Справа № 285/6607/21
провадження у справі № 2/0285/37/22
06 липня 2022 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді……………….......Літвин О. О.
секретаря…………………………......Клечковської М. М.
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу
за правилами спрощеного позовного провадження
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»
про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Право вимоги до позивача перейшло в порядку відступлення прав вимоги від Товариства з обмеженою відповідальністю Фінасова компанія ІНВЕСТОХІЛС ВЕСТА.
Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредитних коштів утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.
Сторони в судове засідання не прибули.
Представник позивача в письмовій заяві підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити.
Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, відповідно до вимог розділу І глави 7 ЦПК України. Про причини повторної неявки до суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі без фіксації судового процесу звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне.
Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України).
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України).
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором бо законом.
Перед укладенням договору відповідач був вільним в погодженні всіх умов кредитування в банку, з умовами та правилами надання послуг, тарифами, порядком погашення по кредиту (графіком) він був ознайомлений та погодився з ними, про що свідчать його підписи.
Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обов`язки виникають у кожного контрагента.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у Положенні про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України.
Отже, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, є належним доказом щодо заборгованості відповідача за кредитом.
Кредитор у зобов`язанний може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), така заміна здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.ст.512, 516 ЦК України), й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст.514 ЦК України).
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
27.09.2019 між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінасова компанія ІНВЕСТОХІЛС ВЕСТА було укладено договір факторингу №155, згідно якого до останнього перейшло право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками банку.
В подальшому 30.09.2019 ІНВЕСТОХІЛС ВЕСТА уклала з Товариством договір факторингу №30-09/19/02, згідно умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по укладеним кредитним договорам в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги.
Кредитодавець може відступити будь-які свої права вимоги та/або перевести будь-які свої обов`язки за кредитним договором на користь іншої (третьої) особи.
Згідно укладених договорів факторингу клієнт відступає фактору, а фактор зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Права вимоги відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, що передбачені умовами первинних договорів та визначені в реєстрі боржників. Фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимог без згоди клієнта.
Відтак, факт доведеності переходу всіх прав кредитора до Товариства підтверджується самими договорами факторингу, актами приймання-передачі права вимоги, реєстрами боржників та платіжними дорученнями про оплату за договорами відступлення прав вимоги.
Крім того, про фактичне переуступлення права вимоги від Банку до Товариства свідчить наявність у позивача документів кредитної справи ОСОБА_1 , копії з якої додавалися представником позивача до позовної заяви.
Стаття 204 ЦК України визначає презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Даний розрахунок відповідачем у відповідності до ст.81 ЦПК України не спростовано, контррозрахунку не надано.
Невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит.
За таких обставин, позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, окрім інших, належать витрати на професійну правничу допомогу. Матеріалами справи підтверджується, що між позивачем та адвокатським об`єднанням Лігал Ассістанс 05.03.2021 укладено договір про надання правової допомоги №05-03/2021, надано платіжне доручення від 04.10.2021 за правові послуги та витяг з акту про надання юридичної допомоги, де вказано її вартість в розмірі 9000 000 грн.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення від 06.07.2015 у справі «Заїченко проти України»). У своєму рішенні у справі «Лавентс проти Латвії» (28.12.2002) Європейський суд зазначив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на іншу сторону покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів.
Таким чином, враховуючи норми ЦПК та беручи до уваги підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем факт надання професійної правничої допомоги у цій справі, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн.
З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову, в розмірі 2270 грн.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, - суд
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення, а позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя О. О. Літвин