СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/219/21
пр. № 2-др/759/35/22
Святошинський районний суд м. Києва у складі: головуючого - судді Горбенко Н.О., за участю секретаря - Кравченко А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бабенко С.С. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення на правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скринник С.М. про розірвання договору довічного утримання, -
В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третій особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скринник С.М. про розірвання договору довічного утримання.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10.02.2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

17.02.2022 року Представником відповідача, подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу та копію акту прийому-передачі виконаних робіт.

В судове засідання відповідач та представник відповідача не з`явилися, від відповідача надійшла до суду заява про проведення судового засідання без його участі, вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу підтримує в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про час, дату та місце слухання справи повідомлялась належним чином.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали цивільної справи, суд приходить висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення, у зв`язку із наступним.

Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником відповідача надано договір про надання правничої допомоги №66 від 05.02.2021 року, копію додатку №1 до Договору про надання правничої допомоги №66, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копія ордера про надання правничої допомоги, акт прийому-передачі юридичних послуг, згідно яких витрати понесені позивачем на правничу допомогу складають 22000,00 гривень.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16.04.2020р. по справі № 727/4597/19 колегією суддів зроблено висновки, що профільний закон «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату, а оскільки адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність до них не можуть бути застосовані положення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення «Про форму та зміст розрахункових документів», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року №13 та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148 оскільки останні не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку та не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність. У вказаній постанові Верховний Суд також зазначає, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката та одночасно доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанцію, довідку, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Отже, як випливає з вищевикладеної позиції Верховного Суду, видана адвокатом квитанція, довідка або інший документ, складений у довільній формі на підтвердження отримання від клієнта готівкових коштів за надання правової допомоги разом із договором про надання правової допомоги (актами виконаних робіт тощо) є належним доказом для підтвердження витрат учасника справи на професійну правничу допомогу.

В даному випадку, представником відповідача надано акт-прийому передачі виконаних робіт, в якому зазначено про передачу коштів готівкою.

Однак, з огляду на складність справи та виконані адвокатом Бабенко С.С. роботи, відмову у задоволенні позовних вимог позивачу, суд вважає, що заявлена до стягнення з позивача на користь відповідача сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 22000,00 грн. не відповідає переліку/вартості виконаних робіт та критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому з огляду на зазначене вище та встановлені судом обставини, дійшов висновку про необхідність стягнення таких витрат у розмірі 10000,00 грн., що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи вищевикладене, з позивача на користь відповідача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн., а тому заява про винесення додаткового рішення підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 141, 260, 270 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бабенко С.С. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення на правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скринник С.М. про розірвання договору довічного утримання про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму витрат, понесених на правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бабенко С.С. - відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.О. Горбенко