Справа № 505/2380/18
Провадження № 2/505/276/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2022 Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Івінського О.О.

секретаря судового засідання Черчел Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Подільську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна та Подільський відділ державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 , 02 серпня 2018 року звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», за участю третіх осіб: приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни та Подільського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), та просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 7567, виданий 09 серпня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною по стягненню з неї на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості, що виникла про кредитному договору № ODKTSK00000182 від 06 травня 2004 року в розмірі 246837,29 грн.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначила, що 06.05.2004 між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № ODKTSK00000182, на підставі якого банк надав позивачці кредит в розмірі 10000,00 грн. на строк 24 місяці. З метою забезпечення виконання вимог зазначеної кредитним договором 06.05.2004 позивачка надала банку в залог своє майно на суму 12600,00 грн. Через складну матеріальну ситуацію у неї виникла заборгованість, яка станом на 23.05.2005 становила 111170,12 грн. Вказана сума була стягнута по рішенню Котовського міськрайонного суду Одеської області, на підставі якого був виданий виконавчий лист. ОСОБА_1 розрахувалася з заборгованістю за кредитним договором, що підтверджується копією постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 10.11.2006, в якій вказано, що боржник ОСОБА_1 розрахувалася в повному обсязі, згідно наданих платіжних доручень.

09 серпня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 7567, про стягнення з позивачки заборгованості на суму 246837,29 грн. На виконання якого головним державним виконавцем Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Остапчук Світланою Ігорівною було відкрито виконавче провадження № 55487529.

На думку позивачки, даний виконавчий напис є незаконним та відповідно таким, що не підлягає виконанню, так як про існування вище зазначеного нотаріального напису вона дізналася лише 18.05.2018. Крім того, заборгованість не є безспірною, так як заборгованість за кредитним договором була погашена, а виконавче провадження було закінчено. Тому позивачка і звернулася до суду з позовом.

Ухвалою суду від 08 серпня 2018 року було відкрито провадження у справі та витребувано у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни копії матеріалів, на підставі яких було здійснено спірний виконавчий напис.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягала.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить підпис у рекомендованому повідомленні про отримання судової повістки, 30.07.2019 надав відзив, в якому вказав, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі, вказуючи, що заборгованість боржника є безспірною заборгованістю, яка виключає можливість спору, зокрема, щодо її розміру, строків, за яких вона нарахована тощо, а відтак, і документів, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріус вчиняє виконавчий напис. Документи, що встановлюють заборгованість, насамперед мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором. В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання, за відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійснені виконавчого напису. Вказав, що надав всі необхідні документи, а саме кредитний договір, засвідчений банком розрахунок заборгованості, в котрому в повній мірі відображені всі операції позивача щодо погашення заборгованості, тому підстав вважати незаконність дій нотаріуса немає, тим більше неподання документів, що не підтверджують безспірність вимог до позивача та просив розгляд справи проводити без участі представника відповідача.

Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, в судове засідання не з`явилася, про судове засідання була повідомлена належним чином, проте 18.12.2018 надала до суду пояснення третьої особи на позов у яких зазначила, що «безспірність» в розумінні ст. 88 Закону України «Про нотаріат» є не доведеність боргу, що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається (презумується) наявність боргу, а документи, передбачені Переліком документів, якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих нотаріусів, затвердженому Кабінетом Міністрів України - не письмові докази наявності боргу, а наявності згаданих вище правовідносин. Відтак, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки, виконавчий напис вчинений нею у повній відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі документів, що в належний спосіб засвідчували наявність у відповідача права вимоги за кредитним договором, також просила розгляд справи проводити без її участі.

Представник третьої особи Подільського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, пояснень на позов не надавав.

Дослідивши матеріали справи та матеріали нотаріальної справи за вказаним виконавчим написом, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 травня 2004 року між позивачкою та АТ КБ «Приватбанк» укладено договір № ODKTSK00000182, відповідно до якого банк надав позивачці кредит в розмірі 10000,00 грн. на строк 24 місяці по 05 травня 2006 року включно, з виплатою за його використання в розмірі 2,7 % в місяць на суму залишку заборгованості, з щомісячним погашенням заборгованості шляхом надання банку грошових кошті в сумі не менш як 573,90 грн.

Так як, ОСОБА_1 умови кредитного договору не виконувала належним чином, відповідачем вжито заходів щодо захисту порушеного права, а саме стягнення заборгованості, шляхом звернення до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 01.11.2005, справа № 2-1921/2005 було стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 11170, 12 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 111,70 грн., на підставі якого був виданий виконавчий лист.

ОСОБА_1 розрахувалася з заборгованістю за кредитним договором, що підтверджується копією постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 10.11.2006, в якій вказано, що боржник ОСОБА_1 розрахувалася в повному обсязі, згідно наданих платіжних доручень № 1393 від 28.07.2006, № 1403 від 01.08.2006, № 1779 від 21.09.2006, № 1957 та № 1961 від 12.10.2006, № 2209 від 09.11.2006, № 2236 від 13.11.2006, № 2243 від 14.11.2006, копії яких були надані до суду.

Проте, 09 серпня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною на підставі статей 34, 87-89 Закону України «Про нотаріат», та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис № 7567, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № ODKTSK00000182 від 06 травня 2004 року в розмірі 246837,29 грн.

Згідно вказаного виконавчого напису заборгованість за кредитним договором № ODKTSK00000182 від 06 травня 2004 року складається з: залишок заборгованості за тілом кредиту 8404,61 грн.; залишок заборгованості за відсотками 59839,47 грн.; пеня 175593,21 грн.; витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису 3000,00 грн.

Строк, за який провадиться стягнення,-тринадцять років десять днів, а саме з 06.05.2004 по 16.05.2017.

10 січня 2018 року головним державним виконавцем Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Остапчук Світланою Ігорівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55487529 щодо примусового виконання вище вказаного виконавчого напису № 7567, вчиненого 09 серпня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною.

Ухвалою суду від 08 серпня 2018 року було відкрито провадження у справі та витребувано у приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни копії матеріалів, на підставі яких було здійснено виконавчий напис за реєстровим номером № 7567 від 09 серпня 2017 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», заборгованості в розмірі 246837,29 грн.

Як вбачається з матеріалів нотаріальної справи, приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. представником ПАТ КБ «ПриватБанк» були надані оригінали наступних документів: кредитного договору № ODKTSK00000182, додаткова згода № 1 до договору № ODKTSK00000182, засвідчена виписка з особового рахунку боржника, письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором № ODKTSK00000182, розрахунковий документ про оплату послуг поштового зв`язку, опис вкладення в цінний лист, довіреність представника ПАТ КБ «ПриватБанк», а також заява про вчинення виконавчого напису.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (надалі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»).

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі «Порядок вчинення нотаріальних дій», «Порядок»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі,чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Крім цього, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій, зазначені у написі, є безспірними.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що при винесенні спірного виконавчого напису не було дотримано умову для винесення напису, а саме вимогу щодо безспірності заборгованості, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, в зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору, та у зв`язку з задоволенням позову, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 1, 39, 50, 81, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999, ст. ст. 81 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 7567, виданий 09 серпня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною по стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості, що виникла про кредитному договору № ODKTSK00000182 від 06 травня 2004 року в розмірі 246837,29 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», (, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д), на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя О.О. Івінський

Повне судове рішення складено 05 липня 2022 року.