Провадження 2/193/102/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 лютого 2022 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Томинця О.В.,

при секретарі судового засідання Хомич Н.О.

за участі: позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

представника третьої особи Розбицької С.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Софіївка Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

06.08.2021 позивачка ОСОБА_1 звернулася до Софіївського районного суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказала, що у шлюбі з відповідачем у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У квітні 2015 року шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони стали проживати відокремлено. Син ОСОБА_5 залишився проживати з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Після цього відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, у зв`язку з чим за рішенням Жовтневого районного суду Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.09.2016 їхній шлюб було розірвано та стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання вищевказаної дитини.

Однак, відповідач постійно ухиляється від сплати аліментів, не надає ніякої матеріальної допомоги по утриманню дитини, в результаті чого станом на 28.07.2021 борг по виплаті аліментів складає 57 592 грн. 94 коп.

Позивачка зазначає, що відповідач, після припинення шлюбу між ними, позбавив їхнього сина батьківської уваги та турботи, не виявляв бажання спілкуватися із ним та приймати участі у його вихованні, не цікавився станом здоров`я сина, не піклувався про фізичний та духовний розвиток сина, морально та матеріально не підтримував дитину. Акцентувала увагу на тому, що своєю негативною поведінкою, а саме вчиненням кримінальних та адміністративних правопорушень, байдужим та зневажливим ставленням до сім`ї відповідач є поганим прикладом для дитини.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні, посилаючись на обставини, викладені у позові, заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Крім того, позивач зазначила, що відповідач взагалі не цікавиться життям свого сина, починаючи з 2016 року жодного разу його не навідував, не вітав з Днем народженням чи Новим Роком . Навіть не телефонував до неї щоб поспілкуватися з ним. Відповідач не знає в який клас та школу ходить його син, невідомо йому, які гуртки він відвідує та які захворювання переніс. Дитина свого біологічного батька зовсім не знає.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що після розлучення у 2016 році позивачка сказала йому, що б він не спілкувався з дитиною, щоб не травмувати його, оскільки хлопчик не знає свого батька, тим паче з його кримінальним минулим, але при цьому дозволила приходити і спостерігати за сином. Не заперечував того, що він ніколи не вітав сина з нагоди будь-якого свята та не передавав йому особисто чи через своїх рідних синові жодних подарунків та ніколи не телефонував до дружини після розлучення і не цікавився його життям.

Представник третьої особи без самостійних вимог - органу опіки та піклування Софіївської селищної ради, Розбицька С.В. , підтримала висновок зазначеного органу щодо доцільності позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав стосовно його сина ОСОБА_5 , 2014 р.н., не заперечувала проти задоволення позову ОСОБА_1 , посилаючись на достатність для цього підстав.

Заслухавши пояснення сторін та третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини.

Стаття 150 цього Кодексу перелічує обов`язки батьків щодо виховання дитини.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 18 грудня 2013 року, який за рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 вересня 2016 року було розірвано (а.с.8, 10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5 , батьками якого, згідно свідоцтва про народження, зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.9).

У зв`язку з відмовою відповідача надавати допомогу в утриманні дитини згідно рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 вересня 2016 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 10).

Відповідно до розрахунку, виданого начальником Софіївського відділу державної виконавчої служби у Криворізькому району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), станом на 28 липня 2021 року заборгованість ОСОБА_3 по сплаті вищевказаних аліментів становить 57 592 гривень 94 копійок (а.с. 11-12).

Через несплату відповідачем аліментів на утримання сина, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, згідно постанови Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2019 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 120 годин (а. с. 13).

Згідно довідки та характеристики на дитину від 19.05.2021, складених директором Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №41 Криворізької міської ради Дніпропетровської області Рогаль А., ОСОБА_5 , 2014 р.н. навчається в 1-В класі вищевказаної школи з вересня 2020 року. Хлопчик зарекомендував себе як старанний, але не завжди уважний учень. Навчальний матеріал засвоює на достатньому рівні. Має змішану пам`ять. До школи прийшов маючи навички читання та уміючи виконувати арифметичні дії з числами першого десятка без наочного матеріалу. Дисципліну на уроках порушує рідко, як правило, це розмови з сусідкою по парті. До пропусків занять учень не схильний. Відсутній на заняттях лише за станом здоров`я чи з поважних причин. За характером ОСОБА_9 спокійний та вразливий. Відносини з однокласниками добрі. Має в класі декількох друзів. З іншими однокласниками, як з хлопчиками, так і з дівчатками, спілкується по-товариськи. Вихованням та розвитком дитини в основному займається мама. Вона контролює навчання та виявляє зацікавленість життям ОСОБА_9 , підтримує зв`язок з класним керівником, спілкуючись при зустрічі та по телефону. Тато учня за період навчання хлопчика у школі з вчителем жодного разу не спілкувався, навчанням дитини не цікавився. (а. с.15, 16).

У відповідності до довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної в місті ради №8348 від 08 червня 2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.18).

З акту обстеження умов проживання за вищевказаною адресою, наданого службою у справах дітей Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради від 01 червня 2021 року видно, що на час обстеження санітарно-гігієнічні умови задовільні, в помешканні прибрано, затишно, наявне газо-, водо- та електропостачання, є необхідні меблі та побутова техніка для нормального життя та розвитку дитини. Під час рейду в сім`ю встановлено, що дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за вказаною адресою разом з матір`ю, вітчимом, молодшим братом. Вихованням ОСОБА_5 батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , не займається та матеріально не утримує. Для малолітнього ОСОБА_5 створено нормальні умови для комфортного життя та розвитку (а. с.19).

У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні вказала, що відповідач з тих пір, коли його сину ОСОБА_9 виповнилося два роки (2016р.) не спілкується з ним. Зазначила, що відповідач не спілкується та не телефонує до сина.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні вказала, що відповідач не хотів працювати, щоб у тримувати свою сім`яю, а вчиняв лише крадіжки. Припинив спілкування з дитиною після розлучення з позивачкою, останній раз, коли відвідував дитину, був в 2016 році. Зазначила, що перешкод для зустрічей відповідача із сином не було.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні вказала, що відповідача знала до весілля його з позивачем. Після розлучення ОСОБА_3 не спілкувався з дитиною. Щодо виниклого боргу по аліментам зазначила, що відповідач, як їй відомо, сплатив більше 10 000 гривень.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.

Відповідно до положень ст.81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області через те що, ОСОБА_3 самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не забезпечує дитину матеріально, не цікавиться його життям та розвитком, станом здоров`я, ніякою мірою не готує сина до дорослого життя, не цікавиться навчанням у школі, не зустрічається з дитиною, не спілкується з ним, неодноразово вчиняв злочини, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.72-73).

З листа про надання інформації Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України №47890/16-2021 від 20.10.2021 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , неодноразово судимий, так: 1) 20.01.2016 Інгулецьким районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ст. 15 ч.3, 185 ч.2, 75 КК України до позбавлення волі на 1 рік з випробуванням строком на 1 рік; 2) 11.10.2018 Довгинцівським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 1 КК України до штрафу 850 грн.; 3) 18.03.2019 Дніпровським апеляційним судом за ч. 3 ст. 185, 72, 75 до 3-х років позбавлення волі зі сплатою штрафу 850 грн. з випробуванням строком на 1 рік і 6 місяців; 4) 07.07.2020 Софійським районним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.3, 71 ч.1 КК України до позбавлення волі на 3 роки і 1 місяць. Дане покарання ОСОБА_3 з 18 вересня 2020 року відбуває у ДУ «Криворізька виправна колонія (№80) (а. с. 81-83).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Сукупність досліджених доказів вказує на те, що відповідач ОСОБА_3 , який являється батьком малолітнього сина ОСОБА_5 , 2014 р.н., умисно самоусунувся від виховання свого сина та в порушення вимог ст. 150 СК України, у період з відокремленого проживання до свого ув`язнення (2016-2020рр.) за наявності реальної можливості, не проявляв щодо дитини батьківського піклування, не вчиняв дій щодо участі у його вихованні, утриманні, піклуванні, навчанні, не цікавився про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що згідно вимог п.1, 2 ч.1 ст. 164 СК України є підставами для задоволення позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав.

При цьому, суд вважає за необхідне пояснити відповідачеві, що згідно ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина.

Поновлення батьківських прав і повернення дитини батькам допускається тільки в тому випадку, якщо це відповідає інтересам дитини. Якщо поновлення в батьківських правах суперечить інтересам дитини, то суд має право з урахуванням думки дитини відмовити в задоволенні позову батьків про поновлення в батьківських правах.

Крім того, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог про позбавлення батьківських прав, з відповідача належить стягнути на користь позивача сплачений ним при зверненні з позовом до суду судовий збір у сумі 908 грн.

Керуючись ст. 141, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, про позбавлення батьківських прав,- задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця смт. Софіївка Софіївського району Дніпропетровської області, батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір, понесений нею на оплату судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , звреєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНН: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Третя особа: орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, , місце знаходження: вул. Шкільна, буд. 19, смт. Софіївка, Софіївського району Дніпропетровської області.

Повний текст рішення суду виготовлено 14 лютого 2022 року.

Суддя О.В. Томинець