Справа № 740/1331/21
Провадження № 2/740/41/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпусь І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Литовченка Д.М.,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника відповідачів адвоката Салій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання житлового будинку об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і права власності на 1/2 його частини, та недійсним договору дарування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 03.03.2021 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати житловий будинок АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнати за ним право власності на 1/2 частку вказаного житлового будинку та визнати недійсним договір дарування вказаного житлового будинку, укладений 25 листопада 2016 року між дарувальником ОСОБА_3 та обдаровуваною ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чумак Л.В.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 14 лютого 2013 року по 24 грудня 2019 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_4 . Після розірвання шлюбу судом відносини як чоловіка і дружини між нами не припинилися і ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився спільний син ОСОБА_5 .

Зазначає, що під час перебування у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 її батько подарував їм як родині земельну ділянку для будівництва житлового будинку. Спірний будинок побудований ним від будівництва фундаменту до введення в експлуатацію за час шлюбу з ОСОБА_2 для проживання родини за його особисті кошти. Будівельні роботи виконувалися за участі робітників, найнятих ним за його особистий рахунок, та за гроші його батьків. Дружина у будівництві участі не приймала, оскільки займалася вихованням дитини та домашнім побутом.

З урахуванням того, що зайвих грошей у них не було, будівництво фундаменту, стін першого та другого поверху, покрівлі будинку, встановлення вікон та дверей, внутрішнє оздоблення, улаштування системи опалення, проведення комунікацій у будинку (улаштування електромережі та будівництво водопроводу, каналізації) здійснювалося ним, а також йому допомагав батько, брат та наймані ним працівники.

У 2014 році він закінчив розпочате у 2013 році будівництво вищезазначеного житлового будинку, який має два поверхи та по три кімнати на кожному з них, і вони з дружиною та дитиною вселилися та стали в ньому проживати.

Вважає, що, оскільки житловий будинок побудований ним, він є його власником як особа, яка його створила (побудувала) та з огляду на це є спільним майном подружжя його та дружини, у якому їх частки власників є рівні.

Вказує, що в спірному будинку, в якому він проживає, знаходяться його особисті та спільні з колишньою дружиною речі, а саме: холодильник, два телевізори, пральна машина, столи, ліжка, шафи. Також у будинку зберігається музична апаратура, інструменти і інші речі, належні йому, його батькам та брату.

Він весь час брав участь в утриманні будинку, сплачував комунальні платежі, доглядав за житлом як його власник.

Про реєстрацію права власності на спірний будинок за батьком відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , і про подальше даруванян ОСОБА_3 будинку ОСОБА_2 довідався у 2020 році, коли отримав позовну заяву ОСОБА_2 до нього про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення, до якої були долучені копії документів, а саме договір дарування житлового будинку.

Враховуючи, що договір дарування будинку вчинений 25 листопада 2016 року батьком відповідача ОСОБА_3 , ніби-то як єдиним власником будинку відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане реєстраційною службою Ніжинського МУЮ від 06 лютого 2014 року, без його нотаріальної згоди, то у разі задоволення позовних вимог про визнання за ним права власності на 1/2 частку спірного будинку, вказаний договір має бути визнаний судом недійсним відповідно до вимог ст.369 ЦК України.

Ухвалою від 05 березня 2021 року позовну заяву з підстав невиконання вимог ст.177 ЦПК України залишено без руху.

Ухвалою від 29 березня 2021 року провадження у справі відкрито, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 26 травня 2021 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов та просив його задовольнити, пояснивши, що на будівництво спірного будинку витратив грошові кошти, надані його батьками, в сумі 10 тисяч доларів. Також він виконував роботи з ремонту автомобілів за приватними замовленнями, від чого мав дохід та грошові кошти, які витрачав на придбання будівельних матеріалів і оплати робіт, залучених для будівництва працівників. Заборгованість зі сплаті аліментів на дитину від попереднього шлюбу мав через те, що пріоритет надав витратам на будівництво будинку. У 2012 році він залив фундамент, за особисті кошти купував цемент, цеглу, піноблок, шпаклівку, цвяхи та шурупи, надавав гроші на газопостачання.

Представник позивача адвокат Литовченко Д.М. позов підтримав за вищевикладених у ньому обставин та просив суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позову, пояснивши, що є власником спірного будинку, який побудований її батьком ОСОБА_3 за його особисті кошти. Батько надавав гроші на будівельні матеріали, проводив у будинок світло та газ. З 2016 року вона сплачує податок близько 3 000 грн за будинок за перевищення площі, яка податком не обкладається. Її батько попереджував ОСОБА_1 про те, що буде оформляти договір дарування спірного будинку на її ім`я. ОСОБА_1 змінив замки у будинку, в який вона не мала доступу, тому звернулася до суду з позовом про його виселення. Штраф за газ у будинку у розмірі 69 000 грн у минулому році також сплачений за рахунок ОСОБА_3 , оскільки ОСОБА_1 відмовився його платити, пояснивши, що газ йому не потрібен. Позивач допомагав у будівництві, запрошував для участі своїх знайомих. Фундамент і погріб був побудований приблизно у 1992 році, а стіни у будинку зведені найманими батьком працівниками.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав та пояснив, що у 1990-х роках у їхньому селі роздавали землю під будівництво, отримавши землю, він оформив дозвіл та зробив проект на забудову, потім залив фундамент і почав збирати матеріали для забудови. Через сільську раду він отримав червону цеглу та 80 листів шиферу. В рахунок заробітної плати на роботі замовляв для будівництва будинку ракушняк та силікатну цеглу. У 1992 році був зведений фундамент всього будинку, який він переробив у 2011 році під гараж. На момент домовленості з ОСОБА_1 про допомогу у будівництві будинку у ньому уже був зведений фундамент, погріб та фундамент під сарай. На земельній ділянці знаходилася біла силікатна цегла. Він фінансував будівництво будинку та ніс витрати по сплаті комунальних послуг, так як позивач відмовлявся сплачувати, пояснюючи тим, що будинок не його. Зазначив, що він займається обробленням земельної ділянки та отримує дохід внаслідок реалізації вирощеного на ній зерна, а також від продажу м`яса, тобто був фінаносово спроможний вести будівництво. ОСОБА_1 лише фізично допомагав у будівництві. У листопаді 2013 року будинок уже був збудований. Позивач знав, що майно належить йому - ОСОБА_3 , тому ніяких матеріальних затрат він не ніс. Земельна ділянка належить йому, будував він за свої кошти і документи на забудову та будівництво в цілому оформлене на нього, як законного власника. Після оформлення документів він подарував спірний будинок своїй дочці, яка є співвідповідачем по справі ОСОБА_2 .

Представник відповідачів адвокат Салій О.О. заперечувала проти задоволення позову за необґрунтованістю вимог. Пояснила, що позивач обізнаний та достовірно знає, що єдиним забудовником спірного майна був ОСОБА_3 і правовстановлюючі документи згідно свідоцтва про право власності від 06 лютого 2014 року видані виключно на його ім`я. Позивач також обізнаний, що ОСОБА_2 не була забудовником і набула право власності на вже побудований об`єкт в дар 25 листопада 2016 року. Будь-яких допустимих доказів належності цього майна до об`єктів права спільної сумісної власності позивач також не має через їх відсутність. Крім того, позовна заява не містить доказів можливості набуття позивачем спірного майна, в тому числі, за спільні кошти подружжя, а також про джерело надходження коштів для придбання цього майна, на яке він претендує, не маючи власних доходів, і заявляючи про недійсність договору дарування спірного майна у листопаді 2016 року. ОСОБА_1 не доводить належними та допустимими доказами факту особистої участі своєю працею та коштами у істотному збільшенні цінності особистого майна за час шлюбу, на яке він претендує, як на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Свідок ОСОБА_6 надав показання, що він є батьком позивача. У селі роздавали землю і ОСОБА_3 взяв ділянку під будівництво. Спірний будинок побудований спільними зусиллями його, його товариша та брата. Вони брали участь у будівництві усього будинку. На початку будівництва у 2012 році земельна ділянка була повністю порожня, тільки яма та погріб. Роботи було розпочато із заливки фундаменту, далі будували стіни із ракушняка, привезеного колишнім сватом ОСОБА_3 . Будівництво було закінчено у 2013-2014 році. Колишня невістка ОСОБА_2 приїздила на будівництво дуже рідко, як і її батько ОСОБА_3 , участі у якому не приймали. Всі свої заощадження він віддав на будівництво.

Свідок ОСОБА_7 надав показання, що він є братом позивача. Йому відомо, що ОСОБА_1 та їх батько будували будинок, починаючи від фундаменту до покрівлі. Він їм допомагав. Коли приступив до роботи, на місці забудови було щось схоже на фундамент. Хто купував будівельні матеріали та кому належала земельна ділянка під будівництво, він не знає. Його брат позичав гроші для будівництва у 2012 році для облаштування фундаменту.

Свідок ОСОБА_8 надав показання, що він є дядьком позивача. Він брав участь у будівництві будинку у 2012 чи 2013 році, а саме копав фундамент. Коли розпочиналося будівництво, на земельній ділянці уже був погріб. За виконані роботи йому платив позивач. Хто купував будівельні матеріали для будівництва, він не знає, можливо, позивач.

Свідок ОСОБА_9 надав показання, що він товариш позивача. Будівництво розпочалося у 2012 році, на початок якого уже був зроблений підвал і частина фундаменту. Брав участь у будівництві: розвантажував матеріали, копав траншеї для фундаменту, робив дах у будинку. Працював за запрошенням позивача.

Свідок ОСОБА_10 надав показання, що він товариш позивача, на запрошення якого у 2012 році допомагав у будівництві будинку. Виконував роботи підсобника, за що йому платив ОСОБА_1 . Будівництво будинку було закінчено у 2014 році.

Свідок ОСОБА_11 надав показання, що у 2012 році він як підсобник допомагав позивачу заливати фундамент, розвантажувати дошки, піноблоки. Йому відомо, що забудова відбулася на землі, належній відповідачу ОСОБА_3 , і він будував будинок для своєї дочки.

Свідок ОСОБА_12 надав показання, що він товариш позивача, якому приблизно у 2013 році протягом тижня допомагав будувати другий поверх будинку, а саме кладку піноблоку та ремонтні роботи у погребі. За виконану роботу йому платив ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_13 надав показання, що він сусід відповідача. У 1992 році їм виділяли земельні ділянки, отримавши які вони розпочали будівництво, кожен собі. ОСОБА_3 у 1992 році завіз ракушняк, а у 2000 році цеглу. Він будував поступово, а потім вони разом підключали світло, за що сплатив ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_14 надав показання, що у 1991 році ОСОБА_3 отримав земельну ділянку під будівництво. ОСОБА_3 мав свій трактор, працював лісником, отримував деревину, придбавав ракушняк та цеглу, сам підключав газопостачання та світло, привозив робітників для замірів побудованого будинку для його оформлення.

Свідок ОСОБА_15 надав показання, що у 1990-х роках ОСОБА_3 виділили землю і він бажав побудувати будинок, заготовляв ліс, дошку для будівництва та інші будівельні матеріали. Також він завіз щебінь та цеглу, шлакоблок. ОСОБА_3 збудував фундамент, а коли побудував будинок, підключив до будинку світло та газ, оформив на себе право власності та подарував дочці.

Свідок ОСОБА_16 надав показання, що у 1990-х роках був залитий фундамент. Усі сусіди знали, що ОСОБА_3 отримав земельну ділянку під будівництво і заготовляє будівельні матеріали, оскільки залив фундамент. Він приймав участь у будівництві і допомагав йому років 7 чи 8 тому назад. Коли приступив до роботи, підвал уже був побудований, проведена кладка першого поверху. Він ставив паркан.

Свідок ОСОБА_17 надала показання, що приїхала в село у 2004 році та проживає по сусідству з ОСОБА_3 . У 2004 році уже був побудований фундамент під будинком, а потім у 2008 чи 2009 році ОСОБА_3 розпочав будівництво, завозив будівельні матеріали, які стояли біля будинку, в якому проживав ОСОБА_3 . У будівництві йому допомагали брат та син, а коли одружилася дочка допомагав також зять.

Свідок ОСОБА_18 надав показання, що він сусід відповідачів. З 1999 року працював у лісництві і йому відомо, що ОСОБА_3 постійно заготовляв деревину для будівництва будинку на земельній ділянці, що була йому виділена у 1990-х роках.

Свідок ОСОБА_19 надав показання, що він є сином ОСОБА_3 . Фундамент був залитий у 1990-х роках, а у 2009 році він допомагав будувати будинок з матеріалів, які раніше заготовив батько. Будівництво проводилося за особистий рахунок ОСОБА_3 .

Як вбачається з будівельного паспорту на забудову земельної ділянки, виданого індивідувальному забудовнику ОСОБА_3 згідно розпорядження Ніжинської районної державної адміністрації №194 від 30 грудня 1992 року ОСОБА_3 визначено межі земельної ділянки під будівництво площею 0,21 га із земель колгоспу "Дружба". З виписки із вказаного розпорядження слідує, що ОСОБА_3 надано дозвіл на будівництво житлового будинку з господарськими спорудами на цій ділянці у відповідності із будівельним паспортом (а.с. 70-72).

В оглянутих судом матеріалах інвентаризаційної справи на спірний будинок наявний кадастровий план змельної ділянки з описом її меж загальною площею 0,2100 га за адресою розташування спірного будинку з технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчуюють право на землю ОСОБА_3 , розробленої ТОВ "Рікол".

Земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,21 га, кадастровий номер :13:001:0375, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) зареєстрована 04 березня 2013 року, що підтверджується даними Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 74 на звороті).

Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_3 03 вересня 2013 року Реєстраційною службою Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 , виданого Реєстраційною службою Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, що підтверджується відомостями з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 52 на звороті).

ОСОБА_3 з вересня 2009 року по квітень 2014 року на загальну суму 7 908 грн 00 коп відпущено 26 метрів кубічних будівельного лісу та пиловнику хвойного Ніжинським дочірнім районним спеціалізованим агролісопідприємством "Ніжинрайагролісництво", що підтверджується ордерами на відпуск лісопродукції №105 від 01.04.2014, №586 від 29.09.2009, №499 від 03.04.2012, №246 від 22.07.2011, № 482 від 12.08.2009, № 233 від 25.06.2012 (а.с. 97-102).

ОСОБА_1 з травня 2013 року по жовтень 2014 року на загальну суму 112 337 грн 00 коп придбано будівельні матеріали: 400 мішків цементу по 25 кг, 350 м кв піноблоку, 45 мішків шпаклівки стартової, 150 та 162 м кв листів гібсокартонних різної товщини, 22 тисячі штук цегли кермічної, 320 штук шиферу плоского, 10 мішків цементу по 25 кг, а також цвяхи та шурупи, що підтверджується видатковими накладними №ДВО-000036 від 24.05.2013 про придбання цементу на загальну суму 12 800 грн, №ДВО-000036 від 13.02.2014 про придбання цегли керамічної на суму 12 100 грн, №ДВО-00059 від 22.02.2014 про придбання піноблоку на загальну суму 23 100 грн, №ДВО-00056 від 03.06.2014 про придбання шиферу плоского на суму 14 400 грн, №ДВО-000625 від 14.04.2014 про придбання цвяхів та шурупів на загальну суму 6 673 грн, №ДВО-00059 від 16.05.2014 про придбання цементу на суму 31 600 грн, №ДВО-000625 від 22.10.2014 про придбання шпаклівки, листів гіпсокартону на загальну суму 11 664 грн (а.с.118-120).

За даними технічного паспорту на спірний будинок, виготоволеного станом на 29.10.2013 КП "Ніжинське МБТІ" роком забудови підвалу, будинку і прибудови вказано 1992 рік, а вбиральні і оглядової ями - 1993 рік (а.с. 45 на звороті).

З матеріалів інвентаризаційної справи на будинок, оглянутої у судовому засіданні, слідує, що вказаний технічний паспорт виготовлений за замовленням про проведення первинної інвентаризації та оплачений ОСОБА_3 .

Як вбачається з фотографій спірного будинку він є двоповерховим, стіни першого поверху зведені з білої силікатної цегли, другого - з будівельних блоків, покрівля з хвильового шиферу, вікна металопластикові (а.с. 129-130).

Відповідно до робочого проекту газифікації спірного будинку, замовником його є ОСОБА_3 , виконаний він у кінці 2013 року (а.с. 107).

Роботи з монтажу газового обладнання в спірному будинку та ведення технічного нагляду 11 квітня 2014 року оплачені ОСОБА_3 (а.с. 111).

Технічні умови стандартного приєднання електроустановок до електичних мереж на спірний будинок видані ОСОБА_3 та ним же 15 листопада 2013 року укладено договір про приєднання до електричних мереж, і ним же оплачено 21 листопада 2013 року вартість підключення (а.с. 108-110).

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 14 лютого 2013 року розірвано 24 грудня 2019 року заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області (а.с. 19).

Право власності на спірний будинок зареєстровано за ОСОБА_3 06 лютого 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 06 лютого 2014 року, виданим Реєстраційною службою Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області і Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 40 на звороті)

Спірний будинок на вищевказаній земельній ділянці ОСОБА_3 передав безоплатно у власність ОСОБА_2 згідно з договором дарування, укладеним 25 листопада 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чумак Л.В., реєстровий номер 326 (а.с. 39).

Земельну ділянку ОСОБА_3 передав безоплатно у власність ОСОБА_2 згідно з договором дарування, укладеним 25 листопада 2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чумак Л.В., реєстровий номер 329 (а.с. 39).

Заслухавши сторони, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи земельна ділянка, на якій зведений спірний будинок, та дозвіл на її забудову у 1992 році надана відповідачу ОСОБА_3 , який після виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчуюють право на землю, зареєстрував 03 вересня 2013 року за собою право власності на неї, що підтверджується будівельним паспортом, кадастровим планом змельної ділянки з технічної документації, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 52, 70-72 на звороті).

З пояснень сторін та показань свідків слідує, що після отримання дозволу на забудову ОСОБА_3 розпочав будівництво підвального приміщення та монтаж фундаменту, а також заготовлював будівельні матеріали.

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 14 лютого 2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 24 грудня 2019 року розірвано заочним рішенням суду (а.с.19).

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будівництво продовжили ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , беручи обоє як трудову участь особистою працею, більшою мірою ОСОБА_1 , що підтверджується показаннями свідків, так і грошима, на підтвердження чого надані ОСОБА_1 видаткові накладні, ОСОБА_3 - ордери на відпуск лісопродукції.

Отже, новостворене майно - спірний будинок - створено за рахунок їх спільної праці і грошових коштів на земельній ділянці, визначеній під забудову ОСОБА_3 .

Сторони не узгодили між собою їх права та обов"язки щодо будівництва спірного будинку та результатів будівництва. Угод з цього приводу суду не подано.

ОСОБА_1 , беручи участь у будівництві, не міг не знати, що земельна ділянка йому або його дружині ОСОБА_2 не виділялася, а дозвіл на будівництво не видавався.

Оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами, спростовано зведення спірного будинку лише коштами і трудовою участю позивача та залучених ним працівників, підстави для застосування положень сімейного законодавства при визначенні особи, яка набула право власності на всю новостворену річ, без урахування права ОСОБА_3 , на земельній ділянці та за участю якого зведений будинок, відсутні, а відповідно позовна вимога про визнання спірного будинку об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволенню не підлягає. При цьому, позивач не позбавлений права звернутися за захистом своїх прав у спосіб відшкодування його витрат на будівництво у разі належної доведеності обставин таких витрат.

Крім того, спірний будинок, як вбачається з виписки з розпорядження Ніжинської районної державної адміністрації №194 від 30 грудня 1992 року та пояснювальної записки до проекту забудови земельної ділянки і технічного паспорту на зведений будинок, побудовиний не по типовому проекту, як передбачалося при надані дозволу на будівництво, що унеможливлює визнання права спільної сумісної власності на нього.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним договору дарування спірного будинку, суд зазначає, що відповідно до вимог ч.1 ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Правовим наслідком укладання договору дарування є безповоротне припинення права власності у дарувальника на майно, що є предметом договору, та виникнення права власності на нього в обдарованої особи. Особливість договору дарування полягає у тому, що цей договір є безоплатним: право власності на предмет договору переходить до обдаровуваного без надання будь-якої зустрічної матеріальної чи нематеріальної компенсації дарувальникові.

За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, згідно частини першої наведеної норми, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Таким чином, відсутність нотаріально посвідченої згоди іншого зі співвласників (другого з подружжя) на укладення правочину позбавляє співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень на укладення договору про розпорядження спільним майном. Укладення такого договору свідчить про порушення його форми і відповідно до ч.4 ст. 369, ст. 215 ЦК України надає іншому зі співвласників (другому з подружжя) право оскаржити договір з підстав його недійсності.

Однак, оскільки в ході судового розгляду правомірність набуття у власність ОСОБА_3 спірного будинку не спростовано, і підстав визнання його об"єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не встановлено, вимоги положень цивільного законодавства про необхідність отримання дозволу ОСОБА_1 на передання власником будинку ОСОБА_3 його в дар іншій особі, застосуванню не підлягають, у зв"язку із чим у задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання житлового будинку АДРЕСА_1 об"єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку вказаного житлового будинку і визнання недійсним договору дарування вказаного житлового будинку, укладеного 25 листопада 2016 року та посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чумак Л.В., - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 07 липня 2022 року.

Суддя І. М. Карпусь