06.07.2022 Провадження № 2-др/331/4/2022
Справа № 331/5013/21
06 липня 2022 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі:
головуючого - судді - Антоненко М.В.
за участю секретаря - Федорової К.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Стариченка Миколи Петровича про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -
05 січня 2022 року на адресу Жовтневого районного суду міста Запоріжжя надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Стариченка Миколи Петровича, в якій він просить суд винести додаткове рішення по цивільній справі № 331/2013/21, яким стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 1700,00 грн.
В силу вимог ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У судове засідання учасники процесу не з`явились. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причину неявки суду не сповістили.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття осіб у судове засідання, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.
Матеріалами справи встановлено, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя на розгляді перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 17 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ј частини з всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення з 09.09.2021 року та до закінчення ОСОБА_3 навчання в Запорізькому авіаційному коледжі ім. О.Г. Івченка чи до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку, у зв`язку з тим, яка з вказаних обставин настане першою. Рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як слід з матеріалів справи, судом при винесенні рішення не було вирішено питання про стягнення витрат на правничу допомогу.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд може розглянути справу не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи.

На підтвердження витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 1700,00 грн., в матеріалах цивільної справи наявні наступні докази, а саме: копія договору про надання правової допомоги від 01.09.2021 року; копія додаткової угоди № 1 від 01.09.2021 року, копія ордеру; копія акту виконаних робіт від 01.09.2021 року; копія квитанції б/н від 01.09.2021 на суму 1700,00 грн.

Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До останніх, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що представником в суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Разом з тим, стаття 59 Конституції України закріпила право кожної людини на професійну правничу допомогу, для надання якої діє адвокатура.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею пронесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

За вимогами ч. 6 ст. 137 ЦПК України, суд може зменшити суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу, тільки за клопотанням сторони, шляхом оцінки викладених доводів щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат, які можуть доводитись шляхом аналізу наданих адвокатами звітів (розрахунків) послуг з професійної правничої допомоги та актів виконаних робіт (виконання правничої допомоги) та їх співставлення з обставинами справи, поданими процесуальними документами і критеріями, які ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

Згідно з постановою Верховного Суду від 08.04.2019 року у справі № 922/619/18, суд не наділений повноваженнями, а відповідно не вправі, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Верховний Суд розглядаючи справу № 640/18402/19 в Постанові від 28 грудня 2020 року прийшов до висновків, що розмір гонорару адвоката, який встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником, а отже є визначеним.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем не надано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги/Відповідачем не надано/ не наведено суду переконливих доводів щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, її складність, ставлення сторін до виконання своїх процесуальних обов`язків, умови укладеного договору про надання правової допомоги, тому суд вважає, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, з урахуванням викладених обставин, а також змістом документів, витрати на правову допомогу по зазначеній справі в сукупності, є співмірними, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Доповнити рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 17 грудня 2021 року, ухваленого у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання наступним.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.

Особам, які не були присутні в судовому засіданні, направляється копія повного додаткового рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Повний текст додаткового судового рішення складено 06 липня 2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: М.В. Антоненко