КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/7552/2022 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Мельника Я.С., Гуля В.В.,

секретар Шевченко Т.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про розірвання договору та захист прав споживачів,-

в с т а н о в и в:

В грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») про розірвання договору та захист прав споживачів.Зазначив, що 15 жовтня 2008 року між ним та АТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір № б/н. В 2016 роціАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за вказаним договором. Суди у справах № 754/1836/16-ц, № 754/16863/20, № 754/15364/19, № 754/11212/20 встановили, що невиконання банком при укладенні кредитного договору обов`язків щодо надання йому повної, доступної та зрозумілої інформації про умови кредитування позбавило його можливості зробити компетентний та свідомий вибір при укладенні договору споживчого кредиту та реально оцінити свої можливості щодо виконання кредитних зобов`язань. Вважає, що має право розірвати укладений із відповідачем кредитний договір. 27 серпня 2019 року він отримав у відділенні АТ КБ «ПриватБанк» картку для отримання заробітної плати, уклавши договір банківського рахунку. При цьому всі його зарплатні кошти були незаконно списані АТ КБ «ПриватБанк» для погашення неіснуючої заборгованості за віртуальними картковими рахунками, про існування яких він не знав. Жодної згоди на списання будь-яких коштів із зарплатної картки він не надавав. Він неодноразово звертався до АТ КБ «ПриватБанк» із письмовими заявами про розірвання договору, припинення нарахування незаконної заборгованості у додатку «Приват24» та щодо безпідставного списання його заробітної плати, які залишені банком без належного реагування. АТ КБ «ПриватБанк» вчиняє йому перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні майном, чим зачіпає його права та інтереси, завдає йому матеріальної та моральної шкоди.

ОСОБА_1 просив визнати договір про надання споживчого кредиту № б/н від 15 жовтня 2008 року припиненим з дати отримання листа про повідомлення про розірвання договору; зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» надати йому довідку про відсутність заборгованості за вказаним договором; стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь грошову компенсацію завданої моральної шкоди в розмірі 25 000,00 грн.; заборонити АТ КБ «ПриватБанк» нараховувати заборгованість, вимоги та будь-які інші положення будь-яких договорів, угод, контрактів, довіреностей та будь-яких інших правочинів, укладених з ним, що прямо та/або опосередковано стосуються та/або будь-яким чином впливають та/або впливатимуть на права та/або законні інтереси позивача, в тому числі та не обмежуючись заборонити виконувати будь-які повноваження та користуватися будь-якими правами, що прямо чи опосередковано зазначені та/або випливають з будь-яких договорів, угод, контрактів, довіреностей та будь-яких інших правочинів; заборонити АТ КБ «ПриватБанк» користуватися, розголошувати, повідомляти, зазначати, застосовувати, вказувати та вчиняти будь-які інші дії щодо використання його персональних даних у будь-яких документах в Україні та за кордоном, переміщати, надавати, транспортувати та/або будь-яким іншим чином передавати його персональні дані будь-яким органам влади, фізичним та юридичним особам в Україні та за кордоном, а також здійснювати іншу обробку його персональних даних, а саме збирати, накопичувати, копіювати, поширювати, подавати, надавати чи іншим чином поширювати будь-які документи, які містять персональні дані позивача в Україні та за кордоном.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи, не надав належної оцінки його доводам та не дослідив наявних в матеріалах справи доказів. Суд не врахував, що кредитний договір припинив свою дію з дати реалізації банком свого права на дострокове погашення кредиту.

В судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору б/н від 15 жовтня 2008 року відповідач ОСОБА_1 отримав у АТ КБ «ПриватБанк»кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» «55 днів пільгового періоду» зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про розірвання договору та захист прав споживачів.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Підстави для зміни або розірвання договору передбачені ст. 651 ЦК України.

Відповідно до вказаної норми зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

При цьому відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Заявляючи вимоги про визнання припиненим договору про надання споживчого кредиту № б/н від 15 жовтня 2008 року з дати отримання листа про повідомлення про розірвання договору, ОСОБА_1 посилався на те, що АТ КБ «ПриватБанк» істотно порушив умови укладеного договору шляхом ненадання йому попередньої інформації про умови кредитування та орієнтовної сукупної вартості кредиту в письмовій формі, ненадання детального розпису сукупної вартості кредиту, що є порушенням Закону України «Про захист прав споживачів». Це стало підставою для направлення ним АТ КБ «ПриватБанк» повідомлення про розірвання договору.

Разом з тим, в порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України ОСОБА_1 не надав суду копії самого договору про надання споживчого кредитувід 15 жовтня 2008 року та будь-яких доказів на підтвердження підстав для визнання його припиненим.

На підтвердження наведених у позові обставин, ОСОБА_1 надав лише копії своїх заяв до АТ КБ «ПриватБанк» від 23 травня 2020 року та від 23 вересня 2020 року про розірвання договору разом з доказами їх направлення, а також роз`яснення Кабінету Міністрів України та Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів щодо звільнення від сплати судового збору.

ОСОБА_1 посилався на те, що він в односторонньому порядку ініціював питання розірвання договору від 15 жовтня 2008 року як договору банківського рахунку. Чинним законодавством не передбачено можливості розірвання позичальником договору кредиту в односторонньому порядку, а тому у суду відсутні підстави застосування положень, які регламентують право клієнта банку на розірвання договору банківського рахунку, до договору кредиту.

Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення таких позовних вимог ОСОБА_1

ОСОБА_1 не довів факту відсутності у нього заборгованості за вказаним договором. Відтак, у суду були відсутні також і підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» надати йому довідку про відсутність заборгованості за вказаним договором; стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на його користь моральної шкоди, заборону АТ КБ «ПриватБанк» нараховувати заборгованість, вимоги та будь-які інші положення будь-яких договорів, угод, контрактів, довіреностей та будь-яких інших правочинів, укладених з ним, що прямо та/або опосередковано стосуються та/або будь-яким чином впливають та/або впливатимуть на права та/або законні інтереси позивача, в тому числі та не обмежуючись заборонити виконувати будь-які повноваження та користуватися будь-якими правами, що прямо чи опосередковано зазначені та/або випливають з будь-яких договорів, угод, контрактів, довіреностей та будь-яких інших правочинів; заборону АТ КБ «ПриватБанк» користуватися, розголошувати, повідомляти, зазначати, застосовувати, вказувати та вчиняти будь-які інші дії щодо використання його персональних даних у будь-яких документах в Україні та за кордоном, переміщати, надавати, транспортувати та/або будь-яким іншим чином передавати його персональні дані будь-яким органам влади, фізичним та юридичним особам в Україні та за кордоном, а також здійснювати іншу обробку його персональних даних, а саме збирати, накопичувати, копіювати, поширювати, подавати, надавати чи іншим чином поширювати будь-які документи, які містять персональні дані в Україні та за кордоном. Як встановлено судом першої інстанції, між сторонами існує спір щодо суми нарахованої заборгованості, постановою Київського апеляційного суду від 04 вересня 2020 року у справі № 754/1836/16-ц рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06 квітня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по відсоткам, штрафам та в частині стягнення судового збору скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково та стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 1170,43 грн., штрафи в сумі 250 грн. (фіксована частина) і в сумі 500,12 грн. (процентна складова). Вказані обставини ОСОБА_1 не спростовувалися.

Доводи пеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судом першої інстанції було правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Мельник Я.С.

Гуль В.В.