Справа № 219/4429/21
Провадження № 2/219/907/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого - судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Зубенко Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бахмуті в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

06 травня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь витрати, пов`язані з регламентною виплатою, у розмірі 34025,06 грн., а також судовий збір у розмірі 2270 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13 квітня 2019 року о 08 годині 10 хвилин на перехресті вул. Горбатова та вул. Миру трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Джилі», державний номерний знак НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з автомобілем «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим заподіяно майнову шкоду. Відповідно до постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 червня 2019 року по справі № 219/4327/19, відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до інформації МТСБ, на момент настання ДТП відповідач не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку із чим МТСБУ прийняло рішення здійснити регламентну виплату на користь потерпілої особи у розмірі 32425,06 грн., яка була здійснена МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування від 17 квітня 2019 року від ОСОБА_2 , звіту № 27/19 від 12 травня 2019 року про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ) «Опель», державний номерний знак НОМЕР_2 . Таким чином, вважає, що відповідач повинен сплатити загальну суму боргу разом з витратами на врегулювання справи (збір документів) у розмірі 34025,06 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні ДТП, зобов`язана відшкодувати позивачу в порядку регресу завдану шкоду разом з витратами на врегулювання справи (збір документів) у розмірі 34025,06 грн. У зв`язку із викладеним, позивач вимушений звернутися до суду.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 червня 2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.

07 жовтня 2021 року у справі ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог (а.с. 57-58), яке за заявою відповідача ОСОБА_1 ухвалою суду від 23 листопада 2021 року скасоване та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 10 лютого 2022 року на 12 годину 45 хвилин (а.с. 78).

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, явку свого представника у судове засідання не забезпечив. У позовній заяві позивач просив розглянути справу без участі позивача та його представника.

Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Від представника відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи без їх участі та підтримання доводів, викладених у заяві про перегляд заочного рішення.

Згідно зі ст. 223 ЦПК України, їх неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою відео- та звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 13 квітня 2019 року о 08 годині 10 хвилин у м. Бахмут Донецької області на перехресті вулиць Горбатова та Миру водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Geely-SL», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись вулицею Горбатова, виїхав на регульоване перехрестя з вулицею Миру на заборонений (червоний) сигнал світлофору, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по вулиці Миру на зелений сигнал світлофору. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Таким чином, ОСОБА_1 , порушивши п.п. «е» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, та його вина у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 червня 2019 року у справі № 219/4327/19 (провадження № 3/219/1594/2019), яка набрала законної сили 05 липня 2019 року (а.с. 5).

Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року з подальшими змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, що її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина даної особи.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що саме порушення відповідачем ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, внаслідок якої автомобіль марки «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , отримав механічні пошкодження, тобто вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_1

01 червня 2018 року між ПрАТ «СК «ЄВРОІНС Україна» та ОСОБА_2 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі якого був застрахований автомобіль «OPEL ASTRA», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2012 року випуску, що належить ОСОБА_2 , та у зв`язку з цим був виданий відповідний страховий поліс № АК/8761824, строк дії договору з 02 червня 2018 року до 01 червня 2019 року, тобто дія договору розповсюджується на дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 13 квітня 2019 року (а.с. 12).

За умовами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована договором.

17 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспорту пригоду та заявою про отримання страхового відшкодування (а.с. 7, 13).

Відповідно до звіту № 27/19 від 12 травня 2019 року про оцінку транспортного засобу «OPEL ASTRA» Н 1.6 XER MTA Classic, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , вартість відновлювального ремонту та матеріального збитку на дату огляду 08 травня 2019 року складає 38465,08 грн. (а.с. 14-28).

Згідно з наказом МТСБУ № 11643 від 04 листопада 2019 року, було прийнято рішення про виплату ОСОБА_2 32425,06 грн. за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Наказано Департаменту внутрішнього страхування здійснити заходи для компенсації витрат МТСБУ в добровільному порядку особою, відповідальною за шкоду (а.с. 30).

МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі ОСОБА_2 у розмірі 32425,06 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1154574 від 06 листопада 2019 року (а.с. 32).

Крім того, МТСБУ понесло затрати у розмірі 1600 грн. на послуги з врегулювання даного спору (а.с. 29).

Так, зазначена шкода особисто винуватцем ДТП ОСОБА_1 не була відшкодована потерпілій особі.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 керував автомобілем «Geely-SL», державний номерний знак НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 29 серпня 2018 року і вказаний автомобіль належить його дружині ОСОБА_4 (а.с. 31 зворот).

Тобто відповідач ОСОБА_1 керував даним автомобілем на законній правовій підставі.

Відповідно до копії посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_4 від 16 березня 2016 року, ОСОБА_1 є учасником бойових дій (а.с. 68).

При цьому, у довідці МТСБУ № 1 від 31 жовтня 2019 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих зазначено інформацію про винуватця: ОСОБА_1 , тип винуватця: пільгова категорія, пільгове посвідчення: серія НОМЕР_4 (а.с. 31 зворот).

Таким чином, станом на 31 жовтня 2019 року позивач знав, що відповідач ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має відповідні пільги у зв`язку із цим.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961), який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 39 вказаного Закону встановлено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 вказаного Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

У Рішенні Конституційного Суду України від 23 грудня 2014 року у справі № 7-рп/2014 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 передбачено особливості його застосування у випадках заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортних пригод, винуватцями яких є окремі категорії громадян, та обов`язкові умови, за наявності яких певні категорії фізичних осіб вважаються такими, чия цивільно-правова відповідальність застрахована, а Моторне бюро, відповідно, зобов`язане відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та майну потерпілих.

Для учасників бойових дій та інвалідів війни, що визначені законом, інвалідів І групи умовою їх страхування є особисте керування належними їм транспортними засобами, а для інвалідів І групи - також і керування належними їм транспортними засобами іншою особою в їх присутності. Отже, особи, наведені у п. 13.1 статті 13 Закону № 1961, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, а потерпілі особи мають право на відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені у цьому пункті особи, за рахунок коштів Моторного бюро із фонду захисту потерпілих.

Громадяни України, які є учасниками війни, інвалідами II групи, особами, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеними до I або II категорії, а також пенсіонерами, мають право на зменшення розміру страхового платежу на 50 відсотків у разі дотримання ними обов`язкових умов - особистого керування транспортним засобом з визначеним робочим об`ємом двигуна без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу та належності їм забезпеченого транспортного засобу на праві власності (пункт 13.2 статті 13 Закону № 1961).

Аналіз положень статті 13 Закону № 1961 вказує на те, що однією з обов`язкових умов відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є особи, зазначені в її пункті 13.2, є керування транспортним засобом, який належить особам на праві власності, тоді як для осіб, наведених у пункті 13.1 вказаної статті, такою умовою є керування транспортним засобом, який належить учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам I групи не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі.

Таким чином, Конституційний Суд України вважає, що згідно з пунктом 13.1 статті 13 Закону № 1961 транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими вони володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди тощо).

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з пунктом 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Так, пунктом 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є учасником бойових дій та керував автомобілем «Geely-SL», державний номерний знак НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 29 серпня 2018 року і вказаний автомобіль належить його дружині ОСОБА_4 , тобто відповідач ОСОБА_1 керував даним автомобілем на законній правовій підставі.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо щодо їх достовірності та допустимості, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що положення пункту 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» унеможливлює звернення Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) з регресним позовом до власника, водія транспортного засобу, який є учасником бойових дій, тому позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в задоволенні позову судові витрати позивача у розмірі 2270 грн. слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 76, 77, 81, 83, 95, 141, 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 525, 526, 530, 546, 610, 612, 979, 980, 993, 1191 Цивільного кодексу України, Законом України «Про страхування», суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, - відмовити.

Судові витрати позивача у розмірі 2270 грн. залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Донецького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Р.Є. Дубовик

10.02.2022