печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Остапчук Т.В.,

при секретарі судового засідання - Луста В.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Булгакова С.В.

розглянув у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Національного банку України, про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

В травні 2021р. позивач звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову посилається , що був прийнятий на роботу 26.11.2001р. На час звільнення працював у Національному банку України на посаді головного інженера відділу нормативного, методологічного забезпечення та впровадження СУІБ Національного банку України та банківських систем управління безпеки інформації Департаменту безпеки. 20 квітня 2021 року видано наказ Національного банку України № 813-к про звільнення 26 квітня 2021 року ОСОБА_3 з роботи у зв`язку зі скороченням штату працівників, пункт 1 статті 40 КЗпП України. Вважає наказ незаконним , оскільки не запропоновані вакантні посади та не враховано наявність переважного права на залишення на роботі. Просить визнати звільнення незаконним. поновити на роботі з 27.04.2021р. та стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Представник відповідача надав відзив (30.06.2022р. надійшов до суду) заперечує проти задоволення позову, вказує що звільнення відбулось відповідно до трудового законодавства.

Ухвалою суду від 23.07.2021р. відкрито провадження в порядку спрощеного.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.11.2021 цивільну справу передано судді Печерського районного суду м. Києва Остапчук Т.В., оскільки суддя ОСОБА_5 помер.

Ухвалою суду від 22.11. 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 31.01. 2022 року відкрито провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

Представники сторін подали заяви про розгляд справи в їх відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Право будь-якого підприємства самостійно визначати власну систему організації виробництва і праці є складовою частиною таких принципів підприємницької діяльності, як принцип комерційного розрахунку та власного комерційного ризику, принцип вільного найму працівників, що закріплені у ст. 44 Господарського кодексу України.

Статтею 134 ГК України визначено право власника майна, на основі якого заснована господарська організація або здійснюється господарська діяльність в інших організаційно- правових формах господарювання, не заборонених законом, на свій розсуд визначати в тому числі структуру утвореного ним суб`єкта господарювання, склад і компетенцію його органів управління, порядок використання майна, інші питання управління діяльністю суб`єкта господарювання.

Дані принципи реалізуються в тому числі через право підприємства самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розпис, яке передбачене ч. З ст. 64 ГК України.

Зі змісту ст. 64 ГК України також вбачається, що організаційну структуру підприємства складають його відокремлені (філії, представництва, відділення) та невідокремлені (виробничі та структурні) підрозділи.

Зміна організаційної структури, в тому числі шляхом створення, реорганізації, ліквідації структурних підрозділів, визначення чисельності працівників та штатного розпису, перерозподіл функцій між працівниками підприємства, питання підбору і перестановки працівників є невід`ємним правом кожного суб`єкта господарювання. Таким правом воно може скористатися в будь-який час, в т.ч. враховуючи потреби виробництва.

Вирішення будь-яких питань щодо необхідності, доцільності, правильності таких змін, їх суті та змісту лежить виключно у площині прав самого підприємства та реалізується через відповідні повноваження його органів управління.

ОСОБА_3 на час звільнення працював у Національному банку України на посаді головного інженера відділу нормативного, методологічного забезпечення та впровадження СУІБ Національного банку України та банківських систем управління безпеки інформації Департаменту безпеки.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 03 вересня 2019 року № 641-рш "Про внесення змін до структури Департаменту безпеки" та наказу Національного банку України від 23 жовтня 2019 року № 3043-к "Про скорочення штату працівників Департаменту безпеки" з метою вдосконалення процедури здійснення контролю за виконанням вимог і заходів із забезпечення кіберзахисту та інформаційної безпеки в банківській 1системі України, розподілу сфери обов`язків, повноважень та відповідальності ріж підрозділами Департаменту безпеки виключено зі складу управління

безпеки інформації відділ нормативного, методологічного забезпечення та впровадження СУІБ Національного банку України та банківських систем зі скороченням штату працівників.

У зв`язку з цим, посада, яку обіймав ОСОБА_3 , підлягала скороченню.

11 листопада 2019 року ОСОБА_3 був попереджений про наступне вивільнення на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України .

11 січня 2020 року ОСОБА_3 було запропоновано переведення на посади:

кухонного робітника відділу організації харчування управління організаційного забезпечення Департаменту забезпечення діяльності Національного банку України;

старшого касира відділу оброблення готівки та експертизи цінностей управління роботи з готівкою Центрального сховища;

охоронника 6 розряду першої команди охорони відділу відомчої охорони управління організації охорони Департаменту безпеки;

охоронника 6 розряду третьої команди охорони відділу відомчої охорони управління організації охорони Департаменту безпеки;

провідного інженера відділу моніторингу стану безпеки інформації ІТС Національного банку України управління безпеки інформації Департаменту безпеки на період перебування у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку основного працівника ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 від переведення на вищезазначені посади відмовився та засвідчив це підписом.

11 лютого 2020 року та 17 березня 2020 року ОСОБА_3 було запропоновано переведення на посади:

кухонного робітника відділу організації харчування управління організаційного забезпечення Департаменту забезпечення діяльності

Національного банку України;

старшого касира відділу оброблення готівки та експертизи цінностей управління роботи з готівкою Центрального сховища;

охоронника 6 розряду третьої команди охорони відділу відомчої охорони [- правління організації охорони Департаменту безпеки.

ОСОБА_3 від переведення на вищезазначені посади відмовився. 10 березня 2021 року ОСОБА_3 запропоновано переведення на посаду провідного фахівця відділу платіжних систем управління підтримки банківських інформаційних систем Департаменту інформаційних технологій. ОСОБА_3 від переведення на вищезазначену посаду відмовився. 01 квітня 2021 року ОСОБА_3 також відмовився від переведення на запропоновані посади:

охоронника 6 розряду першої команди охорони відділу відомчої охорони > правління організації охорони Департаменту безпеки (м. Київ);

охоронника 6 розряду третьої команди охорони відділу відомчої охорони >правління організації охорони Департаменту безпеки (м. Київ);

прибиральника службових приміщень господарського відділу управління осподарського забезпечення Департаменту забезпечення діяльності Національного банку України (м. Київ);

прибиральника території господарського відділу управління господарського забезпечення Департаменту забезпечення діяльності

Національного банку України (м. Київ);

старшого касира відділу організації харчування управління організаційного забезпечення Департаменту забезпечення діяльності

Національного банку України (м. Київ);

провідного фахівця відділу платіжних систем управління підтримки Банківських інформаційних систем Департаменту інформаційних технологій пі. Київ).

ОСОБА_3 не був членом первинної профспілкової організації працівників Національного банку України.

20 квітня 2021 року видано наказ Національного банку України № 813-к про звільнення 26 квітня 2021 року ОСОБА_3 з роботи у зв`язку зі скороченням штату працівників, пункт 1 статті 40 КЗпП України.

У сам день звільнення 26 квітня 2021 року ОСОБА_3 знову було запропоновано переведення на вакантні посади:

охоронника 6 розряду першої команди охорони відділу відомчої охорони правління організації охорони Департаменту безпеки (м. Київ);

охоронника 6 розряду третьої команди охорони відділу відомчої охорони > правління організації охорони Департаменту безпеки (м. Київ);

прибиральника території господарського відділу управління господарського забезпечення Департаменту забезпечення діяльності

Національного банку України (м. Київ);

провідного фахівця відділу платіжних систем управління підтримки 'анківських інформаційних систем Департаменту інформаційних технологій і м. Київ).

Від запропонованих посад ОСОБА_3 відмовився, а інших вакантних посад, які б відповідали його кваліфікації та досвіду роботи, у Національному банку України не було.

В день звільнення ОСОБА_3 видано трудову книжку та копію наказу про звільнення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже, трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне звільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Таким чином, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Відповідно до статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Верховний Суд в постанові від 09.04.2020 по справі № 760/21020/15-ц зазначає, що право на залишення на роботі передбачене частиною першою статті 42 КЗпП України не застосовується для працевлаштування у новоутворених структурних підрозділах (при зміні організаційної структури), оскільки, переважне право на залишення на роботі не є тотожним переважному праву на працевлаштування на нову посаду у новостворених підрозділах.

Структурний підрозділ, у якому працював ОСОБА_3 , був виключений із структури Національного банку України, а тому він не може посилатися на наявність переважного права на залишення на роботі.

Доказів того, що мав переважне право на залишення на роботі позивач не надав.

Ураховуючи викладене, під час звільнення ОСОБА_3 . Національним банком України дотримано вимоги законодавства України про працю, звільнення позивача відбулося без порушень.

Суд дійшов висновку, що у зв`язку з тим, що не встановлено підстав для задоволення вимог позивача та поновлення її на роботі, отже відсутні підстави і для задоволення вимог про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст..141 ЦПК України в зв`язку з відмовою в позові судові витрати не відшкодовуються позивачеві.

Керуючись ст.40, 235 КЗпП України, ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_3 до Національного банку України, про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_3 адреса: АДРЕСА_1

Відповідач Національний банк України адреса: вул. Інститутська 9, м. Київ, 01601

Суддя Остапчук Т.В.