КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2022 року м. Київ

Справа № 752/6911/21

Апеляційне провадження №22-ц/824/5051/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва ухваленого під головуванням судді Ольшевської І.О. 20 грудня 2021 року у м. Києві, повний текст рішення складений 28 грудня 2021 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що між нею та відповідачем 10 вересня 2005 року був укладений шлюб. В шлюбі у сторін народилося має двоє дітей. З листопада 2018 року, коли відповідач почав мешкати окремо, сім`я існувала тільки формально, між подружжям були відсутні інтимні стосунки, припинилось ведення спільного господарства, остаточно зникло почуття любові. Позивач вважала, що сімейне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Позивач зазначала, що шлюб між сторонами розпався остаточно і відновлений бути не може. Строку на примирення, на її думку, сторони не потребували, оскільки з часу припинення спільного проживання та ведення господарства пройшло більше 2-х років, а отже вичерпалась можливість для примирення.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 20 грудня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстровано 10 вересня 2005 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1272.

Рішення суду мотивоване тим, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки позивач мала стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, відповідач не заперечував, а подальше спільне проживання подружжя суперечило б інтересам ОСОБА_2 . Суд не взяв до уваги, як належні докази, надані відповідачем фото звіти та скриншоти з телефонної переписки, оскільки вони не є такими в розумінні норм законодавства.

Не погодився із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 , його представником подано апеляційну скаргу, в якій він зазначає про незаконність рішення як такого, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Вказує на те, що суд першої інстанції невірно встановив дійсні причини позову. Зазначає, що в суді першої інстанції відповідач вказав, що дійсною причиною розлучення були систематичні зради дружини, на підтвердження чого надавав скріншоти з телефонної переписки у месенджері «Вайбер», які суд не взяв до уваги.

Вказує, що ним заявлялись клопотання про призначення психологічної експертизи із використанням поліграфу та фоноскопічної експертизи, в задоволенні яких було безпідставно відмовлено.

На підставі викладеного просить рішення суду першої інстанції змінити, вказавши в мотивувальній частині рішення «Судом встановлено, що підставою розірвання шлюбу стали систематичні подружні зради дружини».

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що доводи викладені в апеляційній скарзі є безпідставними, а рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Від представника відповідача - ОСОБА_4 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 буде знаходитись за межами м. Києва у відрядженні, що підтверджується наказом, а тому фізично не зможе бути присутнім в судовому засіданні. Однак, з наказу вбачається, що ОСОБА_1 відбув у відрядження на 85 календарних днів. Наказ від 03 червня 2022 року підписаний ОСОБА_1 . Даних про поважні причини неявки представника суду не представлені. Тому, з урахуванням тривалості розгляду справи, характеру спірних правовідносин, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідач ОСОБА_1 оскаржує та просить змінити рішення суду в мотивувальній його частині, а саме вказати, що підставою розірвання шлюбу стали систематичні подружні зради дружини.

Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 , і лише в частині, яка є предметом апеляційного оскарження.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 10 вересня 2005 року, який зареєстровано Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис 1272.

У шлюбі в сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві.

Причиною звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що з 2018 року сторони проживають окремо, сім'я існує тільки формально, між подружжям відсутні інтимні стосунки, припинилось ведення спільного господарства, остаточно зникло почуття любові. На думку позивача, шлюб між сторонами розпався остаточно і відновлений бути не може.

Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, однак вважав, що причиною розірвання є зрада дружини.

Так, відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

За змістом ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Крім того, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за № 11, рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам статті 215 ЦПК України. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім'ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).

Таким чином, встановивши, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки позивач мала стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, відповідач не заперечував, а подальше спільне проживання подружжя суперечило б інтересам ОСОБА_2 , суд першої інстанції, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Вирішуючи спір, суд з`ясував узагальнені причини фактичного припинення шлюбу та мотиви, на підставі яких дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, тоді як доводи відповідача зводяться до з`ясування взаємовідносин між сторонами, що не впливає на правильність встановлених судом фактичних обставин справи та його висновків.

Доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, зокрема не зазначення у мотивувальній частині рішення обставин, що стали дійсною причиною розірвання шлюбу, не можуть бути самостійною підставою для зміни правильного по суті судового рішення, в якому визначені загальні правові підстави для розірвання шлюбу, що є достатнім.

Слід також погодитись із висновками суду щодо неналежності доказів на які посилається відповідач.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 20 грудня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 07 липня 2022 року.