КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2022 року м. Київ

Справа №760/24594/20

Апеляційне провадження №22-ц/824/5833/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва постановлену під головуванням судді Калініченко О.Б. 10 лютого 2021 року в місті Києві, повний текст ухвали складений 16 лютого 2021 року, за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 10 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Ухвала суду мотивована тим, що наведені у заяві заявником обставини та причини щодо пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання не є поважними та істотними для його поновлення, оскільки вони ніяким чином не перешкоджали заявнику в отриманні своєчасної інформації щодо стану виконання виконавчого листа і повторному пред'явленні його до виконання в межах встановленого законом строку.

Не погодився із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 , його представником подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність ухвали, як такої, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що виконавчий лист було втрачено Києво-Святошинським РВДВС, а не з його вини. Вважає, що судом першої інстанції не було створено необхідних умов для всебічного і повного дослідження обставин справи, у зв`язку з чим не були захищені його права, як заявника, гарантовані Конституцією України.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанови нове судове рішення, яким задовольнити заяву та поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін

Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 надійшла заява в якій він прсив розглядати справу за їх відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, а тому її неявка, згідно з ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2010 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення боргу задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 борг у сумі 11700,00 грн, а також судовий збір в розмірі 117,00 грн та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 5,00 грн /т.1 а.с. 55-57/.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08 червня 2011 року, рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2010 року скасовано і ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в розмірі 301700 грн, а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 1700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн /т.1 а.с. 163-165/.

Виконавчий лист у справі № 2-1729/10 позивач отримав 12 липня 2011 року.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві - Мазура Ю.С. від 21 вересня 2011 року відкрито виконавче провадження № 28815890 з виконання виконавчого листа №2-1729 виданого 12 липня 2011 року /т.1 а.с. 187/.

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, яку обґрунтовував тим, що оригінал виконавчого листа було втрачено ДВС Києво-Святошинського району /т.1 а.с. 240/.

З довідки Києво-Святошинського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області від 11 грудня 2019 року №50351432 вбачається, що на примусовому виконанні у відділі обліковується виконавче провадження № 50351432 за виконавчим листом Апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2011 року. Виконавчий документ був пред`явлений до виконання 04 лютого 2016 року.

03 березня 2016 року у зв`язку з тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», держаним виконавцем на підставі п.8 ст.26 цього Закону винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, яку направлено стягувачу.

Перевіркою фактичної наявності виконавчого провадження та, зокрема, виконавчого документу встановлена відсутність останнього, що свідчить про факт втрати виконавчого документу /т.1 а.с. 241/.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 січня 2022 року заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа задоволено. Видано дублікат виконавчого листа №2-1729 від 12 липня 2011 року на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва /т.1 а.с. 245,246/

Дублікат виконавчого листа у справі №2-1729/10 від 08 червня 2011 року отримано ОСОБА_1 02 березня 2020 року /т.1 а.с. 248 на звороті/.

29 липня 2020 року ОСОБА_1 до суду першої інстанції подано заяву про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання /т.2 а.с. 1, 2/.

Заява мотивована тим, що 02 березня 2020 року він передав дублікат виконавчого листа до виконання Солом`янському районному відділу державної виконавчої служби м. Києва, звернувшись із заявою про відкриття провадження. Державний виконавець 10 березня 2020 року прийняла рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку з тим, що було пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого листа до виконання. Однак, зазначене рішення вона направила йому значно пізніше, а саме 29 квітня 2020 року, а через карантинні обмеження він його отримав ще пізніше.

На підставі викладеного заявник просив поновити строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Частиною 1 ст. 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Отже, підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

У ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України).

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV (в редакції, чинній станом на день видачі виконавчого листа ) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року.

Відповідно до ст. 23 цього Закону строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, статтею 12 якого встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Згідно з п. 5 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення цього Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Отже, тлумачення п.5 свідчить про те, що він застосовується і до виконавчих документів, строк пред'явлення до виконання за якими не сплив на час набрання чинності цим Законом.

З наведених обставин справи, зокрема, з довідки Києво-Святошинського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області від 11 грудня 2019 року №50351432 вбачається, що 03 березня 2016 року держаним виконавцем на підставі п.8 ст.26 цього Закону було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження № 50351432 за виконавчим листом Апеляційного суду м. Києва від 12 липня 2011 року, у зв`язку з тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження», яку направлено стягувачу.

Строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлювався з дня його повернення і становить три роки, тобто до 02 березня 2019 року.

Із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції 29 липня 2020 року, обґрунтовуючи її тим, що виконавчий лист було втрачено Києво-Святошинським РВДВС в 2016 році, тобто не з його провини, а рішення державного виконавця про повернення виконавчого листа від 10 березня 2020 року у зв`язку з пропуском строків його пред`явлення до виконання було направлено йому значно пізніше, а саме 29 квітня 2020 року, та через карантинні обмеження отримано ним ще пізніше.

Разом з цим, заявником не надано суду жодних доказів та не зазначено жодних обставин, які б перешкоджали йому подати виконавчий лист до виконання протягом трьох років з моменту переривання строків, тобто з 03 березня 2016 року до 02 березня 2019 року.

Посилання заявника, як на підставу для поновлення строку, на те, що державний виконавець 10 березня 2020 року прийняла рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку з пропуском строку пред`явлення такого виконавчого листа до виконання, однак направила вказане рішення йому значно пізніше - 29 квітня 2020 року, а через карантинні обмеження він отримав його ще пізніше, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказані обставини не мають жодного значення для вирішення вказаного питання, оскільки відбулися вже після пропуску заявником такого строку. Поважних причин пропуску строку з 2016 року заявник не вказав, а його посилання на ухвалу суду про видачу дублікату виконавчого листа не може бути прийнято до уваги суду, так як з тексту даної ухвали вбачається, що питання поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не вирішувалось.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачається. У зв`язку з цим, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 10 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 06 липня 2022 року.