ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: М`ячикової І.В.,

з участю: відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

У грудні 2021 року представник позивача звернулася до суду з даним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду в розмірі 14309,50 грн., завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 11 серпня 2021 року о 15 год. 10 хв. по вул. Горького, 29 в с. Червоне Білоцерківського району, та судові витрати.

Позов мотивувала тим, що 11 серпня 2021 року в с. Червоне по вул. Горького, 29, Білоцерківського району сталася дорожньо-транспортна пригода, згідно якої відповідач ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ 2107 був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, перед початком руху не впевнився що це буде безпечно та не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху та виїжджаючи з подвір`я не дав дорогу автомобілю Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , що рухався по дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Того ж дня, відносно відповідача було складено адміністративний протокол серії ДПР18 № 175428 про адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2021 року відповідача було визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення та накладено на нього штраф, який відповідач сплатив. Представник позивача посилається на те, що внаслідок вищевказаної ДПТ автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, у зв`язку із чим він звернувся до страхової компанії ТДВ «СК «Гардіан» в якій відповідач уклав поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, із заявою про виплату страхового відшкодування. 20 серпня 2021 року представником страхової компанії було оглянуто автомобіль позивача та складено протокол огляду автомобіля. 09 вересня 2021 року страховою компанією складно акт, яким за погодженням з позивачем було визначена сума страхового відшкодування в розмірі 20000,00 грн., які наступного дня були перераховані позивачу. Проте, позивач витратив на ремонт автомобіля 34309,50 грн.. Оскільки, сума витрат значно більша ніж йому відшкодувала страхова компанія, вона змушена звернутися в інтересах позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2022 року у даній справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового засідання.

Між тим, Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2022 року було задоволено клопотання представника позивача адвоката Твердохліб Марини Василівни та витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «СК «ГАРДІАН» належним чином завірену копію страхової справи № G-12992 за страховим полісом АР-4857976 від 15 вересня 2020 року, страхувальник ОСОБА_1 .

В судове засідання позивач не з`явився. Між тим, в судовому засіданні 27 червня 2022 року, позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує з підстав викладених в позові.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував. Пояснив, що позивач відремонтував свій автомобіль ще до кінця вересня 2021 року, а надані позивачем документи про ремонт автомобіля ФОП ОСОБА_3 за листопад 2021 року. Окрім того, зазначив, що саме між позивачем та страховою компанією було укладено угоду про виплату страхового відшкодування на 20000,00 грн., а тому він не мав права звертатися до суду з даним позовом.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 вересня 2021 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп. та стягнуто на користь держави судовий збір.

Зі змісту вказаної постанови, вбачається що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння дорожньо-транспортної пригоди яка мала місце 11 серпня 2021 року о 15 год. 10 хв. в Білоцерківському районі с. Червоне по вул. Горького, буд. 2.

Вказана вище постанова набрала законної сили 20 вересня 2021 року.

У відповідності з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП відповідач мав Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ТДВ «СК «ГАРДІАН» № АР 4857976.

12 серпня 2021 року ОСОБА_4 звернувся до ТДВ «СК «Гардіан» із Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка настала 11 серпня 2021 року, за участю автомобілів Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 та ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 06 жовтня 2020 року, транспортний засіб Skoda Octavia 2009 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_1 , належить ОСОБА_2 та згідно Полісу № ЕР № 201471635 застрахований в ПАТ «СК Українська Страхова група».

20 серпня 2021 року представником ТДВ «СК «Гардіан було оглянуто вищевказаний автомобіль Skoda Octavia, про що складено Протокол огляду транспортного засобу.

Згідно Акту про узгодження розміру страхового відшкодування від 02 вересня 2021 року, між потерпілим ОСОБА_2 та страховиком ТДВ «СК «Гардіан» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР-4857976 від 15 вересня 2020 року, було досягнуто згоди, що загальний розмір страхового відшкодування по події яка мала місце 11 серпня 2021 року , з вирахуванням франшизи у розмірі 2600,00 грн. становить 20000,00 грн..

03 вересня 2021 року ОСОБА_2 звернувся із заявою на ім`я генерального директора ТВД «Страхова компанія «Гардіан» про виплату страхового відшкодування, у зв`язку із чим, 10 вересня 2021 року йому було перераховано 20000,00 грн., що підтверджено Платіжним дорученням № 21195 від 10 вересня 2021 року.

Звертаючись до суду з даним позовом сторона позивача посилається на те, що страховою компанією було відшкодовано позивачу лише 20000,00 грн., а позивач витратив на ремонт автомобіля 34309,50 грн.. Тому, оскільки позивач витратив на ремонт автомобіля значно більше ніж йому відшкодувала страхова компанія, позивач змушений просити суд стягнути з відповідача різницю в розмірі 14309,50 грн..

Як вбачається із наявного в матеріалах справи рахунку-фактури № СФ-0004189 від 17 листопада 2021 року, ОСОБА_2 замовив у ФОП ОСОБА_3 послуги з ремонту автомобіля Skoda Octavia 2009 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_1 , загальна вартість яких складає 26529,50 грн..

Згідно Акту № ОУ-0004189 здачі-прийняття робіт (надання послуг) ФОП ОСОБА_3 було здійснено ремонт вищевказаного автомобіля на замовлення ОСОБА_2 .

Відповідно до Товарного чеку № 4189 від 17 листопада 2021 року ремонт автомобіля Skoda Octavia 2009 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_1 складає 26529,50 грн..

Окрім того, ОСОБА_2 було сплачено ФОП ОСОБА_5 7750,00 грн. за запчастини до вищевказаного автомобіля.

Тобто, з вищевказаного вбачається, що позивачем ОСОБА_2 було витрачено на ремонт його автомобіля грошові кошти в загальному розмірі 34279,50 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала.

Згідно з положень ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст. 1194 ЦК України).

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК).

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Проте, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що позивач не мав права на звернення до суду з даним позовом, оскільки між ним та страховою компанією було укладено угоду про виплату страхового відшкодування на суму 20000,00 грн., у зв`язку із тим, що чинним законодавством чітко визначено, що у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування потерпілому шкоди, особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Між тим, як встановлено судом під час розгляду справи та підтверджено її матеріалами, позивач дійсно поніс матеріальні витрати на ремонт свого автомобіля у загальному розмірі 34279,50 грн., 20000,00 грн. з яких йому відшкодувала страхова компанія ТДВ «СК «Гардіан», а решта витрат на ремонт автомобіля, а саме 14279,50 грн., залишилася не відшкодованою позивачу (34279,50 грн. - 20000,00 грн. = 14279,50 грн.).

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 підтвердженої матеріалами справи завданої майнової шкоди в розмірі 14279,50 грн..

Окрім того, частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З метою отримання професійної правничої допомоги 23 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_2 (замовник) уклав з адвокатом Твердохліб М.В. (виконавець) Договір № 32 про надання професійної правничої допомоги.

Відповідно до пункту 1.1. Договору, адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Розділом 4 Договору визначено порядок обчислення гонорару адвоката.

Як вбачається із Квитанції № 0.0..1 від 26 листопада 2021 року, позивач ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_6 , гонорар у сумі 7000,00 грн., за Договором № 32 про надання професійної правничої допомоги від 23 жовтня 2021 року.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що понесені позивачем витрати є обґрунтованими та належним чином підтвердженими, у зв`язку із чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 7000,00 грн. понесених витрат на надання професійної правничої допомоги.

Окрім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 908,00 грн..

Керуючись ст. ст. 16, 22, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194, ЦК України, ст. ст. 4, 10, 79-82, 133, 137, 141, 187, 258, 259, 265, 268, 273, 274, 279, 354ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завчасної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 14279,50 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн. та 7000,00 грн. витрат понесених на професійну правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду відповідно до статей 354-355 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.А. Осаулова

Повний текст рішення виготовлено 05.07.2022 р.