Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/80/22
27 червня 2022 року м. Гребінка
27 червня 2022 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Татіщевої Я.В., секретаря Трохименка В.В., розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду м.Гребінка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частину майна, -
в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частину майна.
В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 17.06.2003 року по 22.06.2021 року вона перебувала з відповідачем ОСОБА_2 в шлюбних відносинах. Від подружнього життя мають малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
22.06.2021 року шлюб між сторонами було розірвано. Останнім часом у них склалися напружені стосунки щодо порядку користування спільно набутим майном, ОСОБА_2 вважає, що зазначене майно належить тільки йому, а колишня дружина не має права на нього права. Внаслідок таких обставин, з метою визнання своїх майнових прав ОСОБА_1 була вимушена звернутися до суду.
У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, подано до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, на позовних вимогах наполягали та просили задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, письмових заяв, відзиву на позов не надав, хоча про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку.
Враховуючи вищевикладене, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи, та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши надані письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, зважаючи на наступне.
Судом встановлено, що 17.06.2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 22.06.2021 року у справі № 528/470/21 вказаний шлюб було розірвано (а.с.09-10).
Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 27.11.2008 року Виконавчим комітетом Майорщинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 07.06.2011 року Виконавчим комітетом Майорщинської сільської ради Гребінківського району Полтавської області (а.с. 08 зврт).
Вказані вище факти підтверджені Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 276396135 від 23.09.2021 року (а.с. 15-16).
Позивачем ОСОБА_1 станом на 01 грудня 2021 року проведено технічну інвентаризацію будинку та виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17-19).
Із матеріалів справи вбачається, що 02.12.2021 році ТОВ «Експертне бюро «Рідний дім» проведено незалежну оцінку об`єкту нерухомого майна «житловий будинок з господарськими будівлями», що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , згідно висновку ринкова вартість об`єкту оцінки становить 112764 грн. (а.с. 21, 22).
В інформаційній довідці ФОП ОСОБА_7 від 02.12.2021 року №4099, яка видана ОСОБА_1 , надано коротку технічну характеристику житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зазначено, що власником домоволодіння є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу № 596 від 16.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Гребінківського районного нотаріального округу Іщенком І.М., в примітках вказано, що зміни та переобладнання відсутні (а.с.20).
Відповідно до ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно ч. 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
З ч. 1 ст. 70 СК України вбачається, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Згідно ч. 3 ст. 70 СК України за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст.ст. 77, 78 ЦПК України), і це є її процесуальним обов`язком (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 72 СК України та пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.
Отже, початком перебігу позовної давності встановлено день, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права.
Неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності (постанова Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-258цс15).
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи вищевикладене, з огляду на досліджені письмові докази по справі, як кожного окремо так і в їх сукупності, приймаючи до уваги те, що спірний будинок та земельну ділянку було придбано у період перебування та проживання у зареєстрованому шлюбі, і дана обставина не спростовувалася й самим відповідачем, а також враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в доданих до справи письмових доказах, а вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Тому, з відповідача на користь позивача належить стягнути 1984,80 грн. сплаченого судового збору (а.с. 1, 2).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 10, 12, 17, 81, 89, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частину майна задовольнити повністю.
Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОККП НОМЕР_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОККП НОМЕР_4 :
- житловий будинок АДРЕСА_1 , та в цілому складається із: «А-1» - житлового будинку (загальною площею 88,3 кв.м., житловою площею 37,5 кв.м.); «Б» - гаражу; «В» - погребу; «Г» - сараю; «Д» - сажу; «Е» - літнього душу; «Ж» - вбиральні; «З» - сараю; № 1 огорожі; № 2 воріт; № 3 водогону;
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОККП НОМЕР_3 , право власності на:
- 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , та в цілому складається із : «А-1» - житлового будинку (загальною площею 88,3 кв.м., житловою площею 37,5 кв.м.); «Б» - гаражу; «В» - погребу; «Г» - сараю; «Д» - сажу; «Е» - літнього душу; «Ж» - вбиральні; «З» - сараю; № 1 огорожі; № 2 воріт; № 3 водогону;
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОККП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОККП НОМЕР_3 , судовий збір в сумі 1984 грн. 80 коп.
Заочне рішення суду може бути переглянуто Гребінківським районним судом Полтавської області за заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня отримання ним копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 06 липня 2022 року.

Суддя Я. В. Татіщева