КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/3399/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/2309/20

07 липня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Шпильовій Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Юзькової О.Л., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про захист честі, гідності та ділової репутації,-

в с т а н о в и в:

05 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про захист честі, гідності та ділової репутації.

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що з метою виконання своїх зобов`язань, передбачених договором з клієнтом та на підставі ордеру на представництво інтересів, він відвідав будівлю Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), щоб у дозволений спосіб здійснити відеофіксацю ремонту приміщень, що був зроблений за бюджетний кошт, однак, згідно офіційної відповіді Департаменту від 17.07.2019 року № 05710-13276 на його інформаційний запит, кошти на проведення ремонту в бюджет департаменту не закладались.

Вказує на те, що під час його розмови з директором Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради ОСОБА_2 останній звертався до нього у неналежній формі,з підвищеною інтонацією та висловлював думку, що ОСОБА_1 є корупціонером та бандитом, а також висловив йому погрозу словами «…ми передушимо таких, як ви корупціонерів…» , «… вам в тюрмі сидіти…» . Також ОСОБА_2 звертався до нього зневажливо, використовуючи форму звернення «ти» , порушуючи цим положення Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 року № 158.

Вважає, що при наявності у директора Департаменту ОСОБА_2 статусу державного службовця його будь - яке висловлювання має високий авторитет та привертає увагу громадськості. Таким чином, директор Департаменту ОСОБА_2, висловлюючи свої негативні суб`єктивні думки у брутальній та принизливій формі, дискредитує позивача, як фахівця в галузі права та адвоката в очах потенційних клієнтів, що у свою чергу призводить до падіння авторитету та статусу позивача у суспільстві.

З огляду на вище викладене, просив суд визнати дії Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), які полягають у поширенні директором Департаменту ОСОБА_2 висловлювань (інформації) «… ми передушимо таких, як ви корупціонерів…», «… вам в тюрмі сидіти…» застосованих до ОСОБА_1 - неправдивими та такими, що принижують честь і гідність, ділову репутацію адвоката ОСОБА_1 та зобов`язати Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) спростувати висловлювання «…ми передушимо таких, як ви корупціонерів…», «… вам в тюрмі сидіти…», застосовані до ОСОБА_1 у той самий спосіб, яким було поширено неправдиві та такі, що принижують честь, гідність і ділову репутацію адвоката ОСОБА_1 висловлювання (інформацію) на особистому прийомі директора Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2021 року позов ОСОБА_1 до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про захист честі, гідності та ділової репутації залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 15 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що не погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки в оскаржуваному рішенні не було надано оцінку статусу особи відповідача, а саме особи, яка висловилась від імені Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київради.

Вказує на те, що директор Департаменту земельних ресурсів ОСОБА_2 висловився на його адресу у грубій і зухвалій формі з підвищенням інтонації про те, що «...ми передушимо таких, як ви корупціонерів...», «... вам в тюрмі сидіти...» у робочий час, будучи на робочому місці при виконанні посадових обов`язків, тобто, висловився від імені органу місцевого самоврядування.

Вважає, що застосування судом першої інстанції до відповідача нормативно правової бази як до фізичної особи, а не як до державного службовця, який повинен діяти лише в межах та у спосіб передбачений ст. 19 Конституції України, є неприпустимим.

Звертає увагу суду, що зазначені вище висловлювання ОСОБА_2 є недостовірною інформацією, оскільки такі твердження були висловлені без будь-яких доказів та фактичних даних, окрім того, такі висловлювання містять відомості, які жодним чином не стосуються профільної діяльності Департаменту та не входять до його повноважень.

Вважає, що поширення директором Департаменту ОСОБА_2 неправдивої інформації щодо вчинення позивачем корупційного злочину, бандитизму та подальша публікація статті на сайті Департаменту від 27.12.2019 року принижує честь, гідність та завдає шкоди діловій репутації позивача, як висококваліфікованого фахівця в галузі права.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації ) в судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи судом департамент повідомлений у встановленому законом порядку, причину неявки представника суду не повідомив, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 квітня 2021 року позивачем ОСОБА_1 було надано до суду першої інстанції відеозапис події, яка відбулась 12 листопада 2019 року в приміщенні Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

З дослідженого відеозапису встановлено, що 12 листопада 2019 року між позивачем ОСОБА_1 , який є адвокатом, та директором Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_2 в приміщенні департаменту виникла розмова в ході якої ОСОБА_2 висловився на адресу позивача ОСОБА_1 «… ми передушимо таких, як ви корупціонерів…», «… вам в тюрмі сидіти…».

Відповідно до копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого 26 квітня 2018 року, копії посвідчення адвоката України та витягу з Єдиного Реєстру адвокатів України, ОСОБА_1 є адвокатом та має право на зайняття адвокатською діяльністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради про захист честі, гідності та ділової репутації, суд першої інстанції посилався на те, що висловлювання директора Департаменту не можуть свідчити про поширення саме інформації, оскільки виражають його думку на майбутнє стосовно осіб, винних у вчиненні кримінальних правопорушень, в таких висловах не міститься фактичних даних, їх не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки фактів) що унеможливлює захист прав позивача, способом, обраним останнім.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

У національному законодавстві право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань підлягає реалізації з урахуванням обов`язку не поширювати недостовірну і таку, що ганьбить гідність, честь чи ділову репутацію іншої особи, інформацію.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Конституція України визначає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та що кожен має право на повагу до його гідності (статті 3, 28).

Згідно зі статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Частиною першою статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Пленум Верховного Суду України у пункті 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив судам, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до частини другої статті 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України 2004 року обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту.

Під гідністю необхідно розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням (пункт 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

З дослідженого відеозапису подій, які сталися 12 листопада 2019 року в приміщенні Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та директором Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_2 виникла розмова в ході якої останній висловився на адресу позивача ОСОБА_1 «… ми передушимо таких, як ви корупціонерів…», «… вам в тюрмі сидіти…». Такі висловлювання були зроблені директором Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_2 в приміщенні департаменту у присутності інших осіб. В своїх висловлюваннях ОСОБА_2 називає позивача ОСОБА_1 корупціонером, якому в тюрмі сидіти, разом з тим, ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції відповідачем не було надано доказів того, що позивач ОСОБА_1 притягувався до відповідальності за вчинення корупційних дій або був причетним до злочинів, пов`язаних з корупцією.

Отже, у даному випадку директор Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_2 , під час виконання своїх посадових обов`язків, 12 листопада 2019 року в приміщенні департаменту висловив стосовно позивача інформацію, яка не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи, а тому є недостовірною та поширив таку інформацію публічно в приміщенні департаменту в той час, як там перебували інші особи.

Висновок суду першої інстанції про те, що висловлювання директора Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_1 «… ми передушимо таких, як ви корупціонерів…», «… вам в тюрмі сидіти…» є оціночними судженнями, колегія суддів вважає помилковим та таким, що не грунтується на встановлених дійсних обставинах справи та вимогах матеріального права, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій,сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 08.07.1986 по справі «Лінгенс проти Австрії» та від 25.06.1992 по справі «Торгейр Торгейрсон проти Ісландії» вказано, що слід чітко розрізняти факти та оцінні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню.

Більше того, повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права, гарантованого статтею 19 (Lingens, cited above, p. 28, п. 46).

Аналізуючи поширену директором Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) ОСОБА_2 під час виконання свої службових обов`язків інформацію стосовно адвоката ОСОБА_1 «… ми передушимо таких, як ви корупціонерів…», «… вам в тюрмі сидіти…»., апеляційний суд вважає, що у ній висловлено не оціночне суб`єктивне судження відносно ОСОБА_1 , не особисте відношення директора департаменту до нього, а стверджується існуванняоб`єктивних, чітко висловлених фактів, які можуть бути перевіреними.Спірна інформація сформульована способом категоричного висловлювання у формі існування конкретних обставин (фактів), за формою вираження вищезазначеної інформації указане повідомлення не містить критики або оцінки дій, виражено без застосування та вживання гіпербол, алегорій, сатири (чи інших мовностилістичних способів).

З огляду на вище викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 про неправильність висновків суду першої інстанції щодо необгрунтованості та недоведеності позовних вимог.

Згідно ч.ч.1ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає задоволенню, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 , визнання дій Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), які полягають у поширенні директором Департаменту ОСОБА_2 висловлювань (інформації) «… ми передушимо таких, як ви корупціонерів…», «… вам в тюрмі сидіти…», застосованих до ОСОБА_1 - неправдивими та такими, що принижують честь і гідність, ділову репутацію адвоката ОСОБА_1.

Відповідно до вимог ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка її поширила, у такий же спосіб у який вона була поширена.

У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію (пункт 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» ).

Вирішуючи питання про спосіб спростування інформації, яка підлягає визнанню недостовірною, колегія суддів вважає максимально ефективним зобов`язати Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) спростувати висловлювання «… ми передушимо таких, як ви корупціонерів…», «… вам в тюрмі сидіти…» ,застосовані до ОСОБА_1 у той самий спосіб, яким було поширено неправдиві та такі, що принижують честь, гідність і ділову репутацію адвоката ОСОБА_1 висловлювання(інформацію), шляхом спростування таких висловлювань (інформації) на особистому прийомі директора Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація).

Керуючись ст.ст. 3,28,32,34 Конституції України, ст.ст.201,277,297,299 ЦК України, ст. 30 Закону України «Про інформацію», ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про захист честі, гідності та ділової репутації задовольнити.

Визнати дії Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), які полягають у поширенні директором Департаменту ОСОБА_2 висловлювань (інформації) «… ми передушимо таких, як ви корупціонерів…», «… вам в тюрмі сидіти…», застосованих до ОСОБА_1 - неправдивими та такими, що принижують честь і гідність, ділову репутацію адвоката ОСОБА_1.

Зобов`язати Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) спростувати висловлювання «… ми передушимо таких, як ви корупціонерів…», «… вам в тюрмі сидіти…», застосовані до ОСОБА_1 у той самий спосіб, яким було поширено неправдиві та такі, що принижують честь, гідність і ділову репутацію адвоката ОСОБА_1 висловлювання(інформацію), шляхом спростування таких висловлювань (інформації) на особистому прийомі директора Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 липня 2022 року.

Головуючий: Судді