Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Краснопольської Л.П.

за участю секретаря судового засідання Гук Н.А.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоархангельськ цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ПСП "Лан", про розірвання договору оренди земельної ділянки та припинення права оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернулася до суду з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки та припинення права оренди земельної ділянки, зазначивши, що ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 19 серпня 2021 року отримав у власність земельну ділянку № НОМЕР_1 , із земель сільськогосподарського призначення, площею 5,2799 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоархангельської селищної ради Новоархангельського району Кіровоградської області, під кадастровим номером :02:000:0217, зареєстровану 18.10.2006 року Новоархангельським відділом КРФ ЦДЗК. Батько повідомив позивача, що вищезазначена земельна ділянка 20 липня 2006 року була передана ним в оренду ПСП «Лан» строком на 25 років. Під час державної реєстрації права власності на земельну ділянку за позивачем, приватним нотапріусом ОСОБА_4 19.08.2021 р. було сформовано Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №271241628. Виходячи із його змісту 26.11.2018 року державним реєстратором Бойченко О.О. Кіровоградської філії ДП «Сетам» Кіровоградської області було зареєстровано договір оренди земельної ділянки, загальною площею 5,2799 га на 25 років, дата закінчення його дії 26.11.2043 р. Відповідно до умов договору оренди земельної ділянки, укладеного 20.07.2006 року між ОСОБА_5 і ПСП «Лан», орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку № НОМЕР_1 , загальною площею 5,28 га, яка знаходиться на території Новоархангельської селищної ради. В п. 40 цього договору сторони погодили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. У зв`язку з переходом права власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0217 від ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , позивач вважав за необхідне скористатися своїм виключним правом, встановленим п. 40 Договору оренди земельної ділянки від 20.07.2006 року, тому ініціював перед орендарем земельної ділянки ПСП «Лан» процедуру розірвання даного договору. Задля чого, позивач в порядку досудового врегулювання спору, направив відповідачу письмову пропозицію про розірвання договору оренди земельної ділянки від 07.09.2021 року та два примірники Угоди про розірвання Договору оренди земельної ділянки, підтверджені особистим підписом. Просив відповідача підписати угоду про розірвання договору оренди земельної ділянки. Позивач повідомив, що державна реєстрація іншого речового права буде проведена ним особисто і за його рахунок, а також, що у разі не підписання Угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки від 20.07.2006 року або залишення даної пропозиції без відповіді після спливу 20-денного строку від дати одержання поштового повідомлення, справу буде передано до суду для вирішення припинення взаємовідносин оренди в порядку передбаченому чинним законодавством України. Пропозиція ОСОБА_3 була отримана ПСП «Лан» 09.09.2021 року і залишена ним без відповіді. ПСП «Лан» в своїй господарській діяльності з 2015 року не використовує належну позивачу земельну ділянку і відповідно не сплачує за нею орендні платежі. Данний договір оренди земельної ділянки від 20.07.2006 року, зареєстрований у Новоархангельському відділі КРФ ЦДЗК, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 18.10.2006 року за №229, що підтверджується написом на договорі та листом №05-04/87 від 31.08.2015 року Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в особі відділу Держгеокадастру у Новоархангельському районі Кіровоградської області. Термін оренди становить 25 років, який закінчується 18 жовтня 2031 р. Проте, згідно інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, на підставі договору оренди землі №229 від 18.10.2006 р., ПСП «Лан» протиправно здійснив державну реєстрацію права оренди строком на 25 років від дати 26.11.2018 року, датою закінчення його дії 26.11.2043 р. Вищезазначена реєстрація права оренди на земельну ділянку у ПСП «Лан» була здійснена до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень», відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення і такі права законом визнаються дійсними. Натомість, в порушення вимог, визначених в законом України «Про оренду землі» та законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ПСП «Лан» не переніс до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості щодо вже зареєстрованого права до 18.10.2031 р., а в обхід встановленого законом порядку здійснив державну реєстрацію іншого речового права до 26.11.2043 року за відсутністю погодження таких строків у договорі оренди та без підписання сторонами Додаткової угоди до нього. Від надання будь-якої інформації на підставі чого ПСП «Лан» 26.11.2018 року була проведена державна реєстрація збільшення строку користування земельною ділянкою під кадастровим номером :02:000:0217 до 26.11.2043 року відповідач ухилився.

Позивач вважає, що такі дії відповідача порушують його права як власника земельної ділянки. За зазначених обставин позивач змушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав з позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки та визнання припиненим права оренди ПСП «Лан», скасування державної реєстрації іншого речового права та припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чинність запису про інше речове право №29151779.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Зазначила, що при вирішення спору між сторонами слід врахувати Постанову Великої Палати Верховного Суду, яка вказує на те, що правочин є правомірним допоки його не дійсність не встановлена законом. Право позивача в даному випадку набуте правомірно, при посвідченні укладеного договору дарування, нотаріус перенесла інформацію щодо орендодавця у відповідності до закону, тому і змінилася особа співучасника даного договору. Вважає обраний спосіб захисту є ефективним. Доводи відповідача не спростовують ті обставини, які позивачем заявлено в позові.

Представник відповідача - ПСП "Лан" в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. ВВажає що підстав для розірвання немає, так як дарування спірної земельної ділянки було здійснено умисно з метою розірвання оспорюваного договору. Зазначив, що ним подано позов про визнання недійсним договору дарування, за яким було здійснено перехід права власності на спірну земельну ділянку.

Подав суду клопотання про зупинення провадження по даній справі до прийняття рішення за позовною заявою, поданою ним, як представником ПСП «Лан» до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа приватний нотаріус Голованівського нотаріального округу Малютяк А.В. про визнання недійсним, ухвалою суду в задоволенні зазначеного клопотання представнику відповідача було відмовлено.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши представників, суд приходить до наступних висновків:

Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є правовідносини щодо договірних зобов`язань, які регулюються Законом України "Про оренду землі", ЗК України та ЦК України.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Спеціальним законом, що регулює орендні відносини щодо земельних ділянок є Закон України "Про оренду землі".

Так, згідно ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст. 31 вказаного Закону договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Статтею 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а тож

іноземним державам. Частиною 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 202ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину, однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Згідно із ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України). Свобода договору включає право сторін змінювати, розривати, продовжувати чинність укладеного ними договору.

Ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За правилами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Припинення договору оренди землі шляхом його розірвання передбачено ст. 32 Закону України "Про оренду землі".

Згідно ч. 4 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Як встановлено в судовому засіданні, батько позивача ОСОБА_5 на підставі рішення сесії Новоархангельської селищної ради №240 від 04.10.2001 року отримав у приватну власність земельну ділянку площею 5,28 га, в межах Новоархангельської селищної ради , з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, під кадастровим номером :02:000:0217, зареєстровану в Книзі записів державних актів на приватної власності на землю за №217, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-КР №037217 від 26.12.2001 року (а.с. 16).

Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 20 липня 2006 року, орендодавець ОСОБА_5 передав, а орендар ПСП «Лан» отримав в строкове платне користування земельну ділянку, загальною площею 5,2799 га, в межах Новоархангельської селищної ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, під кадастровим номером :02:000:0217, строком на 25 років, тобто до 2031 року (а.с. 18-22).

Згідно відповіді №05-04/87 від 31.05.2015 р. відділ Держгеокадастру у Новоархангельському районі Кіровоградської області ГУ ДГК у Кіровоградської області, на земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:0217, розташованої на території Новоархангельської селищної ради (за межами населеного пункту Новоархангельського району Кіровоградськаої області), ща належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР №037217 зареєстровано договір оренди від 18.10.2006 року за №229 терміном на 25 років між ОСОБА_5 (орендодавець) та ПСП «Лан» (орендар) (а.с. 17).

ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 19 серпня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №1087, отримав у власність земельну ділянку № НОМЕР_1 , із земель сільськогосподарського призначення, площею 5,2799 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області, під кадастровим номером :02:000:0217, зареєстровану 18.10.2006 року Новоархангельським відділом КРФ ЦДЗК (а.с. 11-12). На підставі договору дарування за ОСОБА_3 була проведена реєстрація права власності на земельну ділянку площею 5,2799 га, кадастровий номер :02:000:0217, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речового права №271239960 (а.с. 13).

В п. 40 Договору оренди земельної ділянки від 20.07.2006 року, сторони погодили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Цей пункт є чинним та у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.

Тобто наведеними умовами договору передбачена можливість його розірвання на вимогу однієї із сторін та визначенні підстави для такого розірвання, без необхідності встановлення будь-яких інших передумов, зокрема істотного порушення договору. Положення пункту 40 договору були погоджені сторонами на власний розсуд, не суперечать загальним засадам цивільного законодавства, не змінені та не визнані недійсними, а тому є обов`язковими для виконання сторонами правочину. Таким чином, враховуючи, що в договорі у п. 40 сторони погодили таку підставу його розірвання, як перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а позивач набув права власності на земельну ділянку в установленому законом порядку і як новий власник спірної земельної ділянки не бажає продовжувати дію договору оренди землі, укладеного з попереднім власником, тому наявні підстави для припинення спірного договору оренди шляхом його розірвання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2019 року № 588/1713/17-ц, від 05 лютого 2020 р. № 624/423/16-ц.

Доказів, які б спростовували такі висновки, відповідач не надав.

Як видно із матеріалів справи, позивач в порядку досудового врегулювання спору, направив відповідачу письмову пропозицію про розірвання договору оренди земельної ділянки від 07 вересня 2021 року (а.с. 23-25) та два примірники Угоди про розірвання Договору оренди земельної ділянки, підтверджені особистим підписом (а.с. 26).

Отже, судом установлено, що позивач належним чином повідомив відповідача про його бажання розірвати договір оренди землі. Досудове врегулювання спору не відбулося, тому позивач правомірно звернулася до суду за захистом своїх прав.

Таким чином, позивач, скориставшись принципом свободи договору, як новий власник орендованої відповідачем земельної ділянки, обґрунтовано скористався своїм правом та ініціював питання про дострокове розірвання договору оренди на підставі п. 40 договору оренди.

Під час державної реєстрації права власності на земельну ділянку за позивачем, приватним нотапріусом Голованівськогои районного нотаріального округу Кіровоградської області Малютяк А.В. 19.08.2021 р. було сформовано Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №271241628. Виходячи із його змісту 26.11.2018 року державним реєстратором Бойченко О.О. Кіровоградської філії ДП «Сетам» Кіровоградської області було зареєстровано договір оренди земельної ділянки, загальною площею 5,2799 га (дата укладання (після 2013 року), дата державної реєстрації (до 2013 року), на 25 років, дата закінчення його дії 26.11.2043 р. (а.с. 14).

У долученому до матеріалів справи відзиві на позовну заяву про розірвання договору оренди земельної ділянки та припинення довогору оренди, директор ПСП «Лан», вважав позовні вимоги незаконними, необґрунтованими та такими, які направлені виключно на дострокове припинення орендних відносин, які виникли у сторін на підставі укладеного Договору оренди земельної ділянки від 20.07.2006 року. На його думку позивач за попередньою домовленістю з ОСОБА_5 , уклали договір дарування, правові наслідки за яким є підставою для припинення права оренди земельної ділянки за договором оренди укладеним між ОСОБА_5 та відповідачем. Даний договір дарування порушує права і обов`язки відповідача, оскільки саме за наслідками укладення договору дарування змінився власник земельної ділянки під кадастровим номером :02:000:0217, що відповідно до Умов договору оренди (п. 40) є підставою для розірвання договору оренди. Просив врахувати наведені доводи при розгляді справи, в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.

Представник позивача у своїй відповіді на позов, не погоджуючись з доводами ПСП «Лан» вважала їх абсолютно надуманими і такими, що не обґрунтовані на законі. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Приписами ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії які не суперечать закону. З урахуванням положень ст. 204 ЦК України, якими презюмується правомірність правочину Договір дарування від 19 серпня 2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Голованівського нотаріального округу Кіровоградської області Малютяк А.В., зареєстрованого в реєстрі за №1087 є правомірним. Право власності на земельну ділянку під кадастровим номером :02:000:0217, площею 5,2799 га, на підставі зазначеного договору було набуте ОСОБА_6 у законний спосіб. Будь-які докази зловживання правом з боку позивача відповідачем ПСП «Лан» не додають, а доводи щодо так званного зловживання є тільки суб`єктивним припущенням відповідача, У відзиві на позовну ПСП «Лан» визнав та підтвердив, що п. 40 Договору оренди земельної ділянки від 20.07.2006 року передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або для розірвання договору. Просила врахувати викладене при ухваленні судового рішення. На заявленому позові наполягала, просила задовольнити його в повному обсязі.

Згідно до статті 6 цього Кодексу та ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно ч. 2 ст. 653 ЦК Украни, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Ч. 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу, дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи, що кожна сторона повинна надати докази в підтвердження чи спростування доводів іншої сторони, при цьому, відповідач не надав такого доказу, тому за вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, аргументи позивачки доведені матеріалами справи, права її були порушені зі сторони відповідача, а тому підлягають захисту судом в повному обсязі.

Таким чином, оскільки позивач набув права власності на спірну земельну ділянку в установленому законом порядку, як новий власник земельної ділянки не бажає продовжувати дію договору оренди землі, укладеного з попереднім власником, а умовами договору оренди землі передбачено його розірвання у разі переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи і жодних додаткових умов чи обмежень цим договором не встановлено суд, дійшов висновку про наявність підстав для припинення оспорюваного договору оренди шляхом його розірвання за заявою нового власника - позивача у справі.

Стосовно компенсації позивачу судових витрат та витрат на правову допомогу, суд приходить до наступних висновків:

Так положеннями ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Стаття 59 Конституції гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

В постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Судзазначає,що розгляд цивільних справ проводиться в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі.

Згідно з ч.ч. 1, 2ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

Відповідно дост. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою , включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На підтвердження надання позивачу правничої допомоги суду надано: договір про надання правничої допомоги від 01.09.2021 року із зазначенням переліку виконаних робіт та їх вартості, квитанцію про сплату коштів на правничу допомогу.

Крім того, представником позивача було заявлено клопотання про розподіл судових витрат після їх уточнення в порядку передбаченому ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Зважаючи на викладене, враховуючи характер виконаної представником позивача роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, те, що відповідач не скористався правом на заперечення таких витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, сплачений ним при подачі позову судовий збір.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 1, 2, 13, 32 Закону України "Про оренду землі", ст. ст. 6, 15, 628, 629, 651 ЦК України, ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ПСП "Лан", про розірвання договору оренди земельної ділянки та припинення права оренди земельної ділянки - задовольнити у повному обсязі.

Розірвати договір оренди земельної ділянки площею 5,28 га, що знаходиться на території Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області, укладений 20 липня 2006 року, між ОСОБА_5 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Лан» в особі голови Стрельченка В.І., зареєстрований у Новоархангельському відділі КРФЦ ДЗК про що в державному реєстрі земель вчинено запис від 18 жовтня 2006 року за № 229 та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.11.2018 року запис про інше речове право номер 29151779.

Визнати припиненим право оренди Приватного сільськогосподарського підприємства «Лан», скасувати державну реєстрацію іншого речового права та припинити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чинність запису про інше речове право за номером 29151779.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «Лан» на користь ОСОБА_3 сплачені ним при подачі позову судові витрати в розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. 00 коп.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «Лан» на користь ОСОБА_3 , витрати пов`язані з наданням правової допомоги в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копію даного рішення надіслати учасникам справи поштою не пізніше наступного дня.

Ідентифікаційні дані учасників:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Красний Бор Жуковського району Брянської області, місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Новоархангельським РВ УМВС України в Кіровоградській області 22.03.2006 р., номер облікової картки НОМЕР_3 .

Відповідач: Приватне сільськогосподарське підприємство «Лан», місце знаходження: вул. Слави, 140, смт Новоархангельськ Голованівського району Кіровоградської області, 26100, .

Повний текст рішення виготовлено 23 лютого 2022 року

Суддя: