Провадження № 2/161/1093/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання Жаловаги І.П.,

представника позивача Носенко О.С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

01 листопада 2021 року позивач звернувся до суду з цим позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач надавав житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_1 , користувачами якої є відповідачі.

За відповідачами рахується заборгованість за вищенаведені послуги

З наведених мотивів та підстав, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість в розмірі 21 608,79 грн., інфляційні втрати у розмірі 610,10 грн., а також три відсотка річних у розмірі 243,99 грн.

Відповідач ОСОБА_1 у письмовому відзиві позов заперечила. Також зробила заяву про застосування позовної давності.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 письмових відзиві на позов не надали.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник у судовому засіданні позовні вимоги заперечили.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання не прибули.

Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач надавав житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_1 .

За даними Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради, у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Інших осіб в квартирі не зареєстровано (а.с.9). Факт реєстрації відповідачів у вказаній квартирі починаючи з 18 липня 2016 року підтверджується також і відповіддю на здійснений судом запит про зареєстроване місце проживання відповідачів.

Як слідує з наданих позивачем розрахунків, за період з лютого 2021 року по листопад 2021 року відповідачам нарахована заборгованість за послугу з постачання теплової енергії у розмірі 6 234,12 грн. (обрахована з площі помешкання), а за послугу за постачання гарячої води 15 172,10 грн. (обрахована з кількості проживаючих осіб, за нормою).

Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Оскільки відповідачі не оплачують надані їм житлово-комунальні послуги, наведену позивачем суму заборгованості слід стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача, а також заявлені на підставі ст.625 ЦК України 3% річних та інфляційні втрати.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають у спірному житлі, адже це не спростовує факту їх реєстрації у ньому та наявний, згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги, нарівні з іншими зареєстрованими особами.

Також в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачі виконали свій обов`язок, передбачений п.28, п.п.7 п.43, п.п.11 п.45 Правил надання послуги з постачання гарячої води, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1182, та проінформували позивача про фактичну кількість проживаючих у житлі осіб, або про тимчасову відсутність в житловому приміщенні споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження.

Аналогічні за змістом положення передбачені і у п.24, п.п.11 п.45 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, при цьому для цієї послуги взагалі не передбачено звільнення від сплати, або зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності в житловому приміщенні споживача та інших осіб (п.37 Правил).

Суд також відхиляє доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що будинок у якому знаходиться житлове приміщення, перебуває на балансі Волинського національного університету ім. Лесі Українки, як гуртожиток, і саме він, на думку відповідача, має сплачувати комунальні послуги, оскільки вказане суперечить приписам ч.1 ст.68 ЖК України, за якими саме наймач зобов`язаний вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Посилання відповідача ОСОБА_1 на оплату комунальних послуг з боку Луцької міської ради та за рахунок субсидії, не підтвердженні жодними та допустимими доказами, а тому судом також не приймають до уваги. До того ж, з наданої самим відповідачем ОСОБА_1 довідки Департаменту соціальної політики Луцької міської ради слідує, що житлова субсидія їй виплачувалися лише у березні-квітні 2019 року, в той час як розглядувана заборгованість виникла у лютому-листопаді 2021 року.

Доводи відповідача ОСОБА_1 про неналежне виконання позивачем ДКП «Луцьктепло» житлово-комунальних послуг (неповірка лічильників холодної та гарячої води, ненадання особового рахунку), суд також відхиляє, оскільки вони не підтверджені жодними доказами, зокрема актами-претензіями у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт (п.9 ч.1 ст.7, ст.27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Крім того, стверджуючи про обов`язок позивача повірити лічильники саме холодної води, відповідач ОСОБА_1 не пояснює, яке відношення до надання такої житлово-комунальної послуги має позивач.

Посилання відповідача ОСОБА_1 на те, що позов підписаний не уповноваженою особою, бо до нього не додано доказів про наявність повноважень у директора І. Скорупського, суд також відхиляє, оскільки позов підписаний керівником юридичної особи, а чинний ЦПК України не вимагає надання позивачем додаткових доказів на підтвердження повноважень свого керівника. До того ж, такі відомості містяться у відкритому Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і сумніву у суду не викликають.

Аналогічно, міркування позивача стосовно наявності у позові недоліків в його оформленні (відсутність нумерації аркушів, не завірення копій тощо) судом відхиляються, оскільки наявна позовна заява дозволяє суду встановити зміст позовних вимог, предмет позову, а також його підстави.

Суд відхиляє доводи сторони відповідача ОСОБА_1 про те, що з нею не укладений письмовий договір з надання житлово-комунальних послуг, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такий правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 10 грудня 2018 року №638/11034/15-ц.

Крім того, суд відхиляє доводи відповідача ОСОБА_1 , що позивач неправомірно нараховує плату за послуги з постачання гарячої води виходячи з кількості проживаючих осіб у приміщенні (за нормою), а не за показниками лічильника, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що такий лічильник наявний, він у встановленому порядку повірений, а відповідачі подавали його покази позивачу.

Посилання відповідача ОСОБА_1 на довідку ВНУ ім. Лесі Українки про відсутність заборгованості з утримання будинку та комунальні послуги суд також відхиляє, оскільки цей ВНЗ не є надавачем житлово-комунальної послуги з теплопостачання та постачання гарячої води, а тому подібних довідок видавати не може.

Суд також відхиляє зроблену стороною відповідача ОСОБА_1 заяву про застосування строків позовної давності, оскільки позовні вимоги стосуються стягнення заборгованості за період лютий-листопад 2021 року, до суду позивач звернувся у листопаді 2021 року, тобто, в межах строків, передбачених ст.257 ЦК України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

На підставі положень ст.141 ЦПК України, у зв`язку з повним задоволенням позову з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 слід стягнути судовий збір по 756,67 грн. з кожного (2 270 / 3).

Ще 756,67 грн. судового збору позивачу слід компенсувати рахунок держави згідно п.п.1-1 пункту 16 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженому постановою КМУ від 03 серпня 2011 р. N 845, оскільки відповідач ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи та звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 82, 89, 131, 141, 229, 247, 263, 264, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 610, 611, 625 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Державного комунального підприємства «Луцьктепло» суму заборгованості по оплаті послуг з теплопостачання у розмірі 21608 (двадцять одна тисяча шістсот вісім) грн. 79 коп., а також інфляційні нарахування у розмірі 610 (шістсот десять) грн. 10 коп., три відсотки річних в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 99 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного комунального підприємства «Луцьктепло» 756 (сімсот п`ятдесят шість) грн. 67 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Державного комунального підприємства «Луцьктепло» 756 (сімсот п`ятдесят шість) грн. 67 коп. судового збору.

Компенсувати Державному комунальну підприємству «Луцьктепло» суму судового збору у розмірі 756 (сімсот п`ятдесят шість) грн. 67 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 08 липня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк