РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа № 609/179/22

2/609/187/2022

05 липня 2022 року Шумський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Катерняк О.М.

при секретарі судового засідання Мацишиній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ під час заочного розгляду цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн»,

третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича; приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича,

вимоги позивача: про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

учасники справи не з`явилися,

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції позивача.

1. 23 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» (далі відповідач), третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича; приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

2. Позов обґрунтовано тим, що у лютому 2022 року позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 67430016 з примусового виконання виконавчого напису № 171991, виданого 15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» 9574,50 грн.

Так, виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 171991, вчинений 15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172. В обґрунтування вказаного виконавчого напису приватний нотаріус зазначив, що 07 лютого 2020 року між позивачем та ТОВ «ГОУФІНГОУ» був укладений кредитний договір №/234025. Правонаступником ТОВ «ГОУФІНГОУ» на підставі Договору факторингу № 1-31/05/2021 від 31 травня 2021 року є ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп». Правонаступником ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» є ТОВ «ФК Дебт Коллекшн». Надалі нотаріус вказує, що пропонує задовольнити вимоги ТОВ «ФК Дебт Коллекшн», стягнути з позивача на користь відповідача за період з 07 лютого 2020 року по 09 червня 2021 року включно суму у розмірі 8374,50 грн. в тому числі: 2500 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 5874,50 грн. прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом; а також плату за вчинення виконавчого напису нотаріусом, що в загальному становить 9574,50 грн.

Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис нотаріуса слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172, був змінений постановою КМУ від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». На час вчинення цього напису перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, вже не містив п. 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», а містив лише розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами». Відповідно до п. 1 цього Переліку для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: - оригінал нотаріально посвідченого договору; - документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису кредитний договір, що нібито був укладений між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та позивачем, не містить нотаріального засвідчення, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Отже, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису діяв не на підставі та не в межах повноважень, передбачених законом, а саме керувався нечинним п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Останній не мав правових підстав для вчинення такого виконавчого напису на кредитному договорі, який не є нотаріально засвідченим.

З цих підстав позивач просить визнати виконавчий напис, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. № 171991 від 15 червня 2021 року таким, що не підлягає виконанню. Також просить стягнути з відповідача судові витрати, що складаються із витрат на професійну (правничу) допомогу.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 25 лютого 2022 року було вжито заходи забезпечення позову та зупинено примусове виконання виконавчого напису № 171991 від 15 червня 2021 року.

4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 28 лютого 2022 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовчий розгляд на 22 березня 2022 року.

5. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 22 березня 2022 року підготовче судове засідання було відкладено на 26 квітня 2022 року.

6. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 26 квітня 2022 року підготовче судове засідання було відкладено на 25 травня 2022 року.

7. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 25 травня 2022 року підготовче провадження у справі було закрито, призначено судовий розгляд на 08 червня 2022 року.

8. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 08 червня 2022 року судовий розгляд справи було відкладено на 05 липня 2022 року.

9. В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Сідорова І.А. не з`явилися, однак подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, просили позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

10. Відповідач ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» явку свого представника в судове засідання не забезпечив, хоча судом вживалися заходи про належне його повідомлення про місце, день та час розгляду справи, про що свідчать два повідомлення про вручення поштового відправлення з особистим підписом відповідача, які повернулися на адресу суду. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами із винесенням заочного рішення.

11. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, хоча судом вживалися заходи щодо належного його повідомлення про місце, день та час розгляду справи. На адресу суду повернувся конверт із повідомленням про вручення поштового відправлення із відміткою про повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І. в судове засідання не з`явився, хоча судом вживалися заходи щодо належного його повідомлення про місце, день та час розгляду справи. Заяв чи клопотань про розгляд справи у його відсутності на адресу суду не скеровував.

Письмових пояснень щодо предмету позову від третіх осіб до суду не надходило.

12. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважаних причин.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

13. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.

14. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

15. Із виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 15 червня 2021 року зареєстрованого в реєстрі за № 171991 слідує, що з ОСОБА_1 , який є боржником за Кредитним договором № /234025 від 07 лютого 2020 року, укладеним із Первісним кредитором ТОВ «ГОУФІНГОУ», право вимоги за яким було відступлено до Нового кредитора ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» відповідно до Договору факторингу №1-31/05/2021 від 31 травня 2021 року, а в подальшому право вимоги за яким було відступлено до ТОВ «ФК Дебт Коллекшн», відповідно до Договору № 1-03/06/2021 від 03 червня 2021 року, запропоновано стягнути за період з 07.02.2020р. по 09.06.2021р. включно, суму заборгованості 8374,50 грн., що складається із: 2500 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 5874,50 грн. - прострочена заборгованість по невиплаченим відсоткам за користування кредитом.

16. Відповідно до Індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №/234025 від 07.02.2020р. укладеного між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 вбачається, що ТОВ надає ОСОБА_1 фінансовий кредит в розмірі 2500 грн. на умовах строкової зворотності, платності, строком на 30 днів, тобто до 07.03.2020р.

17. Відповідно до Постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 67430016 від 08.11.2021р. слідує, що приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелих А.І. на підставі виконавчого напису №171991 від 15.06.2021р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. відкрито виконавче провадження про стягнення із ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» заборгованості в розмірі 9574 грн. 50 коп.

ІV. Оцінка Суду.

18. Згідно зі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

19. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

20. Згідно з ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

21. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

22. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

23. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

24. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

25. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

26. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат», передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

27. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

28. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадку і в порядку, встановлених законом.

29. В ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат» зазначено, що порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України.

30. Таким актом, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5.

31. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, згідно із п.1.1 якої, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

32. Відповідно до п.п.1.1, 1.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерством Юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, вбачається, що для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

33. Згідно із постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» вбачається, що Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

34. Відповідно до п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів вбачається, що для одержання виконавчих написів подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

35. Як вбачається зі змісту постанови від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду прийшла до переконання, що запропоновані оскаржуваною постановою КМУ зміни у процедурі вчинення виконавчих написів нотаріусами на кредитних та іпотечних договорах створюють можливість при наявності злого умислу, недбалості чи з інших причин кредитору та/чи його посадовим особам або пов`язаним із ними третім особам, незаконно заволодіти коштами або майном як боржників так і інших громадян України, шляхом введення в оману нотаріуса, який керуючись спірним актом буде вимушений вчинити виконавчий напис на підставі документів, що не є належними доказами безспірності заборгованості, та згодом стягнення майна чи коштів виконавчою службою на підставі такого виконавчого напису.

Також, на думку Київського апеляційного адміністративного суду, оскаржувані зміни порушують рівність кредитора та позичальника перед законом, визнаючи суб`єктивну і необґрунтовану належним (передбаченим законом) чином позицію заінтересованої особи (сторони кредитора) як істину на шкоду законним інтересам і сторони правочину (сторони позичальника).

01.11.2017 року Вищим адміністративним судом України вищезазначену постанову Київського апеляційного адміністративного суду у справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року було залишено без змін.

36. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями».

37. Згідно із постановою Верховного Суду від 21.09.2021р. № 910/10374/17 визначено, що кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Оскільки виконавчий напис № 171991 від 15.06.2021р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про безспірне стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» 9574,50 грн. кредитної заборгованості вчинений після 22.02.2017р. - дати законного припинення права вчинення виконавчого напису щодо кредитної заборгованості, то в момент вчинення виконавчого напису 15.06.2021 р. відсутні правові підстави для його вчинення, а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає.

38. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

39. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

40. Як передбачено ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису діяв не на підставі та не в межах повноважень, передбачених законом, а саме керувався не чинним п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Останній не мав правових підстав для вчинення такого виконавчого напису на кредитному договорі, який не є нотаріально засвідченим.

Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про те, що права ОСОБА_1 були порушені, а тому підлягають судовому захисту шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

41. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

У зв`язку з цим з відповідача ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» слід стягнути судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. (за подання позову) та 496 грн. 20 коп. (за забезпечення позову).

42. Щодо вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача, 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного.

Так, частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини 3 зазначеної статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, з яких: за надання консультації щодо суті спору, необхідних документів для підготовки позову, пошук та аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, складання позовної заяви, складання заяви про забезпечення позову 1500 грн.; за представництво інтересів клієнта у суді першої інстанції 500 грн.

Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, відповідно до наданих доказів вбачається, що між ОСОБА_1 та адвокатом Сідоровою І.А. було укладено договір № 25 про надання правничої (правової) допомоги від 18.02.2022р.

Згідно із Розрахунком суми гонорару (вартості послуг) за надану правничу допомогу зі складання позовної заяви та представництва інтересів клієнта у суді першої інстанції (додаток 4 до Договору №25) слідує, що ОСОБА_1 фактично сплачено 2000 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Положення частин першої та другої статті 137 ЦПК України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя №R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (ч.1 ст.1 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність ).

Відповідно до статті 19 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність , видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 зазначеного Закону передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд також враховує положення ч.6 ст.137 ЦПК України, за якими обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач в судове засіданні не з`явився, відзив на позов не подав, а отже обов`язку, визначеного ч.6 ст.137 ЦПК України не виконав.

Суд, з огляду на умови договору про надання правничої допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень ч.3 ст.137 ЦПК України, суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена для визначення розміру витрат, в той час як в межах цієї справи розмір гонорару встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Доводів щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З цих підстав,

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1.Винести заочне рішення.

2.Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» (місце знаходження: м. Київ, вул. Круглоуніверситетська, буд. 7, офіс 26, ), третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича (місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5), приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича (місце знаходження: м. Тернопіль, вул. Живова, буд. 32-А) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити повністю.

3.Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича від 15 червня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 171991, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» заборгованості за кредитним договором №/234025, що укладений 07 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 в розмірі 9574 грн. 50 коп., у тому числі: 2500 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту; 5874 грн. 50 коп. простроченої заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом; 1200 грн. плати за вчинення виконавчого напису, таким, що не підлягає виконання.

4.Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» (місце знаходження: м. Київ, вул. Круглоуніверситетська, буд. 7, офіс 26, ) на користь Держави (ГУК у м. Києві/м.Київ/ 22030106, , банк отримувач Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. за подання позовної заяви та 496 грн. 20 коп. за забезпечення позову.

5.Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» (місце знаходження: м. Київ, вул. Круглоуніверситетська, буд. 7, офіс 26, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду складено 05 липня 2022 року.

Суддя: О. М. Катерняк