Справа № 724/875/22
Провадження № 2/724/345/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2022 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Сілантьєва Е.Є.

за участю секретаря судового засідання Банарюк К.Б.

за участі сторін:

представника позивача - адвоката Соника В.В., який діяв на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 000476 від 17.01.2020 р.

представника відповідача - адвоката Бондарюка В.І., який діяв на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 000397 від 27.06.2019 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позовної заяви представник позивач зазначає, що рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 07.12.2021 року справа №724/1474/21 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 який зареєстрований 15.01.1999 року виконавчим комітетом Чепоніської сільської ради Хотинського району Чернівецької області за актовим записом №01 розірвано. У період шлюбу, позивач та відповідач придбали автомобіль марки «ВАЗ 21061» 1998 року випуску легковий седан, об`єм двигуна - 1451 см. куб. д.н.з НОМЕР_1 , який сторони зареєстрували за відповідачем. В листопаді 2021 року позивачу стало достовірно відомо про те що відповідач відчужив без відома позивача та без її згоди придбаний ними транспортний засіб. Жодних коштів, як компенсацію за проданий спільний автомобіль, відповідач не передавав. З метою перевірки інформації чи дійсно відповідач провів перереєстрацію транспортного засобу, було направлено запит до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Чернівецькій області (філія ГСЦ МВС), щодо надання інформації відносно транспортного засобу «ВАЗ - 21061», д.н.з. НОМЕР_1 . Однак, відповідь отримано не було. За результатами проведення авто-товарознавчої експертизи - висновок судового експерта від 12.05.2022р. № 75, ринкова вартість автомобіля марки «ВАЗ», модель - «21061», кузов ТЗ - « НОМЕР_2 », об`єм двигуна - 1451, рік випуску - 1998р., повна маса - 1435кг., складає 26 040,00 гривень. Жодних угод щодо розпорядження спільним майном між позивачем та відповідачем не укладалось, жодних домовленістю або шлюбних договорів між ними не укладалось. Крім того, автомобіль марки «ВАЗ-21061», д.н.з. НОМЕР_1 , як майно не підлягає поділу в натурі, оскільки є неподільною річчю, а тому його вартість слід врахувати при поділі майна. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Враховуючи вище викладене просить суд стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля в сумі 13 020 (тринадцять тисяч двадцять) гривень та вирішити питання щодо судових витрат.

До Хотинського районного суду Чернівецької області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого зазначає, що відповідач не погоджується та не визнає позовних вимог у повному обсязі, просить суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Відповідач визнає факт придбання автомобіля марки «ВАЗ-21061», д.н.з. НОМЕР_1 під час шлюбу. При цьому відповідач вважає, що посилання про те, що він відчужив даний автомобіль без згоди позивачки, а при цьому жодних коштів, як компенсацію за проданий спільний автомобіль чи на потреби позивача, відповідач не передавав нічим не обґрунтовується та не відповідає дійсності, адже ці посилання є надуманими й заявленими для задоволення власної фінансової наживи позивачки. Факт вибуття транспортного засобу із спільної сумісної власності подружжя нібито поза волею позивачки та використання коштів не в інтересах сім`ї спростовується виходячи із того, що 24 грудня 2021 року відповідач звернувся до ВП № 2 (м. Хотин) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області із заявою про вчинення відносно нього протиправних дій, які мають ознаки кримінального правопорушення, так як протягом 2020 року його спільний із позивачкою син ОСОБА_3 , 2001 р.н., в с. НедобоївцІ Дністровського (Хотинського) району, маючи доступ до його карткових рахунків, враховуючи те, що спільно проживав із відповідачем та був членом його сім`ї, та доступ до рахунків якому було надано для проведення розрахунків за комунальні послуги, неодноразово привласнював грошові кошти батька, шляхом перерахування на свій рахунок та для власних потреб, чим заподіяв матеріальну шкоду на загальну суму 16 275,50 грн. За даним фактом 25.01.2022 року органом досудового слідства було відкрито кримінальне провадження № 0000013 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України. Однак, для погашення кредитних зобов`язань, які виникли за протиправне привласнення грошових коштів сином, відповідач позичив, шляхом укладення усного договору позики від 11.11.2020 року із своєю знайомою ОСОБА_4 в сумі 16000,00 гривень. Так, вищевказані кошти були використані 12.11.2020 року відповідачем для погашення кредиту перед банком. В подальшому, враховуючи неодноразові прохання знайомої ОСОБА_4 повернути позичені кошти, які позивач усно зобов`язався повернути протягом року (тобто до 11.11.2021 року), а також відсутність власних коштів для погашення боргу за договором позики, відповідач продав належний йому автомобіль марки ВАЗ ОСОБА_5 , однак лише за 10000 грн., Так, виручені від продажу автомобіля грошові кошти в розмірі 10000 грн. були витрачені на погашення боргу перед ОСОБА_4 .

Представник відповідач вважає, що з огляду на викладене відсутній предмет спору, що унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Відчуження належного відповідачу транспортного засобу відбулося в той час, коли сторони перебували в шлюбу та безумовно за спільною згодою подружжя, а підставою продажу автомобіля було відповідно спричинене спільним сином ОСОБА_3 боргове зобов`язання.

Крім того, між сторонами не вбачається факт відсутності шлюбних відносин, що й підтверджує відповідач між подружжям виникали сварки, зіпсувалися стосунки, однак шлюбні відносини не були припиненими. При цьому, сторонами не заперечується той факт, що вони проживали спільно, вели господарство, виховували сина, тому відповідно й приймали рішення щодо наявного в них майна також спільно.

Щодо вартості грошової компенсації, як 1/2 частки автомобіля представник відповідача вказує, що реалізований відповідачем автомобіль ВАЗ 21061, враховуючи свій рік випуску, а саме 1998, перебував у занедбаному стані, потребував значного ремонту та великих коштів, для того, щоб набути нормального стану. Вказаний автомобіль, що відомо й позивачці, використовувався виключно в сільському господарстві, для вивезення огородини із поля та вивезення навозу на поле, але ж ніяк не як засіб для пересування сім`єю. За клопотанням представника позивача перед експертом ставилася лише ринкова вартість транспортного засобу такої марки, року випуску, маси та об`єму двигуна. При цьому, жодних вихідних даних щодо стану автомобіля, який було продано лише за 10000 (десять тисяч) гривень в клопотанні не зазначалося. Так, ринкова вартість спірного автомобіля згідно висновку експерта № 75 за результатами проведення авто товарознавчої експертизи становить значно більшу суму, ніж дійсна вартість проданого автомобіля.

Щодо розміру заявлених судових витрат представник відповідача зазначає, що не погоджується з заявленими розрахунками судових витрат, оскільки в розрахунку судових витрат представник позивача долучає крім квитанції про сплату судового збору, ще й квитанцію про сплату витрат за експертизу в сумі 840 грн. та квитанцію № 26/05/22 про сплату витрат за правову допомогу в розмірі 18390 грн., де маніпулюючи сумами судових витрат включає в суму витрат за правову допомогу повторно витрати за експертизу 840 гри., дублюючи цю суму. Також представник позивача у поданій до суду позовній заяві, обґрунтовуючи судові витрати, зазначає, що між ним та ОСОБА_1 26 квітня 2022 року було укладено договір про надання правової допомоги № 26/04/2022. Однак на підтвердження наданих ним, як адвокатом, ОСОБА_1 юридичних послуг долучає вже Квитанцію до Договору № 26/05/22 тобто фактично оплата здійснювалася за іншим Договором, не за тим який було укладено між позивачем та її представником. Таким чином, зазначена представником позивача сума судових витрат не підлягає задоволенню.

Враховуючи вище викладене представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 27.05.2022 року відкрито провадження у порядку загального позовного провадження та витребувано докази.

Позивач до судового засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином.

Відповідач до судового засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні у повному обсязі підтримав викладені позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив у повному обсязі підтримав викладені заперечення та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_4 зазначила, що вона підтримує дружні стосунки з сестрою відповідача. У листопаді 2020 року відповідач їй розповів, що його син витратив всі сімейні кошти, які були відкладені на оплату житлово-комунальних послуг, і тому відповідач звернувся до свідка з проханням позичити кошти. Свідок надала відповідачу грошові кошти у розмірі 10000 грн. У письмовому вигляді вони договір не укладали, тільки визначилися, що відповідач поверне кошти протягом року.

Суд, вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у шлюбі та рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 07 грудня 2021 року справа № 724/1474/21 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 розірвано.

У період шлюбу, 29.11.2017 року, сторони придбали автомобіля марки ВАЗ 21061 1988 року випуску легковий седан, об`єм двигуна 1451 см. куб. на підставі договору купівлі-продажу від 29.11.2017 року № 7345/2017/728014.

Згідно до листа Регіонального сервісного центр ГСЦ МВС Чернівецької області від 14.06.2022 року № 31/24/1402-07-2022 станом на 13 червня 2022 року автомобіля марки ВАЗ 21061 1988 року випуску легковий седан, об`єм двигуна 1451 см. куб зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5 . Право власності набуте на підставі договору купівлі-продажу від 13.11.2021 року № 7345/2021/2916667. Так, 13.11.2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклали договір купівлі-продажу від 13.11.2021 року № 7345/2021/2916667 транспортного засобу ВАЗ 21061 1988 року випуску легковий седан, д.н.з НОМЕР_3 , об`єм двигуна 1451 см. куб. Сторони погодили спосіб передачі об`єкта, оплату та розрахунок, обов`язки покупця та продавця, відповідальність сторін, дію договору та інші умови. Договір підписаний обома сторонами власноручним підписом.

З реєстраційної картки Т3 від 13.11.2021 року вбачається, що власником транспортного засобу ВАЗ 21061, автомобіль легковий, седан, об`єм двигуна 1451 см. куб., вага 1435 кг. колір фіолетовий, рік випуску 1998 є ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу від 13.11.2021 року № 7345/2021/2916667.

Суд зазначає, що набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, яка знайшла своє вираження у статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України), відповідно до положень якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частини 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Оскільки сторони не домовилися про поділ майна за взаємною згодою, що передбачено частиною 2 цієї статті, даний спір повинен вирішуватися судом.

Способи та порядок поділу майна подружжя визначені статтею 71 цього Кодексу, згідно приписів якої майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, автомобіль допускається лише за його згодою крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (частина 4 статті 71 СК України).

Відповідно до п. 30Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007року№ 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст.63,ч. 1 ст.65 СК.

За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно з частиною третьою статті 65 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю.

Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності.

За відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна.

У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року (справа №6-486цс16).

У судовому засіданні представником відповідача не спростовано твердження позивача про відсутність згоди на відчуження автомобіля. Не надано доказів існування письмової заяви позивача , або її обізнаності про відчуження автомобіля.

Також відповідачем не доведено факту існування сумісного боргу подружжя перед ОСОБА_4 , яка у судовому засіданні підтвердила факт надання грошових коштів відповідачу по справі? але не довела суду про обізнаність позивача про цей факт. Також не надав і відповідач доказів, що це був сумісний борг на гроші витрачені на потреби родини.

У судовому засіданні вивчались з виписки по картковому рахунку «ПриватБанк» ОСОБА_2 , де останній неодноразово перераховував грошові кошти своєму сину ОСОБА_3 та 12.11.2020 року перерахував суму у розмірі 16 275,50 грн., а також витяг з Єдиного реєстру досудового розслідування від 25.01.2022 року зареєстроване кримінальне провадження № 0000013 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України. У фабулі якого вказується, що в період часу 2020-2021 року ОСОБА_3 , 2001 р.н., в с. НедобоївцІ Дністровського (Хотинського) району, маючи доступ до його карткових рахунків свого батька ОСОБА_2 , враховуючи те, що спільно проживав із ним та був членом його сім`ї, та доступ до рахунків якому було надано для проведення розрахунків за комунальні послуги, неодноразово привласнював грошові кошти батька, шляхом перерахування на свій рахунок та для власних потреб, чим заподіяв матеріальну шкоду на загальну суму 16 275,50 грн. У судовому засіданні представником відповідача була надана Постанова про закриття кримінального провадження від 10.06.2022 року . Як свідчать надані відповідачем документи, вказане кримінальне провадження постановою старшого слідчого СВ ВП № 2 Дністровського РВП ГУНП в Чернівецької області було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. крім того, під час проведення досудового слідства ОСОБА_3 заперечував проти обвинувачень з боку батька.

Суд зазначає, що вказані документи свідчать про наявність напружених стосунків в родині сторін по справі та не впливають на правовий режим майна подружжя.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що доводи позивача, знайшли свого підтвердження при розгляді справи, а тому позов підлягає задоволенню, оскільки позивач не надавала згоду на відчуження автомобіля, на момент продажу транспортного засобу сторони не вирішили питання про поділ майна, а тому позивач набуває право на отримання компенсації вартості її частки у спільному майні подружжя.

Щодо розміру компенсації суд зазначає наступне. Так, у судовому засіданні вивчався висновок судового експерта Родича Ю.П. № 75 від 12 травня 2022 року за результатами проведення авто товарознавчої експертизи, згідно якого ринкова вартість автомобіля марки ВАЗ 21061 1988 року випуску легковий седан, об`єм двигуна 1451 см. куб складає 26 040 грн.

Посилання представника відповідача на той факт, що вказана вартість автомобіля не відповідає дійсності не знайшло свого підтвердження. Так, представник відповідача не спростував висновок експерта, не заявляв клопотання про призначення експертизи та не надав іншого висновку щодо вартості автомобіля.

У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи.

Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року (справа №127/7029/15).

Щодо вирішення питання судових витрат відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Для цілей розподілу судових витрат суд бере до уваги: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Підтвердженням понесених витрат на правничу допомогу позивача є:

-Розрахунок суми гонорару на правову допомогу (консультація 1 год. вартість 1950 грн.; вивчення справи 2 год. вартість 3 900 грн.; клопотання про проведення експертизи 2 год. вартість 3900 грн.; складання позовної заяви 3 год. вартість 5 850 грн. всього 18 390 грн.) .

-Акт виконаних робіт адвокатом Соником В.В. згідно якого адвокат надав юридичні послуги, а клієнт прийняв їх, а саме: (консультація 1 год. вартість 1950 грн.; вивчення справи 2 год. вартість 3 900 грн.; клопотання про проведення експертизи 2 год. вартість 3900 грн.; складання позовної заяви 3 год. вартість 5 850 грн. всього 15600 грн.)

-Квитанція № РМ-65144 від 12.05.2022 року про сплату судового збору 992,40 грн.

-Квитанція № 144 від 12.05.2022 року про сплату автотранспортної експертизи 840 грн.

-Ордер на надання правничої допомоги серія СЕ № 1042933 ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 26.04.2022 року № 26/04/22 року адвокатом Соник В.В.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При цьому суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. У справі № 755/9215/15-ц Велика Палата вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.

Заяв щодо зменшення витрат на професійну правову допомогу з боку відповідача та його представника до суду не надходило.

Посилання представника відповдіча на той факт, що у квитанції № 26/05/22 вказаний інший договір між позивачем та його представником не знайшло свого підствердження у матеріалах справи та спростовано представником позивача який зазначив, що номер квитанції та дата підписання самого договору про надання правової допомоги ні є тотожними та не повинні співпадати.

При цьому суд зазначає, що він виключає з суми витрат на правову допомогу суму оплати за проведену експертизу у сумі 840 грн., оскільки це ні є витратами на правову допомогу.

Отже, суд вважає, що вказані докази є належними, достовірними та достатніми для підтвердження витрат позивача на правничу допомогу в сумі 17550 грн. та відповідно до ч. 1, п. 1 . 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви до суду в розмірі 992,40 грн., оплату експертизи 840 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 17550 грн. на загальну суму судових витрат 19382 грн.

На підставі вищевикладеного, та керуючись статтями 60, 63, 65, 69, 70 СК України, 12, 13, 19, 76-89, 141, 260, 265, 352 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_5 ) грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля в сумі 13 020 (тринадцять тисяч двадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати на загальну суму 19382 (дев`ятнадцять тисяч триста вісімдесят дві) грн..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4

Відповідач: ОСОБА_9 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_5

Повний текст рішення виготовлено 08 07.2022 року

Суддя: Е.Є. Сілантьєва