Справа № 191/310/22
Провадження № 2/191/103/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря Звягінцової А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове в спрощеному порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він та відповідачка 28.03.2014 року зареєстрували законний шлюб. 22.11.2021 року рішенням Синельниківського міськрайсуду Дніпропетровської області шлюб між ними було розірвано. У період перебування у шлюбі ними була отримана у 2018 році квартира за адресою : АДРЕСА_1 . Після розлучення вони з відповідачкою не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеної квартири. Оскільки, майно було придбане ними в період шлюбу, воно належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому він має намір поділити вищезазначене майно, шляхом визначення за ним 1/2 частки квартири, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, після приватизації вищезазначеної квартири, та отримання документів на право власності.

Відповідачкою грубо порушуються його права та законні інтереси, оскільки своїми діями ОСОБА_2 перешкоджає йому володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном (належною йому 1/2 частиною квартири) на власний розсуд, в тому числі його особистими речами. Відповідачка забрала його дублікат ключів, від квартири, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 ., у зв`язку з чим, він не має змоги попасти до своєї квартири. На його прохання надати йому дублікати ключей, відповідачка не реагує. З цих підстав позивач вимушений звернутись до суду, за захистом свої порушених прав.

У зв`язку з цим, позивач просить усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_2 , шляхом надання ключів. Судові витрати стягнути з відповідача на його користь.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Також пояснила, що позивачу вона дійсно не дає ключі від квартири, але вона не чинить перешкод в користуванні квартирою, оскільки вона знаходиться на балансі підприємства «Укрзалізниця», де вона і працює. Квартира не приватизована. Ключі вона не дає, так як з позивачем виникали конфлікти на побутовому грунті. В спірній квартирі зареєстровані вона та позивач, який є її колишнім чоловіком. Позивач не проживає в цій квартирі з поважних причин.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Згідно копії свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 , 28.03.2014 року зареєстрували шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.11.2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний.

Згідно копії Витягу з рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради №131 від 31.05.2018 року, ОСОБА_2 було ухвалено видати ордер на жиле приміщення за адресою : АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , яка має склад сім`ї 4 чоловіки.

На підставі рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради № 131 від 31.05.2018 року, ОСОБА_2 із сім`єю з 4-х осіб був виданий ордер на жиле приміщення № 6049 за адресою : АДРЕСА_1 . Склад сім`ї : ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності.

Разом з цим, згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Відповідно Висновку, зробленим у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 по справі № 521/18161/15-ц, та з пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав», застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, з матеріалів позовної заяви вбачається, що спірна квартира не була приватизована ні позивачем, ні відповідачем, право власності на зазначену квартиру не було зареєстровано за учасниками справи, на даний час квартира перебуває на балансі регіональної філії «Придніпровська залізниця», що не заперечувалось в судовому засіданні учасниками справи та підтверджується матеріалами справи. Посилання позивача на ст.391 ЦПК України є безпідставними, оскільки він не є власником квартири, а тому не наділений правом вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Позивач та відповідач мають лише право користування майном, яке було надано їм на підставі Ордеру на жиле приміщення №6049, а тому дані правовідносини регулюються нормами ЖК УРСР. Крім того, позивачем та його представником не було доведено належними та допустимими доказами, що є реальна небезпека порушення його права зі сторони відповідачки.

У зв`язку з цим, відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..

Крім того, ч.1,2 п.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, то не підлягають й стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 77, 78,81,89, 141, 259, 263, 264, 280- 282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 04.07.2022 року.

Суддя Т. В. Прижигалінська