Справа №2-3436/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року Солом`янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - Букіної О.М.,

при секретарі - Скаженик Я.О.

представник заявника -Мала В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу його дублікату у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

05.05.2021 представник ПАТ «Укргазбанк» Мала В.В. звернулася до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу його дублікату у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 30.05.2011 року частково задоволенні позовні вимоги ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення кредитної заборгованості.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 981 199,16 грн., державне мито у розмірі 1 700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн.

Посилається, що 23.11.2011 Апеляційним судом м. Києва змінено рішення суду першої інстанції та стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 119 783,87 доларів США, державне мито у розмірі 1 700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн.

Вказує, що АБ «Укргазбанк» на адресу Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві направлено заяву про відкриття виконавчого провадження та оригінал виконавчого листа 2-3436/11.

При цьому, у зв`язку із відсутністю інформації щодо проведених виконавчих дій по примусовому виконанні рішення Апеляційного суду м. Києва у справі 2-3436/11, Банк звернувся до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві для отримання інформації про хід виконавчого провадження № 49698361.

Стверджує, що 17.03.2021 на адресу Банку надійшла довідка з Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві відповідно до якої виконавчий лист № 2-3436/11 перебував на виконанні та 21.06.2017 державним виконавцем Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Виконавчий документ стягувачеві направлено поштою.

Посилається, що відповідно до довідки від 17.03.2021 Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві вбачається, що оригінал виконавчого листа № 2-3436/11 при пересиланні засобами на адресу стягувача був втрачений.

Вказує, що копія постанови державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві від 21.06.2017 про повернення виконавчого документа стягувачеві не надходила.

Враховуючи викладене вище, просить заяву задовольнити.

У судовому засіданні представник заявника подану заяву підтримала та просила суд її задовольнити.

Боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду повідомленні належним чином, про причини неявки суд до відома не поставили.

Суд вважає за можливе розглядати справу у осіб, які не з`явилися, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Вислухавши пояснення представника стягувача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 30.11.2011 позовні вимоги ПАТ АК «Укргазбанк» було задоволено частково, стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 981 199,16 грн., державне мито у розмірі 1 700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. (а.с. 71-73 т. 1).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23.11.2011 було апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилено.

Апеляційну скаргу представника ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30.11.2011 у частині стягнення кредитної заборгованості змінено та викладено в наступній редакції: Стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» кредитну заборгованість у розмірі 199 783,87 доларів США (а.с. 135-139 т. 1).

Згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» строк для виконання судових рішень визначається з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

З матеріалів справи вбачається, що вказане вище рішення суду набрало законної сили 23.11.2011.

Відповідно до довідки державного виконавця Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Григор Д.В. від 17.03.2021 встановлено, що на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП № 49698361 з примусового виконання виконавчого документа - виконавчий лист № 2-3436/11 від 12.12.2011 про солідарне стягнення із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість у розмірі 119 783,87 доларів США (а.с. 6 т. 2).

При цьому із довідки також вбачається, що 21.06.2017 виконавче провадження ВП №49698361 було завершене на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», та оригінал виконавчого документа надісланий на адресу АБ «Украгазбанк», однак згідно заяви останнього він його не отримував, що свідчить про його втрату.

Відповідно до п.2 ч.1, п.1 ч.2 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, діючій на момент ухвалення рішення та видачі виконавчого листа) рішення суду може бути пред`явлено до виконання протягом року.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлювались для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його постановлення.

Так, метою застосування ст. 433 ЦПК України є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, так і від чинників, що не пов`язаних з людським фактором.

Так, причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, протягом строку, який пропущено, що підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для сторони на вчинення певної дій.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, заявник посилається, що у зв`язку неотриманням ним постанови від 21.06.2017 про повернення виконавчого документу стягувачу то йому не було відомо про втрату виконавчого документу.

Не заперечуючи такого права у заявника, суд у той же час звертає увагу на наступне.

Як зазначено вище, рішення в справі було ухвалено Апеляційним судом м. Києва 23.11.2011,а 12.12.2011 було видано виконавчі листи.

Постановою державного виконавця від 21.06.2017 виконавчий документ у виконавчому провадженні № 49698361 було повернуто стягувачу, та із запитом про хід виконавчого провадження заявник до органу ДВС звернувся лише у 2021 році, тобто майже через чотири роки після повернення виконавчого документу та завершення виконавчого провадження.

Будь-яких доказів того, що в період часу із 2017 по 2021 рік заявник був позбавлений звернутися до органу ДВС із запитом про хід виконавчого провадження до суду не надано.

Суд звертає увагу, що АБ «УКРГАЗБАНК» був обізнаний про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3436/11 від 12.12.2011, як учасник виконавчого провадження мав повний доступ до інформації, наявної у Автоматизованій системі виконавчого провадження, в якій відображаються дані про всі рішення у виконавчому провадженні.

Відтак, АБ «УКРГАЗБАНК» мало можливість пред`явити виконавчий лист до виконання у встановлені Законом строки.

Що стосується приведеного в заяві аналізу вимог законодавства, суд виходить з наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Судом у встановлені законом строки були захищені порушені права заявника, справа була розглянута в розумні строки, визначені ст.157 ЦПК України (в редакції, діючій на момент ухвалення рішення).

Тобто, заявник, як стягувач, мав можливість звернути ухвалене судом рішення до виконання в визначені законом строки, які є достатніми у порівнянні з встановленими законом строками розгляду справи.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи викладене, суд вважає, що заявник не навів будь-яких доказів поважності причин пропуску строку звернення виконавчого листа до виконання, отримавши виконавчий лист у справі уже після спливу цього строку, а приведені ним причини пропуску цього строку, виходячи з приведеного вище аналізу, на думку суду, не можуть вважатися поважними, а тому підстави для задоволення заяви відсутні.

Керуючись ст. 433 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу його дублікату у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 08.07.2022.

Суддя: О.М. Букіна