільки позивач фактично просить суд вирішити питання, що відносяться до компетенції органів державної влади без їх попереднього рішення.

При цьому, вказане рішення є підставою для зняття уповноваженим органом з реєстрації місця проживання відповідачів.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору, але позивач у своєму позові питання про стягнення судових витрат не ставить.

Керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81,82, 89, 259, 263-265, 268, 272, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Черкаського апеляційного суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Р. В. Піньковський