КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: БІлич І.М., Коцюрби О.П.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2022 року у складі судді Цукурова В.П.,

у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» доОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2021 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі -АТ КБ «ПриватБанк») звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 26.04.2018, в якій підтвердив свою згоду, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір.

При укладенні договору сторони керуватися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

19.03.2019 відповідач підписав паспорт споживчого кредиту та отримав картку типу: Преміальна картка World Black Edition (кредитний ліміт 200 000 грн), що підтверджується довідкою про отримані картки.

Виконання ОСОБА_1 договору убачається з виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де наявні операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення грошових коштів та сплати відсотків за їх користування.

Свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, відкрив кредитний рахунок, встановив початковий кредитний ліміт, видав відповідачу кредитну картку та надав можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, що у подальшому збільшувався, що вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, проте відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка станом на 31.08.2021 становить 195 269 грн 78 коп.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2022 у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду в фактичним обставинам, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвали в нове судове рішення про задоволення позовних вимог банку. Вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 підписавши анкету-заяву підтвердив, що йому було надано повну інформацію щодо надання банківських послуг, а тому посилання суду на те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача і тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору є необґрунтованим.

Зазначено, що позивачем виконано вимоги Закону «Про споживче кредитування», проінформовано відповідача про умови кредитування, 19.03.2019, останнім було підписано Паспорт споживчого кредиту, що є належним доказом по справі, оскільки в кінці паспорту зазначено: "Підтверджую отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних мною умов кредитування". На вказане суд першої інстанції уваги не звернув і прийшов до помилкового висновку про те, що дана в Паспорті споживчого кредиту інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.

Суд також не звернув уваги, що саме після ознайомлення з умовами та підписанням паспорту відповідачу було збільшено кредитний ліміт і розпочато користування кредитними коштами.

Не враховано судом правові висновки висловлені в постанові Верховного Суду від 16.09.2020 по справі № 200/5647/18 щодо представлення Виписки по картковому рахунку, яка є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом.

Є помилковим висновок районного суду про те, що стягнення заборгованості за тілом кредиту не підлягає задоволенню, оскільки відповідач повернув більше коштів ніж отримав. Разом з тим не звернув уваги, що внесені на погашення заборгованості кошти розподілялися Банком відповідно до умов укладеного договору, що не спростовано відповідачем. Умовами договору в паспорті кредиту було погоджено сплату процентів та неустойки, що також не спростовано відповідачем, і суми погашень спрямовувалися відповідно до таких умов.

У відзиві на апеляційну скаргу за змістом адвокат Маліцький О.О. в інтересах ОСОБА_1 погодився з висновками суду про відсутність заборгованості за тілом кредиту так як умови договору не були погоджені, а стягнуті відсотки та комісія є більшими за саме тіло кредиту.

Також зазначено, що надання клієнту банку картки не свідчить про укладення кредитного договору на певних умовах.

З огляду на вказане просив рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку б/н від 26.04.2018, якою підтвердив свою згоду на те, що підписанням цієї заяви він відповідно до ст. 634 ЦК України у повному обсязі приєднується до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», які розміщено на офіційному сайті в мережі інтернет за адресою privatbank.ua, та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що він виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі, відкрив кредитний рахунок, встановив початковий кредитний ліміт, видав відповідачу кредитну картку та надав можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту.

Окрім цього указав паро існування між сторонами відносин з грудня 2015року, коли вперше відповідачу банком було видано кредитну картку.

На підтвердження вказаної обставини позивач надав:

розрахунок заборгованості (а.с.6-14 т.1),

довідку про видані кредитні картки (а.с.16 т.1),

довідку зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с. 15 т.1),

анкету-заяву від 26.04.2018 (а.с. 17-18 т.1),

паспорт споживчого кредиту (а.с.19-22 т.1),

витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карт (а.с.23-27 т.1),

витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.28-71 т.1),

виписку по рахунку (а.с.83-107 т.1).

В анкеті-заяві ОСОБА_1 зазначив, що він погоджується з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які викладені на банківському сайті (www.privatbank.ua), складають договір про надання банківських послуг.

До позовної заяви долучено умови та правила надання банківських послуг, на яких відсутній підпис сторін договору.

Долучено також й роздруківку з інформацією про деякі умови кредитування, які суд розцінив імовірно як копію паспорту споживчого кредиту, витребувавши оригінал цього паспорту (остільки має місце неякісна частина документа без назви), до умов та правил надання банківських послуг, у якому визначено, зокрема, процентна ставка у межах пільгового періоду процентів річних, процентна ставка за межами пільгового періоду процентів річних, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, розмір пені, штрафів.

Так, відповідно до долученої до справи довідки, старт карткового рахунку почався 21.12.2015.

12.03.2019 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 80 000 грн,; 19.03.2019 - 97 000 грн та 25.04.2019 - 200 000 грн.(т. 1 а.с. 15).

Убачається, що відповідачу видано кредитні картки із датою відкриття: 21.12.2015, 17.01.2017, 26.04.2018, 19.03.2019.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за кредитним договором б/н від 26.04.2018 станом на 31.08.2021 становить суму 195 269 грн 78 коп., яка складається з: 182 645 грн 20 коп. - заборгованості за кредитом; 170 650 грн 43 коп. - заборгованості за поточним тілом кредиту; 11 994 грн 77 коп. - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 12 624 грн 58 коп. - заборгованості за простроченими відсотками.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з підстав їх необґрунтованості та недоведеності.

Проте, колегія суддів в повному обсязі не погоджується з такими висновками суду, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України).

Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Статтею 1056-1 Цивільного кодексу України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).

При цьому, колегія суддів зазначає, що проценти за користування коштами можуть бути визначені, як за домовленістю сторін у договорі, так і встановлені законом (ст.1048 ЦК України). Підставами позову в даній справі банк зазначив стягнення саме процентів, визначених договором, що не знайшло свого підтвердження. Водночас вимог про стягнення процентів за користування коштами, встановлених законом, в анкеті-заяві позивачем не заявлялося.

Районний суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до вказаних правовідносин правил частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин 28.04.2018) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (11.09.2021), тобто банк міг додати до позовної заяви витяг з тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з умов та правил надання банківських послуг в цьому банку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Колегія суддів вважає правомірними висновки районного суду про наявність правових підстав застосування до виниклих правовідносин правових висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у справі №342/180/17, остільки нарахування заборгованості позивачем проведено з грудня 2015року, тобто за період відсутності укладених між сторонами договірних відносин, а в анкеті-заяві від 26.04.2018, яка є складовою кредитного договору, процентна ставка та стягнення за порушення умов договору не встановлені. Роздруківка із сайту позивача витягу з тарифів й Умов та Правил надання банківських послуг не може бути доказом належного ознайомлення відповідача з їх змістом саме у поданій редакції.

Погоджується колегія суддів й з висновками районного суду про застосування до виниклих правовідносин правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 02.10.2019 року у справі № 545/2248/17, відповідно до якої за відсутності погоджених та підписаних договірних зобов`язань відповідача перед банком та будь-яких умов договору, відповідач звільняється від сплати відсотків, комісій та інших платежів, а тому є підстави до зарахування на погашення тіла кредиту сплачених позичальником коштів, які кредитор безпідставно зарахував на погашення відсотків.

Згідно з даними долученого до справи розрахунку, заборгованість відповідача по тілу кредиту встановлена у розмірі 182 645 грн 20 коп.

Обґрунтовуючи зарахування сплачених відповідачем коштів, районний суд правомірно з урахуванням змісту розрахунку, врахував здійснені ОСОБА_1 платежі, які банком зараховано у якості комісії за зняття готівки та обслуговування рахунку, на суму 71 086 грн 05 коп.

Між тим, під час розрахунку коштів, зарахованих банком на погашення відсотків районний суд припустився помилки, що призвело до неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права.

Так, згідно з інформацією, яка міститься у долучених до справи виписках за кредитним договором у період з 21.12.2015 по 17.11.2021за рахунок здійснених ОСОБА_1 платежів банком на погашення відсотків було зараховано грошові кошти на суму 108 251 грн 08 коп., а не 113 984 грн 50 коп., як зазначив районний суд (а.с.83-107 т.1, 228-243).

Отже, загальна сума сплачених відповідачем коштів, спрямованих банком на погашення відсотків та комісії становить 179 337 грн.13 коп. й з урахуванням встановленої заборгованість по тілу кредиту на загальну суму 182 645 грн 20 коп., різниця становить 3 308 грн 07 коп., яка і підлягає стягненню з боржника.

За наведених підстав рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а по справі слід ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача кредитну заборгованість, у сумі 3 308 грн 07 коп.

Твердження апеляційної скарги про те, що до справи долучено паспорт споживчого кредиту, який містить істотні умови договору, а підписання позичальником указаного паспорта свідчить про дотримання письмової форми договору про споживче кредитування, що підтверджено також висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 02.12.2020 у справі № 284/157/20-ц колегія суддів визнає необґрунтованими, такими, що не заслуговують на увагу, враховуючи наступне.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, відступивши одночасно від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573св20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707св19), про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом.

Відповідно до положень ч. 4 ст.363 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Отже, паспорт споживчого кредиту не є невід`ємною складовою частиною спірного договору, а інформацією для клієнта банку про всі доступні пропозиції споживачу та їх порівняння.

Окрім цього, колегія суддів враховує й доводи відповідача про те, що долучений до позову паспорт споживчого кредиту він не підписував, а згідно відповіді банку на ухвалу суду щодо витребування оригіналу паспорту споживчого кредиту на підтвердження дійсності долученої до справи неякісної незасвідченої копії, яка не містила назви, вірогідно заявленого паспорту, було повідомлено про те, що паспорт споживчого кредиту на паперовому носії не складався (а.с.231 т.1).

Твердження апеляційної скарги про те, що відповідач ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківський послуг та з тарифами що діяли станом на дату підписання заяви від 28.04.2018, які і долучено до позову, колегія суддів відхиляє, остільки у матеріалах відсутні докази на підтвердження того, що саме з цими умовами та правилами погоджувався відповідач, підписуючи заяву-анкету.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем було сплачено судовий збір у сумі 7 322 грн 61 коп. (2929,05+4393,56), позовні вимоги задоволено частково, що в сумі складає 3 308 грн 07 коп. (1,694 % від 195 269 грн 78 коп.)

Відповідно до задоволених позовних вимог, судовий збір за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції, який повинен бути покладений на відповідача, складає 124 грн 05 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2022 року скасувати.

Постановити по справі нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 3 308 грн 07 коп. кредитної заборгованості, а також судові витрати понесені під час розгляду справи в сумі 124 грн 05 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 19 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: