КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №2-6782/12 Головуючий у І інстанції - Трусова Т.О.
апеляційне провадження №22-ц/824/4765/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

за участю секретаря Линок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 листопада 2021 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про заміну сторони виконавчого провадження,-

встановив:

У жовтні 2020 року ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою, в якій просило: замінити на ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" сторону стягувача - ПАТ "Дельта Банк" у виконавчому листі по справі № 234/10056/15-ц, виданому Дарницьким районним судом м. Києвом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування заяви зазначало, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором № 591-100/ФК08 від 28.03.2008 року.

При цьому, на виконання зазначеного рішення Дарницького районного суду м. Києва видано виконавчий лист № 2-6782 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором № 591- 100/ФК-08 від 28.03.2008 року.

Разом з тим, згідно з Договором № 225 8/К про відступлення (купівлі- продажу) прав вимоги від 15.06.2020 року, право вимоги за кредитним договором № 591-100/ФК-08, укладеним 28.03.2008 року між ТОВ "Український промисловий банк" (який, у свою чергу, відступив право вимоги на користь ПАТ "Дельта Банк") та ОСОБА_3 , первісний кредитор відступив права вимоги на користь ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами поруки, договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що до ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" перейшло право вимоги до відповідача у даній справі, заявник просив заяву задовольнити.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2021 року заяву задоволено. У виконавчому провадженні з виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25.10.2012 року у цивільній справі № 2-6782/12 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором замінено первісного стягувача - ПАТ "Дельта Банк" його правонаступником - ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" (а.с. 33-35).

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2021року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу не звернув уваги на те, що у матеріалах справи відсутні як докази наявності самого рішення та набрання цим рішенням законної сили, так і докази видачі виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, при ухваленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, зокрема не перевірено доказів наявності рішення та набрання ним законної сили, а також докази видачі виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження, оскільки ці обставини впливають на правильне вирішення питання заміни стягувача у відповідності до положень ст. 442 ЦПК України.

Наявна у матеріалах справи довідка з архіву суду щодо знищення судової справи у зв`язку з закінченням строку зберігання не може свідчити про доведеність вищенаведених обставин.

Враховуючи викладене апеляційний суд відправив справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 листопада 2021 року заяву задоволено. У виконавчому провадженні з виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25.10.2012 року у цивільній справі № 2-6782/12 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором замінено первісного стягувача - ПАТ "Дельта Банк" його правонаступником - ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп"

Не погоджуючись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі боржник, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити у повному обсязі.

Так, в обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції без належних підстав та обгрунтування, порушуючи вимоги ч. 1 ст. 13 ЦПК України вийшов за межі заявлених вимог та самостійно змінив предмет розгляду заяви та задовольнив вимогу, за якою заявник до суду не звертався.

При цьому, зауважує, у матеріалах справи відсутні докази як видачі виконавчого листа, так і того, що рішення Дарницького районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором набрало законної сили (а.с.39-45).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 15.06.2020 року між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" (Новим кредитором) укладено договір про відступлення прав вимоги № 2258/К, відповідно до якого банк відступив новому кредитору належні банку права вимоги, а новий кредитор набув ці права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб- підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору (боржники), у тому числі за кредитним договором від 28.03.2008 року за № 591- 100/ФК-08.

Звертаючись до суду з даною заявою, заявник, як на підставу для її задоволення, посилався на те, що на підставі вищезазначеного договору він є правонаступником ПАТ "Дельта Банк" у виконавчому листі по справі №234/10056/15-ц, виданому Дарницьким районним судом м. Києвом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за кредитним договором № 591-100/ФК-08 від 28.03.2008 року.

Так, відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як передбачено ч. 1 ст. 512 та ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Водночас, положеннями ч.ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України встановлено, що у разі у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувана у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

При цьому, вищенаведені положення кореспондуються з положеннями ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Разом з тим, відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено вимогами ст.ст. 77, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Крім того, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Задовольняючи заяву ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп", суд першої інстанції виходив з того, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 25.10.2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором № 591-100/ФК08 від 28.03.2008 року набрало законної сили, а ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" є правонаступником ПАТ "Дельта Банк".

Однак, розглядаючи вказану заяву суд першої інстанції не виконав приписи постанови Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року, оскільки в матеріалах справи відсутні як докази наявності самого рішення та набрання цим рішенням законної сили, так і докази видачі виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, при ухваленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, зокрема не перевірено доказів наявності рішення та набрання ним законної сили, а також докази видачі виконавчого листа та відкриття виконавчого провадження, оскільки ці обставини впливають на правильне вирішення питання заміни стягувача у відповідності до положень ст. 442 ЦПК України.

Наявна у матеріалах справи довідка з архіву суду щодо знищення судової справи у зв`язку з закінченням строку зберігання не може свідчити про доведеність вищенаведених обставин, оскільки у відповідності до п. 15 Наказу Державної Судової Адміністрації України від 07.12.2017 року за № 1087 "Про затвердження Переліку судових справ і документів,' що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання" під час проведення експертизи цінності та вилучення для знищення судових справ (кримінальних, цивільних, адміністративних, господарських та справ про притягнення до адміністративної відповідальності), що не належать до НАФ, оригінали судових рішень вилучаються з усіх судових справ та зберігаються постійно.

Отже, з огляду на викладене, у суду першої інстанції були відсутні достатні процесуальні підстави для висновку про заміну стягувача саме у виконавчому провадженні, попри те, що заявником порушувалося питання про заміну стягувача у виконавчому листі.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 листопада 2021 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник