Провадження № 2/752/1701/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 березня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Сітайла В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації,

встановив:

03 грудня 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з роеєстрації, яким позивались до ОСОБА_3 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачками зазначено, що вони зареєстровані та проживають за адресою - АДРЕСА_1 , що підтверджується даними витягу з реєстру про зареєстрованих осіб у цьому ж житловому приміщенні від 28.09.2020 року. Крім них у цій же квартирі зареєстрована відповідачка ОСОБА_3 та її ж матір ОСОБА_4 і брат ОСОБА_5 .. 21 січня 1998 року, ОСОБА_4 , після народження дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_5 переїхала до місця проживання свого чоловіка ОСОБА_6 . Саме з цього часу, з 21 січня 1998 року відповідачка ОСОБА_3 на спірній житловій площі не проживає, позивачі самостійно несуть витрати по утриманню квартири в тому числі і за відповідачку. Стверджують, що факт непроживання ОСОБА_3 по місцю реєстрації свідчить, що вона не потребує житла. Факт непроживання ОСОБА_3 по місцю реєстрації підтверджується актами, складеними у присутності сусідів 23 та 26.11. а також 01.12.2020 року. Зняти відповідачку з реєстрації без її згоди не можуть, оскільки вона відмовляється надати таку згоду, таким чином здійснює перешкоди в користуванні майном. Позивачі є наймачами кварири, однак не мають змоги повноцінно користуватись квартирою, оскільки відповідачка відмовляється добровільно знятись з реєстрації. Послалися на правила статтей 71,72,78 ЖК України, щодо умов визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а також умови виселення із займаного приміщення, передбачені правилами статті 109 ЖК України.

Позивачами також наведені положення статті 391 ЦК України, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном і вказали, оскільки відповідачка не проживає в спірній квартирі понад 20 років вона втратила право на користування цим житлом. Є посилання на правила статті 405 ЦК України відповідно до якої, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Просили, ухвалити рішення яким усунути перешкоди у користуванні житлом шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_3 на житловій площі квартири АДРЕСА_2 .

Провадження у справі відкрито 02 лютого 2021 року з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

02.11.2022 року до участі у справі в якості третіх осіб на стороні відповідачки ОСОБА_3 було залучено - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

У судовому засіданні 14.03.2022 року учасники справи відсутні, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом у встановленому законом порядку.

Дослідивши докази наявні у матеріалах справи, що мають значення для вирішення заявленого спору, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позивачками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до вирішення спір не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Правилами статтей 12, 13 ЦПК України встановлено, що: цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира АДРЕСА_2 яка була надана у користування ОСОБА_7 на сім`ю з пя`ти чоловік: ОСОБА_7 , дружина - ОСОБА_8 , дочки - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , мати - ОСОБА_11 , що піждтверджено копією ордеру на житлове приміщення №51772 серії Б виданого виконавчим комітетом Московської районної ради народних депутатів (а.с.8).

Як видно зі змісту позовної заяви, квартира АДРЕСА_2 належить до комунальної власності Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, матеріали справи не містять даних, що наймачі скористалися правом її приватизації.

За даними довідки №100-Ч-13547-3192 від 31.08.2017 року, згідно інформації, що міститься у реєстрі територіальної громади міста Києва та за даними витягу №13186341 від 28.09.2020 року з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 значаться зареєстрованими: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 23.04.1989 року; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 02.04.1992 року; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 02.10.1992 року; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з 17.02.2005 року (а.с.6,7).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до правил частин першої, четвертої та п`ятої статті 82 цього Кодексу встановлено, що: обставини, які визнаються учасниками справи , не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників; обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом; обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Звертаючись до суду з позовом, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом зняття з реєстрації, позивачі послалися на те, що відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована на житловій площі квартири АДРЕСА_2 , однак не проживає з моменту народження, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_7 , її речі в квартирі відсутні, житлово-комунальні послуги не сплачує, відповідно вважають, що остання не потребує житла. Зняти відповідачку з реєстрації за вказаною адресу не можуть без її згоди, оскільки вона відмовляється надати таку згоду, таким чином здійснює перешкоди у користуванні майном.

Заявляючи до вирішення судом зазначений спір, позивачі посилаються на норми права, яким врегульовано права та обов`язки наймачів житлового приміщення, а також власників житлових приміщень.

Відповідно до правил статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суду, суд вирішує серед іншого і питання, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма права підлягає застосуванню до цих правовідносин.

З огляду на встановлені судом обставини, що спірне житлове примішення перебуває тільки у користуванні учасників справи, відповідно з урахуванням встановлених судом правовідносин сторін, до заявленого спору підлягають застосуванню правила статтей 71,71 ЖК України.

Відповідно до змісту ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Правилами ст. 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно з роз"ясненнями, що містяться у Постанові Пленуму ВСУ від 12.04.1985р. №2 з подальшими змінами, у справах про визнання наймача або членів сім"ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням за правилами ст. 71 ЖК України, необхідно з"ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Поважними причинами відсутності визнаються перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім"ї тощо.

За даними акту, складеного 27.09.06 р.. комісією у складі: майстра технічної дільниці - ОСОБА_12 , доглядача будинку - ОСОБА_13 , паспортиста - ОСОБА_14 , сусідів квартири АДРЕСА_2 - ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , обстежено квартиру АДРЕСА_2 на предмет не проживання в ній ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та було встановлено, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не проживають у квартирі з грудня 1997 року, у паспортистів КП «ЖЕО-109» заяв ОСОБА_4 щодо зняття з реєстрації немає. (а.с.9).

Як видно зі змісту актів-довідок №№420,421,426, складених 23 листопада, 26 листопада, та 01 грудня 2020 року відповідно, комісією у складі майстра ОСОБА_17 та сусідів ОСОБА_18 , ОСОБА_19 було відвідано квартиру АДРЕСА_2 на предмет непроживання в ній ОСОБА_3 . Зі слів сусідів ОСОБА_3 не проживає за вище вказаною адресою з 1998 року ( а.с.15,16,17).

Таким чином, судом встановлено, що відповідачка у справі ОСОБА_3 не проживає у спірному житловому приміщенні.

Однак, надана суду позивачем інформація не забезпечує можливість суду встановити причини непроживання відповідачки ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_2 .

Приймаючи до уваги посилання позивачів у позовній заяві в обгрунтування заявлених вимог на те, що відповідачка відмовляється добровільно знятися з реєстрації, відповідно суд приходить до висновку, що у задоволенні заявленого позову слід відмовити через недоведеність позивачками належними та допустимими доказами підстав заявлених ними до вирішення судом позовних вимог, які підлягають з`ясуванню та перевірці доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 71,72 ЖК України, ст.ст. 4,6,23,27,76,141,259,263,264,288 ЦПК України, суд -

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.Г. Плахотнюк