233 № 233/5289/21
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
08 липня 2022 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартишева Т. О.
за участі секретаря судового засідання Кюсєвої Т.О.,
за участю позивача -
представника позивача -
відповідача -
представників третіх осіб -
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Варбан Олександр Валентинович, до ОСОБА_2 , треті особи - Костянтинівський відділ Державної виконавчої служби у Краматорському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради, про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення за виконавчим листом та стягнення аліментів на утримання дитини,-
У судове засідання позивач, його представник не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, підтримують позовні вимоги, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала.
Представники третіх осіб Костянтинівського ВДВС у Краматорському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради, у судове засідання не з`явилися, звернулися до суду із заявами про розгляд справи у їх відсутність, представник Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради зазначив про підтримання наданого до суду висновку від 14 березня 2022 року.
За таких обставин зі згоди сторони позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
З`ясувавши позицію учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі мають спільну дитину - доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 (а.с. 7).
З 30 вересня 2009 року сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі, дошлюбне прізвище змінено відповідачкою на шлюбне « ОСОБА_6 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 (а.с. 6).
Шлюб сторін розірвано рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 липня 2010 року у справі № 2-8035/10, що набрало законної сили 07 серпня 2010 року (а.с. 8).
Відповідно до довідки СП «Бахмутська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» за № 1 від 04 січня 2022 року (а.с. 36) з 26 вересня 2005 року позивач ОСОБА_1 працює майстром лісу дільниці ІІІ групи, з 24 березня 2021 року по теперішній час проходить військову службу за контрактом у ЗСУ (а.с. 35-36).
Згідно довідки про доходи № 2 від 04 січня 2022 року (а.с. 37) з нарахованого ОСОБА_1 доходу за місцем роботи за період липень грудень 2021 року утримано аліментів 6451,81 грн.
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб КП «СЕЗ №1» від 18 листопада 2021 року (а.с. 10), виданої ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , проживають: - ОСОБА_7 , 1980 р.н., дружина; - ОСОБА_8 , 2014 р.н., донька. ОСОБА_4 , 2005 р.н., донька, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з вересня 2019 року, що своїми підписами підтвердили свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (а.с. 10 зворот).
Як вбачається з довідки адміністрації Костянтинівської ЗОШ І-ІІІ ступенів №15 Костянтинівської міської ради № 01/11-200 від 08 листопада 2021 року (а.с. 11) ОСОБА_1 приймає активну участь у шкільному житті доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , учениці 11 класу навчального закладу: виховує, спілкується з вчителями, відвідує батьківські збори. Зі слів ОСОБА_4 вона фактично проживає зі своїм батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з вересня 2019 року. Мати участі у шкільному житті доньки не приймає.
Відповідно до наданого до суду висновку Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради № 263/26 від 14 березня 2022 року, у ході розгляду питання по суті спору сторін було проведено обстеження будинку за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що житло має три кімнати, загальною площею 56 кв.м. Власником будинку є ОСОБА_1 . У будинку є необхідні меблі, побутова техніка, комунальні зручності, житлово-побутові умови проживання задовільні. У дитини ОСОБА_4 є окрема кімната, у якій є ліжко, шафа для одягу, обладнане місце для навчання з меблями і речами відповідно віку. Атмосфера в родині доброзичлива, стосунки між членами сім`ї ввічливі, родинні. Для дитини створені належні умови для проживання, навчання, розвитку.
У ході бесіди з неповнолітньою ОСОБА_4 було з`ясовано, що проживати з матір`ю дитина не бажає, пояснюючи тим, що мати влаштовує своє особисте життя, тому вона зробила вибір та виявила бажання проживати разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Пояснює це тим, що у батька їй зручно, він її поважає, доглядає за нею, у його будинку є місце для відпочинку, навчання, творчості. У родині батька дитина відчуває спокій, турботу та любов. Неповнолітня ОСОБА_4 10 січня 2022 року надала письмову заяву, в якій повідомила про факти ставлення матері до неї.
Згідно довідки № 1244 про реєстрацію місця проживання особи, наданої відділом реєстрації Костянтинівської міської ради, ОСОБА_4 з 23 листопада 2021 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Під час засідання комісії з питань захисту прав дитини 18 лютого 2022 року неповнолітня ОСОБА_4 ще раз підтвердила своє бажання проживати разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 під час спілкування з представниками служби у справах дітей повідомила, що її дочка вже доросла та має право сама вирішувати з ким їй проживати та повідомила, що не заперечує проти бажання дочки проживати разом із батьком.
Враховуючи викладене, Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради вирішив: - визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; - визнати доцільним припинення стягнення за виконавчим листом з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В частині позовних вимог про визначення місця проживання дитини разом із батьком суд приходить до таких висновків.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (частина перша статті 161 СК України).
З урахуванням викладеного слід дійти висновку, що зверненню до суду із відповідним позовом має передувати спір між батьками щодо місця проживання дитини, що існує й на час вирішення справи в суді.
При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 160 СК Украни якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
У ході судового розгляду справи встановлено, що неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з вересня 2019 року, з часу досягнення чотирнадцятирічного віку, фактично проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб КП «СЕЗ №1» від 18 листопада 2021 року (а.с. 10), довідкою навчального закладу № 01/11-200 від 08 листопада 2021 року (а.с. 11) та вбачається з висновку Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради від 14 березня 2022 року.
Як зазначено у висновку, згідно довідки № 1244 про реєстрацію місця проживання особи, наданої відділом реєстрації Костянтинівської міської ради, ОСОБА_4 з 23 листопада 2021 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказані обставини відповідачем у ході судового розгляду справи не спростовані.
Звертаючись до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з ним, позивач зазначив, що протягом останніх трьох років неповнолітня дитина сторін проживає із ним, відвідує школу за місцем фактичного проживання, перебуває на його утриманні, тощо, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до ч. 3 ст. 160 СК Украни, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Суд вважає, що у даному випадку, до суду звернувся батько, з яким дитина тривалий час проживає зі згоди матері. Факт проживання неповнолітньої дитини сторін разом із батьком підтверджено й відповідачем ОСОБА_2 під час розгляду питання Органом опіки та піклування Костянтинівської міської ради.
За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що між сторонами відсутній спір про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, яка з часу досягнення чотирнадцятирічного віку фактично проживає разом із батьком ОСОБА_1 зі згоди відповідачки, та на час вирішення справи також зареєстрована за місцем проживання позивача, тому правові підстави до задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визначення місця проживання дитини відсутні та такі позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення.
З викладених підстав із урахуванням положень ч. 6 ст. 19 СК України суд не погоджується із висновком Органу опіки та піклування в цій частині.
Щодо позовних вимог в частині припинення стягнення аліментів судом встановлено наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.
З аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батьків утримувати дитину не припиняється.
Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.
Відтак, з урахуванням предмета даного спору (зокрема, припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.
При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
В частині позовних вимог про стягнення аліментів, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно частин 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них. хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2,3 ст. 181 СК України).
Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно.
Згідно вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Отже, закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям. Такий обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.
Неповнолітня спільна дитина сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає із батьком та перебуває на його утриманні, й на матір дитини законом покладено обов`язок утримувати доньку до досягнення нею повноліття.
В силу ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч. 1 ст. 430 ЦПК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.
На підставі вищенаведеного, позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню, у зв`язку із чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частина заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, до повноліття дитини.
В порядку ст.141 ЦПК України з відповідача на користь державного бюджету слід стягнути судовий збір в розмірі 908 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263, 264, 265, 280-282, 430 ЦПК України, -
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка народилася в смт Кірове м. Дзержинськ Донецької області, РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 листопада 2021 року до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду виготовлений 08 липня 2022 року.

Суддя :