Справа № 331/4934/20
Провадження № 2/331/68/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2022 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Антоненко М.В., при секретарі Федорової К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області про визнання права власності в порядку набувальної давності, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області про визнання права власності в порядку набувальної давності на 9/100 частин домоволодіння .

Представник відповідача ГУ ДПС у Запорізькій області звернулась до суду із клопотанням про залучення до участі у справі в якості третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Запорізької міської ради як органу місцевого самоврядування.

В обґрунтування клопотання зазначено, що згідно з ч. 1 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Вважає, що рішення у справі стосовно 9/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 може вплинути на права Запорізької міської ради.

В судовому засіданні представник відповідача ГУДПС у Запорізькій області клопотання підтримала.

Позивач та його представник ОСОБА_1 в судовому засіданні проти клопотання заперечували, вважали його необґрунтованим.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши клопотання, дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 53 ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Предметом даного позову є визнання права власності за ОСОБА_1 в порядку набувальної давності на 9/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 53 ЦПК України, у заявах про залучення третіх осіб і в заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Як слід з матеріалів справи, спадщина у вигляді вказаного нерухомого майна відкрилась в 1993 році після смерті ОСОБА_2 .

Згідно ч. 3 ст.524, ч.1 п.2 ст. 555 ЦК УРСР, (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом

спадкоємства переходить до держави. Спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом.

В період дії ЦК УРСР інтереси держави представляла Державна податкова інспекція.

Постановою Пленуму ВСУ від 30.05.2008р.№7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01.01 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Згідно з листом ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13, судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави.

Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Із метою єдності правозастосовної практики і уникнення колізій щодо спадкування державою (ст. 555 ЦК УРСР) та переходу спадщини, визнаної судом відумерлою, у власність територіальної громади (ст. 1277 ЦК), правила абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК слід застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР.

З наведеного слід, що відсутні законні підстави залучення до участі у справі в якості третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Запорізької міської ради, а тому, клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 53 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Відмовити в зв`язку з необґрунтованістю в задоволенні клопотання представника ГУДПС у Запорізькій області звернулась до суду із клопотанням про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Запорізької міської ради.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: М.В. Антоненко