Справа № 2-131/2011(1) Головуючий 1 інстанція - Катющенко В.П.
Провадження № 22-ц/824/2903/2022 Доповідач апеляційна інстанція - Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 липня 2022 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Мережко М.В., Ігнатченко Н.В.,

за участю секретаря Малашевського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київськогоапеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 08 листопада 2021 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо»про заміну стягувача у виконавчих листах, заінтересовані особи: стягувач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», боржники ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,-

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року заявник ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» звернувся до суду із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчихлистах про звернення стягнення на предмет іпотеки, яку мотивував тим, що рішенням Дніпровського районного м.Києва від 15 травня 2012 року, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» борг за кредитним договором № 383/ФКВ-07 від 18 квітня 2007 року у розмірі 983964,72грн., а також звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , яка є предметом іпотеки за іпотечним договором №383/Zфкв-07 і належить ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на праві приватної власності, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Вказував, що 20 липня 2020 року ПАТ «Дельта Банк» уклав ізТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» договір № 2290/К про відступлення прав вимоги, за умовами якого відступивТОВ «ФК «Інвест-Кредо» право вимоги за кредитним договором№ 383/ФКВ-07 від 18 квітня 2007 року та забезпечувальними договорами:договором поруки №383/Zфпор-07та іпотечним договором №383/Zфкв-07.Посилався, що внаслідок укладення договору №2290/К відповідно до положень ст.ст.512,514 ЦК України відбулася заміна кредитора і до ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні, в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав,в тому числі в частині звернення стягнення на предмет іпотеки.

Після ознайомлення з матеріалами, що були передані первісним кредитором заявнику ТОВ «ФК «Інвест-Кредо»,з`ясувалося, що виконавчі провадження про солідарне стягнення боргуу розмірі 983964,72грн із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є відкритими і перебувають на

- 2 -

виконанні у ВДВС _, у відношенні ОСОБА_2 відкрите виконавче провадження ВП №56954239, у відношенні ОСОБА_1 - ВП №48079929. Однак виконавчі провадження щодо звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні.

Посилаючись на те, що рішення Дніпровського районного м.Києва від 15 травня 2012 року не виконане, а до заявника перейшли усі перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні, просив замінити стягувача ПАТ «Дельта Банк»на його правонаступника ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» у виконавчих листах щодо виконання рішення Дніпровського районного міста Києва від 15 травня 2012 року по справі № 2-131/2011(1) в частині звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 11 жовтня 2021 року заяву задоволено. Замінено стягувача у виконавчих листах про примусове виконання рішення Дніпровського районного м.Києва від 15 травня 2012 року по справі № 2-131/2011(1) в частині звернення стягнення на предмет іпотеки щодо боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Інвест-Кредо».

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, боржниця ОСОБА_1 подалаапеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, помилкову оцінку докатів та порушення судом норм процесуального права. Скарга мотивована тим, що судом не було повідомлено боржницю належним чином про подану ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» заяву, судової повістки про виклик до суду вона не отримувала, що порушило її права на участь у розгляді справи. Окрім того, боржниця як споживач кредитних послуг має право на отримання інформації щодо передачі боргу за кредитом, в тому числі щодо передачі праав вимоги. З огляду на її неповідомлення вона не мала змоги заявити клопотання про зупинення розгляду даної справи до прийняття законного рішення у іншій справі № 755/15957/21 за її позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу прав вимоги№2290/К, укладеного 20 липня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «ФК «Інвест-Кредо». Суд не залучив до участі у справі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки ПАТ «Дельта Банк» перебуває у процесі ліквідації і суд не перевірив чи дійсно було придбано право вимоги у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» адвокат Торкаєнко О.С. подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законну і обґрунтовану ухвалу і правомірно задоволив заяву товариства та замінив стягувача, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

Заінтересовані особи ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

ОСОБА_1 належним чином повідомлена про час розгляду справи, до суду не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі.

В судовому засіданні представник заявника ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» адвокат Гайдаш О.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність і обгрунтованість судової ухвали та відсутність підстав для її скасування.

Решта учасників належним чином повідомлені про розгляду справи, до суду не з`ялися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене

- 3 -

судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Відповідно до положень ч.3 ст.442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб, неявка яких не є перешкодою для вирішення питання.

Згідно п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Колегією суддів встановлено, що справа розглянута судом першої інстанції у відсутність боржниці ОСОБА_1 , яка не була належним чином повідомлена про дату і час розгляду, що свідчить про порушення судом норм процесуального права.

Згідно положень ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є в тому числі порушення норм процесуального права.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обгрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на приписи п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом обов`язкових підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, поскільки суд допустив порушення норм процесуального права, розглянувши справу у відсутність боржниці ОСОБА_1 ,яка не повідомлена про дату, час і місце засідання суду.

Також, колегія суддів враховує, що належне повідомлення сторони про розгляд справи є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій принципу рівності сторін, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини. Зокрема у справі «Лопушанський проти України» у зв`язку із розглядом справи у відсутність відповідача, який не був належно повідомлений, суд констатував, що не було дотримано принципу рівності сторін, гарантованого п.1 ст.6 Конвенції.

Розглянувши справу у відсутність боржниці ОСОБА_1 , яка взагалі не повідомлялася про розгляд даної справи, суд допустив порушення процесуального принципу рівності сторін, що позбавило боржника висунути свої заперечення і доводи проти заяви.

Окрім того, вирішуючи заяву, суд допустив наступні порушення правових норм.

Судом встановлено, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 15 травня 2012 рокустягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 383/ФКВ-07 від 18 квітня 2007 року у розмірі 983964,72грн.,1700 грн. судового збору та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього стягнуто 983964,72 грн.

Цим же рішенням суду звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно свідоцтва на право власності на житло, виданого 16 серпня 2000 року Дарницьким вагоноремонтним заводом м.Києва, згідно з розпорядженням від 16 серпня 2000 року,

- 4 -

шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку».

20 липня 2012 року Дніпровським районним судом м.Києва постановлено ухвалу, якою заяву відповідача та представника відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 - ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 15 травня 2012 року визнано неподаною та повернуто відповідачу.

Встановлено, що 20 липня 2020 року ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» уклали договір № 2290/К про відступлення прав вимог, за умовами якогобанк відступив новому кредитору ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» право вимоги за кредитним договором № 383/ФКВ-07 від 18 квітня 2007 року, укладеним із ОСОБА_2 , за договором поруки №383/Zфпор-07, укладеним 18 квітня 2007 року із ОСОБА_1 , та за іпотечним договором № 383/Zфкв-07 від 18 квітня 2007 року.

Також, встановлено, що виконавчі листи про солідарне стягнення боргу розмірі 983964,72грн. із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , перебувають на виконанні, зокрема у відношенні ОСОБА_1 відкрите виконавче провадження ВП № 48079929 у Дніпровському ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ). У відношенні ОСОБА_2 відкрите виконавче провадження ВП № 56954239 приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Наконечним І.М. (а.с.196-197).

Виконавчі провадження щодо виконання рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 15 травня 2012 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , відсутні, як і відсутні виконавчі листи з цього приводу.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відповідно до положень ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником (ч.1). Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (ч.2). Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття провадження (ч.5).

Аналогічні положення містить ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Під правонаступництвом як на стадії виконання судового рішення, так і до відкриття виконавчого провадження, розуміється заміна однієї із сторін (стягувача або боржника) з переходом прав і обов`язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брала участь як у розгляді справи, так і у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, згідно з вимогами чинного законодавства (ст.512 ЦК України, ст.442 ЦПК України, ст.15 Закону України «Про виконавче провадження») заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Водночас стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання,

- 5 -

оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Тобто, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17, від якої Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу.

Згідно ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (чинний на час ухвалення судом рішення) строк пред`явлення виконавчих листів до виконання встановлено протягом одного року.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження», ст.12 якого встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Згідно з пунктом 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення цього Закону від 05 жовтня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

При цьому, тлумачення п.5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05 жовтня 2016 року, свідчить про те, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом. Для цього п.5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм Закону від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, пред`явлення до виконання за якими сплив на час набрання ним чинності (правова позиція Верховного Суду у постанові від 10 червня 2020 року у справі № 522/11429/13-ц та у постанові від 18 травня 2020 року у справі №2-9/11).

Встановлено, що звертаючись до суду із заявою про заміну сторони у виконавчих листах про звернення стягнення на предмет іпотеки, заявник ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» не надав суду доказів і такі у справі відсутні, що вказані виконавчі листи видавалися судом і були пред`явлені до примусового виконання у встановлений законом строк, як і не надав доказів, що на підставі таких виконавчих листів відкривалося виконавче провадження, або що воно було закрите.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 15 травня 2012 року набрало законної сили у 2012 році, що у свою чергу свідчить про пропуск строку пред`явлення виконавчого документа до виконання в частині звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заяви про повнолення такого строку заявником не подано.

Зазначені обставини виключають можливість заміни стягувача правонаступником на підставі ч.ч.1 та 5 ст.442 ЦПК України.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року у справі № 34/425, де залишаючи без змін судові рішення про відмову у видачі дубліката виконавчого документа, Велика Палата зазначила, що заміна сторони виконавчого провадження правонаступником полягає в поширенні на правонаступника законної сили судового рішення з усіма її наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю. Отже, у випадку неможливості виконання судового рішення за відсутності підстав для поновлення строків для виконання наказу суду (виконавчого листа) або у випадку, якщо судове рішення не підлягає виконанню у примусовому порядку через органи виконавчої служби, правонаступник не може бути замінений у виконавчому провадженні, яке не здійснюється (п.8.16).

Схожий за змістом правовий висновок викладено упостанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10, в якій Велика Палата дійшла

- 6 -

висновку, що якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва (п.11).

Зазначені порушення, які допустив суд першої інстанції, призвели до неправильного вирішення заяви.

При цьому, колегія суддів враховує, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить вищенаведених доводів щодо незаконності ухвали, проте, перевіряючи законність судової ухвали за апеляційною скаргою, колегія суддів керується наступним.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.Ефективний засіб захисту, який гарантований ст.13 Конвенції, передбачає, зокрема, що за результатами розгляду скарги особа отримує відповідний захист.

Відповідно до приписів ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, дана норма покладає на суд прямий обов`язок вирішити справу у відповідності із приписами норм матеріального права незалежно від доводів апеляційної скарги.

Враховуючи, що при вирішенні спору суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, які встановлюють строки пред`явлення виконавчого документа до виконання, колегія суддів згідно ч.4 ст.367 ЦПК України вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги з метою дотримання вимог закону.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норми матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального і неправильним застосуванням норм матеріального парва та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи заяву про заміну сторони виконачого провадження в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, колегія суддів вважає, що заяване підлягає до задоволення. При цьому апеляційний суд виходить з того, що виконавче провадження щодо примусового виконання рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час розгляду цієї заяви відсутнє, а строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання закінчився.

Даючи оцінку доводам учасників, викладеним у апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу,з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в

- 7 -

даній постанові, апеляційний сапеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування єдостатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 08 листопада 2021 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Кредо» про заміну стягувача у виконавчому листі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: