Справа № 752/2877/22
Провадження № 2/752/5490/22
У Х В А Л А

16.02.2022 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

з участю секретаря Потапенко Д.І.,

розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кісельова Віталіна Володимирівна про захист прав споживача фінансових послуг та зобов`язання провести реструктуризацію по кредитному договору,

в с т а н о в и в:

в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кісельова Віталіна Володимирівна про зобов`язання провести реструктуризацію по кредитному договору.

Відповідно до поданої заяви, позивач просить суд зобов`язати Акціонерне товариство «Альфа-Банк» провести реструктуризацію по кредитному договору №0, укладеному 28 березня 2007 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», у відповідності до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» №1381-ІХ від 13.04.2021 року.

Позивачем також подано заяву про забезпечення позову, шляхом зупинення виконавчого провадження ВП № 65695972, що відкрите 07.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кісельовою В.В. та встановлення заборони АТ «Альфа-Банк» відступати право вимоги третім особам за кредитним договором № 0 від 28.03.2007 року та договором іпотеки квартири від 28 березня 2007 року.

Свою заяву позивач обґрунтовує тим, що він зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Зазначене нерухоме майно є єдиним місцем його проживання та є предметом іпотеки по зобов`язанням за кредитним договором №0 від 28.03.2007 року.

Інших об`єктів нерухомого майна у власності позивач немає.

27 березня 2007 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого було АТ «Дельта-банк», а в подальшому правонаступником якого стало АТ «Альфа-банк», було укладено Кредитний договір № 0 від 28.03.2007, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 151 800,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00 % річних на споживчі цілі, строком користування до 28 березня 2017 року.

30 квітня 2009 між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого було АТ «Дельта-банк», а в подальшому правонаступником якого стало АТ «Альфа-банк», була укладена «Додаткова угода № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № від 28.03.2007 (про зміну схеми погашення кредиту)», в пункті 1-му якої зазначено, що «Сторони домовились, що для ідентифікації Договору можуть застосовуватись як номер Договору, зазначений при його укладанні, а саме № 0, так і реєстраційний номер Договору в системі обліку Банку, а саме № 1.

ОСОБА_1 зазначає, що не будучи обізнаним у галузі права та не розуміючи, що один і той самий документ не може мати два різних номери - він підписав цю Додаткову угоду, що призвело в подальшому до численних помилок в бухгалтерському обліку, «подвоєнню» суми моєї заборгованості та численних судових спорів.

В подальшому виявилось, що 30.04.2009 працівниками АКІБ «УкрСиббанк» були сфальсифіковані підписи поручителів на додаткових угодах до договорів поруки, що стало приводом для звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів та підставою для відкриття кримінального провадження № 0000151 від 06.08.2015 та визнання його потерпілим.

У березні 2013 р. ПАТ «Дельта банк», яке було правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва 11 листопада 2013 року позовні вимоги ПАТ «Дельта банк» було задоволено в повному обсязі, присуджено до стягнення з позичальника та поручителів суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 (№ 1), укладеним 28 березня 2007 року, у розмірі 1593 1 98,89 грн.

17 березня 2014 року на підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист № 757/8230/13-ц. за яким в подальшому було відкрито виконавче провадження, в рамках якого за період з 2014 р. по 2021 р. стягнуто 10 000 гривень та євро

За період з 2014-го по 2021-й рік в рамках виконавчого провадження уже було стягнуто з мене орієнтовно 10000,00 грн. та 1000,00 євро.

09 грудня 2019 року АТ «Дельта банк» та АТ «Альфа-Банк» укладено договір №2098/К про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, відповідно до умов якого АТ «Дельта банк» відступило АТ «Альфа Банк» право вимоги, зокрема, за договором про надання споживчого кредиту № 0 (№ 1) від 28 березня 2007 року.

Внаслідок плутанини із номерами кредитного договору, за вказаним договором Відповідач придбав право вимоги вже нібито за двома кредитними договорами і розмір зобов`язань Позичальника збільшився більше ніж у два рази.

В грудні 2019 року ОСОБА_1 отримав «Повідомлення боржника/поручителя/заставодавця» видавник АТ «Альфа-Банк», вих.. № 43 від 13.12.2019, в якому зазначений розмір заборгованості за кредитом в сумі 125 233,62 доларів США; заборгованість за процентами - 1196 668,60 доларів США.

Натомість, 20.01.2020 в межах виконавчого провадження до позивача надійшла платіжна вимога № приватного виконавця Горбача Ігора Сергійовича на суму 66 277,90 Євро.

ОСОБА_1 зазначає, що він неодноразово звертався як до ПАТ «Дельта Банк». так і до АТ «Альфа-Банк» із заявою про надання детальної інформації по кожному платежу по кредитному договору, про надання копій «неіснуючого» кредитного договору та належних доказів відступлення прав вимоги, однак відповіді ним отримано не було. Позивач також звертався із заявами про реструктуризацію та вимогами про надання інформації щодо історії здійснення платежів, у тому числі інформації про дату здійснення кожного платежу, суму кожного здійсненого платежу, інформації про призначення кожного здійсненого платежу, суму наявної простроченої заборгованості станом на 1 січня 2014 року за кожним видом наявного грошового зобов`язання, а також про розмір плати, сплаченої уточним кредитором за відступлення такого права вимоги, однак змістовної відповіді отримано не було.

Постановою приватного виконавця від 21.05.2021 р. виконавчий лист №757/8230/13-ц було повернуто стягувачу.

12.01.2022 із Інтернет-Порталу «Дія» ОСОБА_1 стало відомо, що Відповідач «Альфа-Банк», не поновивши строки на подання виконавчого листа, діючи недобросовісно звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Кісельової В.За виконавчим документом було відкрито виконавче провадження ВП № 65695972», постановивлено стягнути з мене на користь ПАТ «Дельта Банк» 1 593 198,89 грн. та 3441,00 на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Крім того, постановою приватного виконавця від 13.12.2021 р. зобов`язано суб`єкта оціночної діяльності надати експертний висновок щодо ринкової вартості предмета іпотеки.

Позивач зазначає, що відповідач намагається будь-якими шляхами та способами поза межами закону звернути стягнення на предмет іпотеки, в зв`язку з чим вжиття заходів забезпечення позову у даній справі є необхідним з метою недопущення порушення його майнових прав та інтересів позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії;встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, суті позовних вимог.

Метою забезпечення позову є забезпечення виконання судового рішення.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

За змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Позивач звернувся до суду з позовом про захист прав споживача фінансових послуг та зобов`язання провести реструктуризацію по кредитному договору.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач просить суд зупинити виконавче провадження ВП № 65695972, що відкрите 07.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Кісельовою В.В. та встановити заборону АТ «Альфа-Банк» відступати право вимоги третім особам за кредитним договором № 0 від 28.03.2007 року та договором іпотеки квартири від 28 березня 2007 року.

Однак, позивач не обгрунтовує належним чином, в чому полягає неможливість виконання рішення у даній справі в майбутньому у разі невжиття судом заходів забезпечення позову у заявлений спосіб.

Крім того, закон не передбачає можливість зупинення виконання судових рішень, які набрали законної сили, підлягають обов`язковому виконанню, як спосіб забезпечення позову у іншій справі.

Закон допускає вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконання виконавчого документа лише у разі його оскарження.

В даному випадку предметом спору є зобов`язання щодо проведення реструктуризації боргу.

З огляду на викладене, суд вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.149, 150, 151 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кісельова Віталіна Володимирівна про зобов`язання провести реструктуризацію по кредитному договору - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: