У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді - Шумило Н.Б.

за участю секретаря Луцака В.Я.

представника позивача адвоката Майстренко Н.М.

представників відповідачів ОСОБА_1 та адвоката Пайди М.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БОДРОГ» до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради в особі Управління Державного архітектурного контролю Ужгородської міської ради, ОСОБА_2 про визнання протиправними дій щодо видачі сертифіката, визнання протиправним та скасування сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та зобов`язання вчинити дії щодо перебудови об`єкта самочинного будівництва,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БОДРОГ» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради в особі Управління Державного архітектурного контролю Ужгородської міської ради, ОСОБА_2 , в якому просить:

- визнати протиправними дії виконавчого комітету Ужгородської міської ради в особі управління державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради щодо видачі ОСОБА_3 сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта «Будівництво багатоквартирних житлових будинків з вбудованими приміщеннями комерційного призначення за адресою: АДРЕСА_1 » за №ЗК39;

- визнати протиправним і скасувати сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкт «Будівництво багатоквартирних житлових будинків з вбудованими приміщеннями комерційного призначення за адресою: АДРЕСА_1 . Коригування» за №ЗК39;

- зобов`язати ОСОБА_2 перебудувати об`єкт самочинного будівництва - багатоквартирні житлові будинки (корпус 1, корпус 2 та корпус 3) з вбудованими приміщеннями комерційного призначення за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням дії санітарно-захисної зони автозаправочної станції WOG, яка знаходиться на суміжній земельній ділянці з кадастровим номером :20:001:0016 за адресою АДРЕСА_2 , та з урахуванням протипожежних відстаней до відкритої автостоянки на суміжній земельній ділянці з кадастровим номером :20:001:0098 для обслуговування торгового центру « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.02.2022 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання, про що повідомлено учасників справи.

08 квітня 2022 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Пайда Марко Іванович подав клопотання, згідно якого просив закрити провадження у справі №308/17226/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БОДРОГ» до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради в особі Управління Державного архітектурного контролю Ужгородської міської ради, ОСОБА_2 про визнання протиправними дій щодо видачі сертифіката, визнання протиправним та скасування сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та зобов`язання вчинити дії щодо перебудови об`єкта самочинного будівництва, на підставі вимог п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

В обґрунтовання клопотання зазначено, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин. Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Посилається на положення ст.7 Закону України «Про основи містобудування» та ч. ч. 1-3 ст. 6, ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Зазначає, що орган державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду. Інструментом державного регулювання планування території є містобудівна документація, яка поділяється на документацію державного, регіонального та місцевого рівнів, до таких документів віднесено і сертифікат готовності. Вказує, що видача сертифіката готовності є дискреційними повноваженнями органу державного архітектурно-будівельного контролю. При цьому, як вбачається із змісту позову, позивач зазначає, що оскаржуваний сертифікат готовності виданий внаслідок протиправності дій відповідача-1 з порушенням процедури його видачі, зокрема, порушення вимог абз.2 ч.10 ст.4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності». Отже, виходячи з предмету позовних вимог спір фактично виник з органом місцевого самоврядування з приводу реалізації останнім владних повноважень у сфері містобудування. Відповідач зазначає, що такі спори є публічно-правовими і підлягають вирішенню, відповідно до ст.19 КАС України, в порядку адміністративного судочинства. Щодо позовної вимоги про зобов`язання ОСОБА_2 перебудувати об`єкт самочинного будівництва, вказує, що з такою мають право звертатися виключно органи державної влади та органи місцевого самоврядування (ч. 7 ст. 376 ЦК України). ТзОВ «Бодрог», яке не є ні власником земельної ділянки, ні збудованих на ній будівель, не наділено правом на звернення до суду з позовом про визнання спірного об`єкту нерухомості самочинним та здійснення його перебудови. Звертає увагу на те, що навіть якби дана вимога ставилася повноважною на те особою, то така б все одно підлягала розгляду в порядку адміністративного судочинства.

13 квітня 2022 року директором Товариства з обмеженою відповідальністю «БОДРОГ» - Молнар О.В., було подано заперечення на клопотання відповідача про закриття провадження у справі. Із вказаними доводами відповідача щодо підстав для закриття провадження у справі через порушення правил підсудності позивач не погоджується. Вказує, що відповідач покликається лише на одну із підстав заявленого позову, а саме - на порушення уповноваженим структурним підрозділом Виконавчого комітету Ужгородської міської ради процедури видачі сертифіката готовності об`єкта до експлуатації. Однак, основна підстава позову - порушення такими діями та рішенням суб`єкта владних повноважень (Відповідачем 1) майнових прав Позивача щодо користування належним йому майном. На думку позивача цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів Позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу місцевого самоврядування, а стосується порушення діями та рішенням суб`єкта владних повноважень права Позивача на користування земельною ділянкою з кадастровим номером :20:001:0098 за адресою м. Ужгород, вул. 8 Березня, 48, для обслуговування будівель торгівлі (код УКЦПЗ 03.07). Відтак, за суттю цей спір є приватноправовим.

Вказує, що у позивача відсутні правовідносини підпорядкування з Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради як із суб`єктом владних повноважень, що здійснює владні управлінські функції, оскільки по відношенню до Позивача Відповідачем 1 не ухвалювалось жодних рішень (актів) індивідуального характеру. Товариством у цій справі оскаржується акт Відповідача 1, ухвалений щодо іншої особи, як такий, що порушує речове право Позивача. Питання знесення/перебудови об`єкта самочинного будівництва з підстав порушення цивільних прав третіх осіб, як це зазначено в частині четвертій статті 376 ЦК України, за позовом таких осіб на етапі оформлення замовником будівництва прав власності на ці об`єкти стосується не лише цивільних прав Позивача, але й майнових прав замовника (забудовника), якого може бути зобов`язано знести або перебудувати майно (самочинне будівництво) за рішенням суду, тож такий спір не може бути публічно-правовим. Зазначає, що позивачем вживалися заходи по захисту своїх майнових прав, зокрема права користування суміжною земельною ділянкою, на якій розміщений торговий центр, що належить Позивачу, на етапі будівництва багатоквартирних житлових будинків Відповідачем 2, зокрема шляхом звернення до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради як уповноваженого органу контролю у сфері містобудівної діяльності з підстав порушення замовником державних норм, стандартів і правил в галузі містобудівної діяльності при виконанні будівельних робіт на суміжній земельній ділянці з кадастровим номером :20:001:0124 за адресою АДРЕСА_1 , які спричинили порушення майнових прав Товариства. Надалі, в листопаді 2021 року Позивач звернувся безпосередньо до забудовника і пропонував знести будівлі за вище вказаною адресою як такі, що збудовані з порушенням ДБН та порушують право Позивача на користування суміжною земельною ділянкою. Оскільки позасудовий порядок врегулювання спору не дав результатів, Позивач за захистом порушених прав звернувся до суду. Таким чином у цій справі розглядається спір між Товариством та ОСОБА_4 з приводу порушення самочинним будівництвом цивільних прав Позивача. Разом з тим оскільки набуття забудовником прав на об`єкт самочинного будівництва у відповідності до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та частини другої статті 331 ЦК України виникає з моменту його прийняття до експлуатації (реєстрації сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, що зареєстрований та виданий Гулієву Руфату виконавчим комітетом Ужгородської міської ради), то похідна вимога стосується не тільки замовника, але й уповноваженого органу, що видав спірний сертифікат.

Разом із тим у цих правовідносинах позивач не є суб`єктом, підконтрольним Виконавчому комітету Ужгородської міської ради, відтак спірні правовідносини між Відповідачем 1 (органом місцевого самоврядування) та Позивачем не мають публічно-правового характеру. За змістом спірних правовідносин вказаний позов є негаторним, оскільки має на меті усунення перешкод Товариству на користування земельною ділянкою, що є суміжною із ділянкою забудови, та на ній розташованим майном - приміщеннями торгового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 . Крім цього, позивач звертає увагу, що однією із підстав позову є порушення ОСОБА_4 зобов`язань за договором суборенди землі від 03 вересня 2019 року. Позивач зазначає, що розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває або позбувається речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору. Вважає, що законом, зокрема процесуальним (Цивільний процесуальний кодекс України), не встановлено вичерпного переліку способів захисту порушених прав, свобод та законних інтересів особи.

Позивач не погоджується із висловленим відповідачем 2 запереченням права Товариства на звернення до суду за захистом порушеного речового права із зобов`язанням усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинного будівництва чи його перебудови. Так, Відповідач 2 вважає, що правом на звернення до суду про знесення чи перебудову об`єкта самочинного будівництва має лише відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування. Вважає таке тлумачення норм статті 376 ЦК України доволі обмеженим і не релевантним та таким, що суперечить засадам цивільного судочинства та гарантіям права на доступ до суду, встановленого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року. Вказаний спір за змістом спірних правовідносин є негаторним, що характеризується наявністю вимоги зобов`язати боржника здійснити певні дії з метою усунення порушень прав управненої сторони. Оскільки земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 , яку використовує Позивач для обслуговування будівлі торгового центру «Вега» та право користування якою порушено діями виконкому із видачі спірного сертифіката, перебуває в оренді у Позивача на підставі договору оренди землі від 20 березня 2006 року, його речове право оренди підлягає захисту на рівні прав власника цієї земельної ділянки. Так, позов Товариства обґрунтований порушенням самочинним будівництвом його майнових прав, тому згідно із засадами цивільного законодавства (пункт 5 частини першої статті З ЦК України) таке право підлягає захисту, зокрема в судовому порядку із застосуванням способу, встановленого законом. У зв`язку із наведеним позивач просив відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Пайда М.І. у підготовчому судовому засіданні 30.06.2022 підтримав подане клопотання про закриття провадження у справі з мотивів наведених у такому та просив клопотання задовольнити.

В підготовчому судовому засіданні представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «БОДРОГ» - адвокат Майстренко Н.М. проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі заперечила, мотиви зазначила аналогічні, викладеним у запереченнях директора ТзОВ «БОДРОГ» - Молнар О.В. від 13 квітня 2022 року. Просила в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі відмовити.

Представник Виконавчого комітету Ужгородської міської ради в особі Управління Державного архітектурного контролю Ужгородської міської ради у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, зазначив, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали цивільної справи що стосуються поданого представником відповідача клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави для закриття провадження у справі визначені статтею 255 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в п.24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п.1 ст.6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин

Відповідно до ст.125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до положень ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є наявність у них спору про право цивільне та суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа), по-третє, пряма вказівка закону про вирішення спору в порядку певного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно пункту 1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - акт його індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Не є публічно-правовим спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права - фізичною особою чи юридичною особою, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори за позовом суб`єкта владних повноважень, якщо право на таке звернення надане йому законом і предметом такого позову є перевірка законності актів органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси особи.

Водночас, визначаючи предметну юрисдикцію справи, суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого суб`єкт публічного права звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача, аніж розмежування юрисдикції виключно на підставі участі у спорі суб`єкта владних повноважень.

Визначальною ознакою приватноправових відносин є наявність майнового чи особистого немайнового інтересу. Оспорювані або невизнані майнові права та інтереси підлягають захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення такого права або інтересу призвели дії суб`єкта владних повноважень при виконанні ним владних управлінських функцій.

Відповідно до частин другої, п`ятої та дев`ятої статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з частиною першою статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, не є публічно-правовим спір між суб`єктом владних повноважень та суб`єктом приватного права - фізичною чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач вважає оскаржувані дії виконавчого комітету Ужгородської міської ради незаконними, такими, що порушують його право на користування земельною ділянкою з кадастровим номером :20:001:0098 за адресою АДРЕСА_1 , та право користування в повному обсязі належним товариству майном та обслуговування торгового центру «Вега». Вказує, що будівництво багатоквартирних будинків на межі із відкритою автостоянкою Позивача порушує його право користування земельною ділянкою та є незаконним.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Таким чином, спірні правовідносини між учасниками справи виникли внаслідок проведення третьою особою ОСОБА_4 будівельних робіт, які, на думку позивача, порушують його права користувача земельною ділянкою з кадастровим номером :20:001:0098, а тому у позивача виникла необхідність захисту його цивільних прав.

Таким чином, предметом розгляду в цій справі є не стільки видача оскаржуваного сертифіката, скільки законність проведення третьою особою відповідних будівельних робіт, скасування сертифіката матиме вплив на майнові права та інтереси третьої особи, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин, що в свою чергу виключає можливість розгляду справи в порядку адміністративного судочинства.

Рішення про видачу сертифіката, яким засвідчено відповідність закінченого будівництва проектній документації та підтверджено готовність до експлуатації, яке прийняте суб`єктом владних повноважень, є правовим актом індивідуальної дії, породжує права та обов`язки тільки для суб`єкта, якому вона адресована, тобто для замовника відповідного будівництва.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 171 КАС України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи - суб`єкти правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто право оскаржити індивідуальний акт має особа, якої він стосується.

Товариства з обмеженою відповідальністю «БОДРОГ» оспорює сертифікат (дії відповідача щодо його видачі), який є правовим актом індивідуальної дії. Такий правовий акт породжує права й обов`язки тільки для тих суб`єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб`єктів), яким його адресовано.

Оскаржуваний сертифікат не породжує для позивача будь-яких прав чи обов`язків, останній не був заявником на отримання такого сертифіката, а тому і не надає останньому права на звернення із цим позовом до суду в порядку адміністративного судочинства.

Однак, спірні правовідносини між учасниками справи виникли внаслідок вчинення ОСОБА_4 дій щодо введення в експлуатацію об`єкт нерухомості, які, на думку позивача, заподіяли шкоду його майновим правам, тому з урахуванням суб`єктного складу має бути вирішений за правилами цивільного судочинства.

Подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 824/442/17-а (К/9901/63663/18), у постановах Верховного Суду у справі від 12.11.2020 у справі № 826/4286/17, від 12.04.2021 у справі № та від 09.09.2021 року у справі № 826/19275/16.

Щодо посилань представника позивача на те, що відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України із позовною вимогою про зобов`язання ОСОБА_2 перебудувати об`єкт самочинного будівництва мають право звертатися виключно органи державної влади та органи місцевого самоврядування та ТзОВ «Бодрог», яке не є ні власником земельної ділянки, ні збудованих на ній будівель, не наділений правом на звернення до суду з позовом про визнання спірного об`єкту нерухомості самочинним та здійснення його перебудови, суд зазначає, що наведене не може бути підставою для закриття провадження у справі та може бути підставою для відмови у задоволенні позову за наслідками розгляду справи.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що за своїм суб`єктним складом і за змістом спірних правовідносин, даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, відсутні підстави для закриття провадження по справі, тому у задоволенні клопотання представника відповідача слід відмовити.

Керуючись ст.255, ст.ст.259, 260, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Пайди Марка Івановича про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БОДРОГ» до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради в особі Управління Державного архітектурного контролю Ужгородської міської ради, ОСОБА_2 про визнання протиправними дій щодо видачі сертифіката, визнання протиправним та скасування сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та зобов`язання вчинити дії щодо перебудови об`єкта самочинного будівництва, на підставі вимог п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України,- відмовити.

Ухвала у відповідності до ст.353 ЦПК України оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено - 04 липня 2022 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило