Житомирський апеляційний суд
Справа №287/570/19 Головуючий у 1-й інст. Винар Л.В
Категорія 69 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Франчука В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 287/570/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Коваленка Ярослава Олександровича, на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 29 листопада 2021 року, ухвалене під головуванням судді Винара Л.В.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що з 9 березня 2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_2 .

Вважає, що вони з відповідачем втратили почуття взаємної поваги та любові й подальше сумісне проживання є неможливим.

На даний час син проживає разом з нею, відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини.

Враховуючи вищезазначене, просила розірвати шлюб, укладений між ними, а також стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини заробітку ( доходу) відповідача щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімального розміру аліментів.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 29 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , та зареєстрований 9 березня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №165.

Вирішено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки його заробітку ( доходу) щомісячно, починаючи з 28 березня 2019 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України Про Державний бюджет України.

Вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами.

В апеляційній скарзі представник відповідача адвокат Коваленко Я.О., просить скасувати рішення в частині стягнення аліментів з 28 березня 2019 року та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина сторін, починаючи з 28 березня 2019 року.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідач погоджується з рішенням суду в частині задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу, а також в частині визначення розміру аліментів. Проте, ОСОБА_1 категорично не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо можливості стягнення аліментів, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 28 березня 2019 року.

Стверджує, що суд залишив поза увагою зміст відповіді на відзив, в якій позивачка неодноразово визнавала той факт, що вони з відповідачем проживали разом з 2016 року по червень 2021 року, за винятком двох місяців у 2019 році. Факт спільного проживання протягом вказаного періоду з відповідачем ОСОБА_1 визнала й в судовому засіданні, яке відбулося 18 жовтня 2021 року.

Водночас, суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про те, що матеріали справи не містять доказів спільного проживання сторін до червня 2021 року.

Аналіз положень сімейного законодавства України свідчить про те, що факт спільного проживання батьків виключає можливість стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки кожен з батьків рівною мірою бере участь у матеріальному забезпеченні дитини.

На момент звернення до суду з даним позовом та до 31 липня 2021 року сторони проживали разом та спільно займалися вихованням й утриманням свого сина. Отже, до 31 липня 2021 року позивачка не набула право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 . Таке право виникло у неї лише після 31 липня 2021 року.

При вирішенні спору суд залишив поза увагою ту обставину, що відповідач у квітні 2019 року перебував на лікарняному у зв`язку з доглядом за сином ОСОБА_3 , який на той час захворів. Копія листка непрацездатності була долучена до матеріалів справи, проте суд не надав належної оцінки цьому доказу.

Окрім того, відповідач самостійно сплачував комунальні платежі за проживання разом із позивачкою та сином у квартирі АДРЕСА_1 . Підтвердженням цієї обставини є копії відповідних квитанцій, долучених до матеріалів справи.

Звертає увагу на те, що відповідач завжди приймав участь в усіх матеріальних витратах на утримання сина, про що свідчать чеки та квитанції.

Також наявна в матеріалах справи характеристика ліцею №1 с. Петропавлівська Борщагівка, в якому навчається син сторін, містить інформацію про те, що батько приділяє належну увагу вихованню сина, підтримує зв`язок з класним керівником, допомагає вирішувати технічні проблеми класного приміщення, в якому навчається ОСОБА_3 .

Довідка, видана студією науки Ребус, яку відвідує дитина, також свідчить про те, що відповідач приймає участь у навчальному процесі та здійснює оплату наданих його сину послуг.

Матеріали справи також свідчать, що відповідач разом з позивачкою та сином щороку влітку сумісно відпочивали в Одеській області.

Протягом періоду з 12 вересня 2019 року по 23 липня 2021 року відповідач майже щодня здійснював купівлю продуктів харчування, побутових товарів, ліків в магазинах та аптеках, розташованих в населеному пункті, в якому він на той час проживав разом із ОСОБА_1 та сином ОСОБА_3 . Вказана обставина підтверджується випискою з банківського рахунку.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка зазначила, що аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову, як це передбачено частиною 1 статті 191 СК України. Цей Кодекс не містить норм щодо можливості зміни часу, з якого присуджуються аліменти.

Зауважує, що внаслідок задоволення апеляційної скарги будуть грубо порушені вимоги СК України.

Звертає увагу на ту обставину, що відповідач не надавав матеріальної допомоги на утримання сина навіть й під час їхнього спільного проживання в одному житловому приміщенні. Внаслідок певних життєвих обставин вони змушені були проживати за однією адресою, проте не проживали однією сім`єю та не вели спільне господарство. Всі витрати на утримання дитини вона несла самостійно.

В судовому засіданні відповідач та його представник підтримали апеляційну скаргу.

При цьому, ОСОБА_1 пояснив, що справа тривалий час перебуває на розгляді в суді. Протягом цього періоду він матеріально утримував сина, піклувався про нього, здійснював догляд за ним. Стягнення аліментів з дня пред`явлення позову призведе до подвійного стягнення з нього коштів за цей період, що не відповідатиме принципам справедливості та законності.

Також вважає, що звернення з даним позовом зумовлене не турботою про дитину, а прагненням позивачки отримати матеріальну вигоду.

Представник відповідача звернув увагу, що внаслідок вказаного рішення суду ОСОБА_1 змушений буде сплачувати значний борг за аліментами, який виник не з його вини та не у відповідності до положень СК України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Згідно з ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у том числі рухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

В судовому засіданні встановлено, що сторони з 9 березня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як пояснили сторони, вони з липня 2021 року мають різні місця проживання .

Заперечуючи проти позову в частині стягнення аліментів, відповідач посилався на ту обставину, що він надавав матеріальну допомогу на утримання сина протягом усього часу спільного проживання з дитиною та позивачкою, сплачував комунальні послуги, перебував на лікарняному по догляду за ОСОБА_3 під час його хвороби, приділяв належну увагу вихованню сина, оплачував його навчання у студії науки Ребус. На підтвердження вказаних обставин надав копію листка непрацездатності, копії квитанцій та чеків, характеристику з навчального закладу, довідку студії науки Ребус.

Вказані докази були належним чином досліджені судом, який прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення аліментів з дня пред`явлення позову, оскільки та обставина, що відповідач належним чином виконував обов`язки щодо виховання сина, періодично здійснював оплату за надані послуги студією ОСОБА_4 , а також за комунальні послуги, приймав участь у вирішенні певних технічних питань за місцем навчання дитини, не є підставою для стягнення судом аліментів саме з того часу, коли сторони стали проживати за різними адресами.

Сліз зазначити, що проживання батьків та дитини за однією адресою та проживання однією сім`єю є різними поняттями, які мають відмінні між собою правові наслідки. У даній справі спірні правовідносини пов`язані з матеріальним забезпеченням неповнолітнього сина сторін. Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 не заперечувала той факт, що вона з дитиною та відповідач до липня 2021 року проживали за однією адресою, проте вважала, що батько зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини його заробітку ( доходу) щомісячно. Тобто, сторони не дійшли згоди щодо способу виконання відповідачем обов`язку утримувати малолітнього сина й позивачка, скориставшись наданим їй сімейним законодавством України правом, звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів.

У частині першій статті 191 СК України чітко закріплене правило про те, що аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Будь-яких положень, які б передбачали можливість суду визначати інший час, з якого присуджуються аліменти на дитину, сімейне законодавство України не містить.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив про необхідність стягнення аліментів саме з дня подання позову,- з 28 березня 2019 року.

Посилання відповідача на ту обставину, що у даному випадку на нього покладається обов`язок повторно нести матеріальні витрати й стягнення аліментів з дня пред`явлення позову призведе до виникнення значної заборгованості, не свідчить про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки на стадії виконання рішення суду відповідач не позбавлений можливості надати докази на підтвердження сплати ним аліментів протягом певного періоду й спростувати наявність такої заборгованості .

Частиною 3 статті 195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Так, відповідно до положень пункту 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року за №489/20802, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною 4 статті 71 Закону України Про виконавче провадження, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій ( або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та ( або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку ( доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.

Таким чином, вказані положення законодавства надають можливість захистити права платника аліментів, який вправі надавати докази на підтвердження сплати ним аліментів й спростування наявності заборгованості.

Враховуючи вищезазначене, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Рішення в частині розірвання шлюбу не оскаржується, отже не є предметом апеляційного перегляду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Коваленка Ярослава Олександровича, залишити без задоволення, а рішення Олевського районного суду Житомирської області від 29 листопада 2021 року в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча (підпис) Судді: ( підписи)

З оригіналом згідно: суддя Талько О.Б.