Справа №538/162/22
Провадження по справі №2/538/138/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2022 року м. Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді Зуб Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Криворучко В.І.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Лохвиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лохвицької міської ради Полтавської області, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Жук Тетяна Павлівна, про встановлення факту родинних відносин, факту прийняття спадщини, визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належну спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ПЛ № 049479 від 01.04.2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 147 земельну ділянку загальною площею 5,07 гектарів в межах згідно з планом, розташовану на території Безсалівської сільської ради. Згідно Довідки Виконавчого комітету Безсалівської сільської ради №420 від 30.12.2020 року спадкоємцем на все майно ОСОБА_5 являється її син- ОСОБА_4 , як такий, що протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця розпорядився особистими речами померлої, а саме у березні 1999 року фактично прийняв спадщину, але юридично не оформив свої спадкові права, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_4 є батьком позивачки. Після смерті останнього, як вважає позивач, відкрилася спадщина, зокрема і на вищевказану земельну ділянку, належну ОСОБА_3 . ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Жук Т.П. за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно- земельну ділянку загальною площею 5,07 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Безсалівської сільської ради, належну ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ПЛ № 049479 від 01.04.2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 147, спадщину після смерті якої ОСОБА_4 прийняв, однак не оформив спадкових прав. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 458/02-31 від 25.10.2021 року приватний нотаріус відмовила у видачі мені свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 батька позивачки- ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини після смерті останнього, пропуском строку для прийняття спадщини самим ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 , та у зв`язку з наявною розбіжністю в іменах « ОСОБА_6 » - « ОСОБА_7 », відсутністю документа на земельну ділянку.

У зв`язку з вищенаведеним просить: встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; встановити факт, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийняв спадщину після смерті матері- ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначити додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тривалістю у два місяця з дня набрання рішенням суду законної сили; визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельну ділянку загальною площею 5,07 гектарів в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Безсалівської сільської ради, належну ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ПЛ № 049479 від 01.04.2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 147, спадщину після смерті якої ОСОБА_4 прийняв, однак не оформив спадкових прав.

Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 09.02.2022 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 31).

Ухвалою суду від 12.04.2022 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 95)

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача- Лохвицької міської ради Полтавської області на адресу суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 98).

Відповідач ОСОБА_2 надіслала відзив на позов, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що вона є спадкоємицею за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 . За життя ОСОБА_4 жодного разу про наявність дочки, якою є позивачка, не згадував, та про її існування ніхто не знав. Бабуся проживала однією сім`єю з померлим понад 22 роки, 17 з яких він був частково паралізований після перенесеного інсульту. Всі ці 17 років ОСОБА_1 жодного разу не цікавилася здоров`ям батька, не надавала ніякої матеріальної та фізичної допомоги. На похороні батька присутня не була. Додатки до позову не містять документів, які підтверджують особу позивача, викликають сумніви наявність у позивача оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ПЛ № 049479 від 01.04.2000 року (а.с. 33).

Позивач ОСОБА_1 надіслала відповідь на відзив, у якому зазначила, що заповітом, складеним на її ім`я ОСОБА_4 , не було охоплено земельну ділянку загальною площею 5,07 гектарів в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Безсалівської сільської ради, належну ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ПЛ №049479 від 01.04.2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №147, спадщину після смерті якої ОСОБА_4 прийняв, однак не оформив спадкових прав, а отже і про виникнення у неї спадкових прав стало відомо в жовтні 2021 року, тобто лише після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 84-89).

Третя особа- приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Жук Тетяна Павлівна на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 83).

Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, враховуючи визнання позовних вимог відповідачем, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Згідно ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

За правилами ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 1 статті 316 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Факт родинних відносин між померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 підтверджується зібраними по справі доказами.

Так, згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України у графі «відомості про дитину» зазначено: « ОСОБА_8 », дата народження- ІНФОРМАЦІЯ_4 , у графі «відомості про батька»- ОСОБА_9 , у графі «відомості про матір»- ОСОБА_5 , актовий запис № 14 від 16.03.1942 року (а.с. 10).

Як зазначає Етимологічний словник української мови : у 7 т. / редкол.: ОСОБА_10 (голов. ред.) [та ін.] ; АН Української РСР, Ін-т мовознав. ім. О. О. Потебні. - Київ : Наук. думка, 1982 - .Т. 2: Д-Копці/уклад.: ОСОБА_11 [та ін.]. 1985. 569, одним з похідних варіантів імені « ОСОБА_7 » є « ОСОБА_12 », у простонародді- « ОСОБА_6 ».

Щодо позовних вимог про встановлення факту прийняття ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка складається з земельної ділянки загальною площею 5,07 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Безсалівської сільської ради, належну ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ПЛ № 049479 від 01.04.2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 147, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше й регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Частинами 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року передбачено, що відносини спадкування регулюються нормами цього Кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Оскільки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому застосуванню підлягають ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 553 ЦК Української РСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Згідно з пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 (в редакції на момент відкриття спадщини), доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном зокрема може бути довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном також може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Згідно роз`яснень, наданих у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13, законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права.

Як вказує позивач, її батько- ОСОБА_4 , є таким, що прийняв спадщину після смерті його матері- ОСОБА_3 , оскільки протягом шести місяців розпорядився особистими речами померлої, а саме- у березні 1999 року фактично прийняв спадщину, але юридично її не оформив.

Згідно довідки Виконавчого комітету Безсалівської сільської ради № 420 від 30.12.2020 року, ОСОБА_5 з 1911 року по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) проживала одна та була зареєстрована в с. Вишеньки Лохвицького району, Полтавської області. Заповіт від імені останньої виконавчим комітетом не посвідчувався. Спадкоємцем на все майно померлої є її син ОСОБА_4 , який протягом шести місяців розпорядився особистими речами померлої, але юридично свої права не оформив (а.с. 14).

Згідно довідки Виконавчого комітету Лохвицької міської ради Полтавської області № 753 від 14.05.2020 року ОСОБА_4 по день смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 50).

В судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_3 у встановлений законом строк з відповідними заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_13 пояснив, що йому відомо, що померлій ОСОБА_3 належав пай в районі с. Вишеньки Харківецької сільської ради. ОСОБА_4 не встиг оформити право на пай. Ця земельна ділянка була неоформленим паєм. ОСОБА_1 з ОСОБА_4 не проживала, земельною ділянкою не користувалася.

Інших доказів, що ОСОБА_4 як спадкоємець першої черги, здійснив дії на виконання вимог статті 549 ЦК Української РСР, суду не надано і відповідно він не прийняв спадщину після смерті своєї матері.

Щодо встановлення додаткового строку для прийняття ОСОБА_1 спадщини після померлого ОСОБА_4 суд прийшов до наступного висновку.

За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Як роз`яснено в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначила про те, що встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК строк для звернення із заявою про прийняття спадщини вона пропустила з поважної причини, у зв`язку з тим, що їй було відомо, що батько ОСОБА_4 склав заповіт, але те, що не все майно ним охоплено вона не знала.

Інших причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачем зазначено не було, як і не надано належних і допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Посилання позивача на невжиття нотаріусом дій щодо розшуку та повідомлення її як спадкоємця за законом першої черги суд також до уваги не бере, оскільки така обставина не є підставою для поновлення строку.

Отже причини, про які зазначила ОСОБА_1 , не є поважними причинами пропуску строку на прийняття спадщини, оскільки вони не були об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для останньої, як спадкоємця, на вчинення дій для прийняття спадщини в розумінні положень і вимог закону.

Отже, наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини не можуть бути визнані судом поважними, а тому і не підлягають задоволенню.

Вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельну ділянку загальною площею 5,07 гектарів в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Безсалівської сільської ради, належну ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ПЛ № 049479 від 01.04.2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 147, також не підлягають задоволенню оскільки вони є похідними від вимог щодо встановлення факту прийняття ОСОБА_4 , спадщини після смерті матері- ОСОБА_3 , щодо яких суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні.

Щодо заперечень відповідачки ОСОБА_2 проти позовних вимог, судом встановлено, що остання є власнице земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0189 площею 4,64 га, що розташована на території Харківецької сільської ради Лохвицького району Полтавської області, яка відповідно до заповіту ОСОБА_4 , посвідченого 31.08.2017 року приватним нотаріусом Лохвицького районного нотаріального округу Полтавської області Домбровською Т.В. (а.с. 56).

Оскільки ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 5,07 гектарів в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Безсалівської сільської ради, належну ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ПЛ № 049479 від 01.04.2000 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 147, то вона жодним чином не може бути предметом заповіту, який посвідчений 31.08.2017 року на ім`я ОСОБА_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 142, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лохвицької міської ради Полтавської області, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Жук Тетяна Павлівна, про встановлення факту родинних відносин, факту прийняття спадщини, визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом- задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є матірю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складений 06.07.2022 року.

Суддя: Т.О. Зуб