Провадження № 2/235/335/22
Справа № 235/8718/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2022 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря судового засідання Овчаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Родіонов Анатолій Миколайович, до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Релігійна організація «Релігійна православна громада «Свято-Покрово-Миколаївська парафія Донецької Єпархії Української православної церкви міста Покровська Донецької області», про стягнення грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Родіонов А.М., звернулась до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 21 січня 2008 року по 31 грудня 2014 року виконувала обов`язки соціального працівника у ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1» на підставі трудових угод. На теперішній час вона не працює у зв`язку виходом на пенсію та інвалідністю.

Під час роботи у Приватному акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське» (далі - ПрАТ «шахтоуправління «Покровське») їй не надавались щорічні відпустки, а при звільненні не були виплачена компенсація за невикористані щорічні відпустки.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, послалась на те, що згідно положень Статуту ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» є правонаступником ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1» та Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське».

Згідно ч.2 ст.39-1 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк. Відповідно до наданих нею документів, сере яких й оригінали трудових угод, трудові відносини з відповідачем у неї тривали фактично 6 років 6 місяців безперервно, а тому, на її думку, підпадають під норму вказаної статті.

В період з липня 2008 року по 2014 рік включно ВАТ «УК «шахта «Красноармійська Західна № 1» та ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» перерахувало до Управління Пенсійного фонду України обов`язкові внески як за працівника, що підтверджує факт її перебування у трудових відносинах з відповідачем.

Всього сума компенсації за невикористані відпустки становить 5 612,58 грн.

В порушення ст.116 КЗпП України відповідач при звільненні не здійснив з нею повний розрахунок, що їй належать від підприємства, у зв`язку з чим просила стягнути з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 1 січня 2015 року по день ухвалення рішення в сумі 131 722,20 грн (а.с.1-2).

Ухвалою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.26).

Ухвалою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 4 січня 2022 року заяву представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження залишити без задоволення, продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.32).

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 січня 2022 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Релігійну організацію «Релігійна православна громада «Свято-Покрово-Миколаївська парафія Донецької Єпархії Української православної церкви міста Покровська Донецької області» (а.с.51).

Ухвалою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2022 року заяву представника відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін залишено без задоволення, продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 7 лютого 2022 року заяву представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін залишено без задоволення, продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 8 лютого 2022 року заяву представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, про розгляд справи в порядку загального позовного провадження залишити без задоволення, продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У встановлений судом строк відповідачем надано відзив, з якого вбачається, що він не визнає позовні вимоги з наступних підстав. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що зазначено у п.5.3 доданих трудових угод, і не породжують для сторін трудових прав та обов`язків, а тому твердження позивача про існування між нею та відповідачем трудових відносин, наявності у неї права на відпустку, її компенсацію та виплату середнього заробітку є передчасним.

Позивачем пропущений тримісячний строк для звернення за судовим захистом, передбачений ст.233 КЗпП України, перебіг якого розпочався 31 грудня 2014 року, що є підставою для відмови у позові. Своїм правом на звернення до суду позивач вирішила скористатися лише через 7 років, тоді, коли, будучи залученою в якості свідка у подібній справі за порадою адвоката зрозуміла можливість власного збагачення.

Позивач протягом семи років з благословення настоятеля Свято-Покрово-Нікольського храму при ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» піклувалась за закріпленими за нею престарілими та немічними родичами працівників, читала їм молитви, готувала до прийняття Таїнств Православної Церкви, але, піддавшись на поради адвоката, спокусилась прикладом ОСОБА_2 у справі № 235/5054/21 та вирішила «підзаробити» на підприємстві, яке допомагало її підопічним. У даній справі ОСОБА_2 надавала ті самі послуги, що й позивач, на підставі аналогічних угод цивільно-правового характеру, згодом підписуючи мирову угоду яка була затверджена судом 3 листопада 2021 року, вона визнала, що між сторонами існували цивільно-правові відносини, будь-яких трудових відносин між сторонами не існувало.

Відносини між сторонами не мають жодної ознаки, які властиві трудовим відносинам між робітником та роботодавцем. Напроти, під час виконання трудових угод цивільно-правового характеру не виникло жодного доказу (або документу), які б підтверджували твердження позивача про наявність трудових відносин.

Про те, що між сторонами склалися цивільно-правовідносини свідчить наступне: позивач не входила до організаційної структури підприємства; оплата за договором здійснювалась за конкретний обсяг виконаних робіт та наданих послуг на підставі актів прийому-передачі, в яких були прямо вказані дії виконавця, направлені на виконання завдань замовника; до виконавця за договором не пред`являлися вимоги щодо освіти, досвіду, кваліфікації, наявності певних навичок чи умінь; позивач не керувалась нормативно-правовими актами та внутрішніми положеннями підприємства, а лише вказівками замовника щодо суб`єктного складу підопічних; у позивач не було і не могло бути визначеного робочого місця, на території ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» позивач находилась лише під час проведення в храмі богослужінь та релігійних обрядів, оскільки храм знаходиться на території підприємства і використовується для своїх статутних цілій Релігійною організацією «Релігійна православна громада «Свято-Покрово-Миколаївська парафія Донецької єпархії Української Православної церкви міста Покровська Донецької області», що є самостійною юридичною особою, відокремленою від підприємства; заяви про прийняття на роботу або звільнення з роботи позивач на підприємство не надавала, накази щодо прийняття на роботу, звільнення, про відпустки, притягнення до відповідальності, преміювання або інше (в тому числі щодо надання відпусток, компенсацій, відряджень) щодо неї не видавалось, особиста картка працівника Т-2, як і інша кадрова документація не велась, її не було зараховано до штату; трудова книжка позивач не велась, запис № 25 виконаний невідомою особою та всупереч вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, і не може породжувати будь-яких правових наслідків; облік робочого часу згідно обліку робочого часу згідно табеля виходів не вівся, оскільки внаслідок специфіки послуг та робіт вони надавались в час що узгоджувався позивачем особисто з підопічним; контроль за дотриманням правил охорони праці щодо позивача не здійснювався вона не ознайомлювалась із внутрішніми документами з охорони праці з нею не проводились визначені законодавством інструктажі з техніки безпеки виробничої санітарії гігієни праці і протипожежної охорони та не приймались залки, не велась відповідна документація та не надавались засоби індивідуального захисту; виконання договору здійснювалось позивачем особисто поза трудовим договором на власний ризик; оплата за виконану позивачем роботу та надані послуги здійснювалась за ознакою доходу 102 (суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору).

На підставі викладеного відповідач просив в позові відмовити (а.с.36-39).

Окремо відповідачем подано заяву про застосування позовної давності до спірних правовідносин (а.с.41-42).

У встановлений судом строк представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, В. Михайловим надані пояснення щодо позову, в яких зазначено, що юридично приміщення храму належить на праві власності ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» та орендується Православною громадою м. Покровська з метою відправлення релігійних обрядів.

Між керівництвом відповідача та третьої особи ще у 2004 році була досягнута усна домовленість щодо створення на території шахти православного храму для задоволення духовних потреб шахтарів та членів їх сімей. Позивач була членом православної громади м. Покровська та протягом 2008-2014 років брала участь в проєкті «Сестра милосердя», мета якого - надання духовної та соціально-побутової підтримки одиноким особам похилого віку, інвалідам та іншим особам, що потребують сторонньої допомоги.

Завданням позивача як сестри милосердя було спілкуватись і опікуватись ними, надавати їм у першу чергу духовну підтримку, а також сприяти у вирішенні щоденних соціально-побутових питань (проводити медичні та санітарно-гігієнічні процедури, годувати, надавати господарську-побутову допомогу та ін.).

В даному проєкті брали і беруть участь понад дві тисячі осіб. І хоча їх діяльність проводиться здебільшого на засадах доброчинності, розуміючи нагальні потреби сьогодення, було прийняте рішення забезпечити даним особам грошові виплати за витрачений час та зусилля.

Оскільки релігійна організація є неприбутковою установою за законодавством України і не має достатніх коштів для здійснення таких виплат, дане питання за усною домовленістю між керівництвом шахти та релігійною організацією вирішувалось за рахунок коштів шахти шляхом укладення з виконавцями послуг договорів цивільно-правового характеру.

Оплата за надані послуги здійснювалась щомісячно за актами прийому-передачі виконаних робіт, сума визначалась в залежності від кількості та складності наданих послуг.

Таким чином, оплата за надані сестрами милосердя послуги та виконані роботи є допомогою шахти Православній громаді м. Покровська, а укладені із сестрами милосердя договори за своєю правовою природою - змішаними договорами підряду та надання послуг на користь третіх осіб.

Трудові відносини у встановленому порядку між сестрами милосердя та шахтою не оформлювались, оскільки такої домовленості між шахтою та Православною общиною м. Покровська не було.

Позивач лише періодично знаходилась на території шахти в храмі під час відправлення богослужінь, постійного робочого місця внаслідок специфіки правовідносин у неї не було.

Також вона нікому не підпорядковувалась та не була підзвітна посадовим особам шахти.

Вказівки щодо кола опікуваних осіб, а також орієнтовний склад робіт та послуг, порядок їх надання надавались настоятелем Свято-Покрово-Нікольського храму або особами, що входили до складу Приходської ради.

На підставі наведеного просив в позові ОСОБА_1 відмовити.

Дослідивши письмові докази і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про те, що в позові необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин.

Відповідно до статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За змістом частини 1 статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Так, вказаною нормою встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Частиною 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Верховний Суд вже неодноразово вирішував схожі правовідносини та у адміністративній справі № 360/1947/19 (постанова від 08.06.2021) дійшов наступного висновку: «……..Основною відмінністю договорів цивільно-правового характеру від трудових договорів є те, що перші регламентуються Цивільним кодексом України, а трудові - КЗпП.

За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Правова основа цивільно-правових договорів полягає у тому, що трудові відносини між сторонами за наслідком укладання договору не виникають.

Сторонами таких договорів є замовник і виконавець, а не працівник і роботодавець. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами. Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом на роботу на певну посаду.

Трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. Трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції.

За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється.

Предметом трудового договору є власна праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.».

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 04.07.2018 у справі № 820/1432/17 та від 26.09.2018 у справі №822/723/17.

У справі №420/6605/18 Верховний Суд у постанові від 22.06.2021 зазначив наступне: «Характерними ознаками трудових відносин є: систематична виплата заробітної плати за процес праці (а не її результат); підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку; виконання роботи за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 № 327; обов`язок роботодавця надати робоче місце; дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо.

Отже, основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Так, виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

З аналізу наведених норм Верховний Суд зазначає, що основними ознаками трудового договору, є: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій.

Відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами (КЗпП України та інших актів трудового законодавства), що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг у цивільно-правових відносинах визначається в договорі, а те, що ним не врегулюване - чинним законодавством України.

Зі співставлення трудового договору з цивільно-правовим договором, відмінним є те, що трудовим договором регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного результату. Виконавець за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.».

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах Верховного Суду від 12.07.2021 у справі № 320/2294/19, від 06.03.2019 у справі № 802/2066/16-а, від 13.06.2019 у справі № 815/954/18 та від 02.02.2021 у справі № 0540/5987/18-а.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про відпустки» право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство).

Відповідно до ст.74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Положеннями ст.24 Закону України «Про відпустки» та ст.83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А 1 групи.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Стаття 117 КЗпП України містить в собі відповідальність за затримку розрахунку при звільненні.

Так, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

В підтвердження перебування у трудових відносинах з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» позивачем надано копії трудових угод, укладених між нею та ВАТ «Вугільна компанія «Шахта Красноармійська-Західна № 1» від 21 липня 2008 року, 1 січня 2009 року, 1 липня 2009 року, 1 січня 2010 року, 1 липня 2010 року, копії трудових угод цивільно-правового характеру, укладених між нею та ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 1 січня 2011 року, 1 липня 2011 року, 1 січня 2012 року, 1 липня 2012 року, 1 січня 2013 року, предметом яких є виконання виконавцем у відповідності з умовами цих угод роботу, та прийняття замовником цю роботу та оплатити її.

У відповідності до п.2.1 цих угод виконавець зобов`язувався виконувати обов`язки спеціаліста 2 категорії (по соціальному обслуговуванню та духовній підтримці): проводити інформаційно-освітню роботу з інвалідами, особами, що опікуються; надавати господарсько-побутову допомогу особам, що опікуються; здійснювати соціальну роботу; виконувати обов`язки згідно посадової інструкції.

Згідно розділу 3 угод виконавець зобов`язаний: суворо виконувати всі вказівки замовника відносно виконуємої роботи; у випадку, якщо робота виконується на території підприємства замовника, виконувати її під час, що відповідає режиму роботи структурних підрозділів замовника; інформувати замовника про хід виконуємої роботи і допускати його представника для контроля її якості; щомісячно не пізніше 1 числа надавати замовнику на затвердження акт виконаних робіт. Замовник зобов`язаний: надавати виконавцю необхідні для виконання роботи приміщення, оргтехніку, інвентар, інші необхідні матеріали; оплатити виконану належним чином роботу не пізніше 25 днів після затвердження акту виконаних робіт, дозволити безкоштовний проїзд на автотранспорті замовника до місця виконання роботи, утримувати з сум, нарахованих на оплату виконаних робіт, внески за пенсійним та соціальним страхуванням.

Розділом 4 угод врегульовано питання здачі-прийому виконаних робіт та розмір оплати за виконану роботу. Так, виконана робота здається виконавцем і приймається замовником по акту виконаних робіт. За виконану належним чином роботу замовник зобов`язується сплачувати виконавцю на підставі затвердженого замовником акту виконаних робіт щомісячно певну суму грошових коштів, розмір яких може бути меншим у випадку неналежного або несвоєчасного виконання робіт.

Пунктом 5.3 угод сторони прийшли до згоди, що дані угоди є цивільно-правовими та не породжують для їх сторін трудових прав та обов`язків (а.с.14-23).

9 серпня 2018 року між ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» та Релігійною організацією «Релігійна православна громада «Свято-Покрово-Миколаївська парафія Донецької єпархії Української Православної Церкви міста Покровська» укладений договір № 17214 безоплатного користування майном (позички), предметом якого є передача у безоплатне тимчасове користування приміщення загальною площею 544,8 кв.м з елементами їх оздоблення на 1 поверсі будинку адміністративно-побутового корпусу за адресою: АДРЕСА_1 , з метою здійснення релігійної діяльності (а.с.44-45).

З довідки ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» № 60 від 11.11.2021р. вбачається, що ОСОБА_1 не перебувала у трудових відносинах з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» в період з 2008 року по 2014 рік і по теперішній час. Трудова книжка до відділу кадрів не надавалась. Заяв від ОСОБА_1 щодо прийому та звільнення не надходило, накази про прийом, звільнення, будь-які інші накази стосовно ОСОБА_1 не видавались. Особова карта не оформлювалась. ОСОБА_1 виконувала роботи згідно цивільно-правового договору з 2008 року по 2014 рік (а.с.47).

Згідно довідки ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» № 7 від 04.01.2022р. ОСОБА_1 ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» був нарахований та перерахований дохід на підставі договорів, який відображено у податковому звіті 1ДФ, укладений в період з 21.07.2008 по 31.12.2014 з ознакою доходу 102 (виплати згідно з умовами цивільно-правового договору) (а.с.46).

Надана позивачем копія довідки ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» № 43 від 24.02.2015р. в частині того, що із заробітної плати ОСОБА_1 , яка працювала на підставі трудової угоди з 01.07.2008р. по 31.12.2014р., здійснювались утримання обов`язкових соціальних внесків у Пенсійний фонд, не протирічить вищевказаній довідці (а.с.7).

У відповідності до довідки ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» № 1 від 11.01.2022р. у період з 01.07.2008 по 31.12.2014 відносно ОСОБА_1 на ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» графік виходів не складався і табельний облік не вівся (а.с.48).

Відповідно до довідки ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» № 14 від 12.01.2022р. у штатному розкладі ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» (попередня назва ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна № 1») була відсутня посада «соціальний працівник». Також на ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» не затверджувалась посадова інструкція відносно посади «соціальний працівник» (а.с.49).

На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку про те, що відносини між сторонами носили характер цивільно-правових, на які норми КЗпП України, зокрема ст.24 Закону України «Про відпустки», ст.ст.83, 116, 117 КЗпП України не поширюються, а тому в позові необхідно відмовити повністю.

Запис у трудовій книжці НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 під № 25 про роботу у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» за трудовою угодою від 01.07.2008 року як на доказ перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем, судом не береться до уваги як такий, що внесений з порушенням п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 № 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110.

Суд не погоджується з думкою позивача про те, що відповідно до положень ч.2 ст.39-1 КЗпП України між нею та відповідачем існували безстрокові трудові відносини, оскільки ця норма регулює продовження дії строкового трудового договору на невизначений строк, тоді як судом встановлено, що між сторонами існували цивільно-правові відносини.

У зв`язку з відмовою в позові по суті спору, питання про застосування судом строків звернення до суду за вирішенням трудових спорів судом не вирішується.

У зв`язку з відмовою в позові понесені позивачем витрати по сплаті судового збору необхідно покласти на нього (а.с.3).

Відповідно до ст.ст.19, 43 Конституції України, ст.ст.626-628, 901 ЦК України, ст.ст.21, 23, 24, 74, 83, 116, 117 КЗпП України, керуючись ст.ст.4, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), в інтересах якої діє адвокат Родіонов Анатолій Миколайович, до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» (м. Покровськ Донецької області, площа Шибанкова, 1а, ), третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Релігійна організація «Релігійна православна громада «Свято-Покрово-Миколаївська парафія Донецької Єпархії Української православної церкви міста Покровська Донецької області» (м. Покровськ Донецької області, площа Шибанкова, будинок 1а), про стягнення грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Згідно п.3 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 731-ІХ від 18.06.2020 року під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Дата складання повного судового рішення - 14 лютого 2022 року.

Суддя Г.В. Назаренко

Вступна та резолютивна частини проголошені негайно після закінчення судового розгляду 8 лютого 2022 року, повний текст рішення суду виготовлений 14 лютого 2022 року.

Суддя Г.В. Назаренко