Житомирський апеляційний суд
Справа №295/3536/21 Головуючий у 1-й інст. Палазюк В. М.
Категорія 52 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Миніч Т.І., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/3536/21 за позовом ОСОБА_1 до Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) , третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправною, скасування постанови та акта Головного державного виконавця про передачу майна в рахунок погашення боргу, за апеляційними скаргами Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та ОСОБА_2 на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 7 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Палазюк В.М.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 , вони за спільні кошти придбали житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 .

23 травня 2018 року за заявою стягувача ОСОБА_2 Корольовським відділом ДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький) відкрито виконавче провадження, у якому боржником є її чоловік.

В межах даного вказаного виконавчого провадження головним державним виконавцем Корольовського ВДВС 15 вересня 2020 року винесено постанову про передачу вказаного житлового будинку сягувачу в рахунок погашення боргу.

ОСОБА_1 вважає, що при вирішенні питання про передачу майна ОСОБА_2 державний виконавець не дотримався вимог законодавства та не перевірив інформацію щодо права власності інших осіб на вказане нерухоме майно й не визначив належну боржнику частку у цьому житловому будинку.

Оскільки переданий стягувачу житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя та Ѕ частина цього житлового приміщення належить їй, позивачка змушена звернутися за захистом свого права до суду.

Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_1 просила визнати протиправним та скасувати постанову головного державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький) Товкача Р.В. від 15 вересня 2020 року про передачу майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу.

Також просила визнати протиправним та скасувати акт головного державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький) Товкача Р.В. про передачу майна боржника стягувачу.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 7 вересня 2021 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький) Товкача Р.В. від 15 вересня 2020 року про передачу майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу по виконавчому провадженню №56460096.

Визнано протиправним та скасовано акт головного державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький) Товкача Р.В. Від 15 вересня 2020 року про передачу майна боржника стягувачу в рахунок погашення боргу по виконавчому провадженню №56460096.

В апеляційній скарзі Корольовський відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький), посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та закрити провадження у справі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при вирішенні питання про передачу майна стягувачу державний виконавець діяв у відповідності до вимог законодавства.

Звертає увагу на ту обставину, що Гречух С.М. не є стороною вказаного виконавчого провадження і не наділена правом оскарження дій державного виконавця в порядку цивільного судочинства. У даному випадку спірні правовідносини належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції також була подана й третьою особою ОСОБА_2 , який зазначив, що не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не мав можливості скористатися наданими йому процесуальними правами.

Також вважає, що вимоги ОСОБА_1 , яка не є стороною вказаного виконавчого провадження, не підлягають розгляду у порядку ЦПК України, а належать до юрисдикції адміністративного суду.

Таким чином, просив скасувати рішення та закрити провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат Перегуда А.П., не визнав доводи, викладені в апеляцйних скаргах.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у Корольовському відділі державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький) перебуває виконавче провадження №56460096 з виконання виконавчого листа, виданого Богунським районним судом м. Житомира 10 січня 2018 року про стягнення із ОСОБА_3 на корись ОСОБА_2 195994 грн. 19 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

В межах вказаного виконавчого провадження накладено арешт на майно боржника житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 . Зазначене нерухоме майно передано на примусову реалізацію на електронних торгах.

Оскільки повторні ( треті) електронні торги не відбулися, а боржник надав згоду залишити за собою нереалізоване майно боржника, 15 вересня 2020 року головним державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ( м. Хмельницький) Товкачем Р.В. винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, відповідно до якої ОСОБА_2 в рахунок погашення боргу за вказаним виконавчим листом передано житловий будинок, загальною площею 69,6 кв.м., що розташований в АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстроване за боржником.

15 вересня 2020 року головним державним виконавцем складено акт про передачу вказаного нерухомого майна стягувачу.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 28 вересня 2005 року.

Вказаний житловий будинок був придбаний на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 21 лютого 2007 року.

Положеннями статей 15 та 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового інтересу.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.

Таким способом може бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (частина 2 статті 16 ЦК України).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів ( посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх добровільно, регламентуються Законом України « Про виконавче провадження».

За змістом статей 48,56,57,61 Закону України « Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до частин 6 та 7 статті 61 Закону України « Про виконавче провадження» ( в редакції, чинній на час вчинення виконавчих дій) у разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. У разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

Частиною 9 вказаної норми також передбачено, що майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.

Особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства ( стаття 650 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона ( продавець) передає або зобов`язується передати майно ( товар) у власність другій стороні ( покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно ( товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений ( придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

З аналізу частини 1 статті 650, частини 1 статті 655 та частини 4 статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами в договорі купівлі-продажу є продавець і покупець.

Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару ( частина 1 статті 658 ЦК України).

Набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником майна, що відчужується, є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем даного майна є переможець електронних торгів.

Отже, відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України.

У спірних правовідносинах вказане нерухоме майно було передане на примусову реалізацію шляхом проведення електронних торгів. Оскільки торги не відбулися, зазначений житловий будинок передано у власність ОСОБА_2 у порядку, передбаченому статтею 61 Закону України « Про виконавче провадження», про що головним державним виконавцем Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький) Товкачем Р.В. винесено відповідну постанову й за наслідками такої передачі складено акт. На підставі вказаних документів у стягувача виникає право власності на це майно.

Отже, позивачкою обрано належний спосіб захисту свого порушеного права шляхом звернення до суду з позовом про визнання протиправними та скасування постанови головного державного виконавця про передачу майна стягувачу, а також акта про передачу зазначеного майна.

Однак, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що ОСОБА_2 , який набув право власності на вказаний житловий будинок в межах процедури його реалізації на електронних торгах та є стороною спірної угоди, не був залучений до участі у справі в якості відповідача.

Ухвалюючи рішення у справі про визнання недійсним правочину, укладеного з результатами проведення електронних торгів, в якості відповідачів мають залучатися всі сторони правочину державна виконавча служба, організатор електронних торгів і переможець таких торгів. Якщо набувачем (переможцем електронних торгів) є фізична особа, справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічний висновок викладено у пунктах 61,62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №910/856/17.

У даній справі спір виник між ОСОБА_1 та, зокрема, ОСОБА_2 , який є стороною оспорюваного позивачкою правочину, укладеного в межах процедури реалізації майна на електронних торгах. При цьому, ОСОБА_2 залучений до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Колегія суддів враховує, що права, визначені ЦПК України для третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, і відповідача є різними за своїм значенням та правовими наслідками й впливом на процес. Права відповідача значно ширші прав третьої особи.

Питання про залучення належного співвідповідача судом не вирішувалось, оскільки таке клопотання позивач не заявляв.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обгрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах, враховуючи характер спірних правовідносин), суд повинен відмовити у задоволенні позову.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_2 не залучений до участі у справі в якості відповідача, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

За таких обставин, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення,- про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Корольовського відділу державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 7 вересня 2021 року, скасувати та ухвалити нове судове рішення,- про відмову у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: