Справа № 274/1111/21 Провадження № 2/0274/96/22 РІШЕННЯ
28.06.2022 м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б.
за участю секретаря судового засідання Лободи В.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою,
І. Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму боргу у розмірі 8232,15 доларів США (вісім тисяч двісті тридцять два долари 15 центів) США, з яких 7600 (сім тисяч шістсот) доларів США - сума основного боргу, 632,15 (шістсот тридцять два долари 15 центів) США - 3% річних від простроченої суми, із зазначенням гривневого еквіваленту за курсом, який діятиме на момент винесення судового рішення у справі.
Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.07.2016 позивач дала у борг відповідачу грошові кошти у сумі 7600 доларів США. На підтвердження виникнення зобов`язань по договору позики відповідачем надана розписка.
Відповідач свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.
ІІ. Процедура та позиції сторін
Ухвалою суду від 23.03.2021 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. 02.04.2021 позивачем усунено вказані в ухвалі недоліки.
Ухвалою суду від 06.04.2021 клопотання позивача про звільнення від сплати судового задоволено; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 17.05.2021 розгляд справи відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача.
У судовому засіданні, призначеному на 10.06.2021 представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у ньому.
Відповідач заперечила щодо суми боргу, вказаній у розписці, зазначила, що вона становить меншу суму - десь біля 6100 доларів США, які частково повертала, в судовому засіданні було оголошено перерву до 08.07.2021 за клопотанням відповідача.
08.07.2021 розгляд справи було відкладено у зв`язку із зайнятістю головуючого судді у розгляді іншого провадження, що має скорочені строки розгляду.
21.09.2021 розгляд справи було відкладено у зв`язку із зайнятістю головуючого судді у розгляді іншого провадження, що має скорочені строки розгляду.
Під час розгляду справи 19.10.2021 представник позивача додатково пояснив, що між сторонами склались довотривалі відносини, під час яких складалась не одна розписка, часткове повернення коштів, про які зазначає відповідач, повертались у межах іншої розписки, яку позивач долучає до матеріалів справи.
Відповідач вказала, що у розписці стоїть дійсно її підпис, визнає, що 6100 доларів США отримувала в борг, однак не суму у 7600, яка вказана у розписці. Додатково зазначає, що брала участь у погашенні боргу, у тому числі і шляхом надання допомоги позивачу. У судовому засіданні протокольною ухвалою було відкладено розгляд справи за клопотанням відповідача для надання їй можливості скористатись правовою допомогою.
Ухвалою суду від 28.10.2021 розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача для надання йому можливості ознайомитись з матеріалами справи.
Протокольними ухвалами від 18.11.2021 та 17.12.2021 розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою усіх учасників провадження.
Судове засідання 24.01.2022 було відкладено протокольною ухвалою за клопотанням представника відповідача для надання можливості узгодити позицію з клієнтом.
16.02.2022 представником відповідача було подано клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.
Ухвалою суду від 02.06.2022 клопотання представника відповідача залишено без розгляду. Розгляд справи відкладено на 28.06.2022.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду повідомлені належним чином.
Від представника позивача було подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Причини неявки відповідача та її представника суду невідомі, будь-яких заяв, клопотань від останніх на адресу суду не надходило.
Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно з ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Приписами п. 1 ч.3 ст. 223 ЦПК визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників провадження, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи.
У ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, було створено сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 02.07.2016 надала позивачу розписку про отримання у борг 7600 доларів США, які зобов`язалася повернути до 31.05.2018. Однак, у вказаний у розписці строк, відповідач отриману позику не повернула.
Аналізуючи наданий в судовому засіданні оригінал розписки, суд зауважує, що з її змісту вбачається дата складання, отримання відповідачем грошових коштів та сума цих коштів, а також обов`язок відповідача повернути обумовлену суму у визначений час. Отже, з огляду на викладене, суд приходить до переконання, що умови, обумовлені сторонами, за своїм змістом, відповідають умовам договору позики і засвідчують наявність між позивачем і відповідачем правовідносин.
Наявність у позивача оригіналу розписки є належним доказом факту отримання відповідачем від позивача грошових коштів.
Як стверджувала у судовому засіданні відповідач, у розписці стоїть дійсно її підпис, однак достеменно ствердити, що саме таку суму брала у борг не може. Вказує, що сума боргу була меншою - у розмірі 6100 доларів США, які частково повернула.
У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що відповідач повністю чи частково виконала свої зобов`язання за вказаним договором позики, оформленого борговою розпискою та повернула повністю або частково кошти.
Разом з тим, щодо валюти виконання та стягнення коштів, слід зазначити наступне.
Згідно з вимогами ст.99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України.
Відповідно до вимог ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.
Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому, з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Аналізуючи наведені правові норми Велика Палата Верховного Суду у постановах від 16 січня 2019 року у справі за №464/3790/16-ц та від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц зробили висновок, що у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.
Судом встановлено, що у договорі позики у формі розписки зобов`язання виражене у валюті - доларах США.
Таким чином, станом на день розгляду справи, відповідачем не повернуто позивачу 7600 (сім тисяч шістсот) доларів США, яка і підлягає стягненню з відповідача.
У позовній заяві позивачем наведено розрахунок розміру заборгованості відсотків за договором позики, а саме загальний розмір процентів за користування позикою за період з 01.05.2018 по 05.02.2021, що становить 632,15 доларів США.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.
Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року №6-49цс12, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц.
У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.
Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.
Позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у сумі 632,15 доларів США за період з 01.05.2018 по 05.02.2021.
Суд не може в повній мірі погодитися із розрахунком наданим позивачем з огляду на наступне.
Так, термін виконання зобов`язання за договором позики у формі розписки від 02.07.2016 настав 31.05.2018 року, відповідно початок періоду прострочення виконання - 01.06.2018. Станом на дату визначену позивачем (05.02.2021), кількість днів прострочення складає 981 день.
Отже, 3% річних за період з 01.06.2018 по 05.02.2021 складає: 7600 х 3% / 365 (кількість днів у році) х 981 (кількість днів прострочення) 612,79 доларів США.
Таким чином загальна сума 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 612,79 доларів США.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення із відповідача на користь позивача суми боргу за договорами позики в розмірі 7600 доларів США та 3 % від суми позики за кожен день прострочення виконання зобов`язання в розмірі 612,79 доларів США.
V. Розподіл судових витрат
Так, згідно з ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 2285,65 грн, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору.
Керуючись 259,263-265,268,272,273,352,354 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за борговою розпискою від 02.07.2016 в розмірі 7600 доларів США та 3 % річних в розмірі 620,28 доларів США.
Стягнути з ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 2285,65 грн.
В іншій частині позову відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває за адресою: Первинна профспілкова організація Бердичівського геріатричного пансіонату, вул. Перемоги,4, м. Бердичів, Житомирська область, 13300, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Т.Б. Большакова