Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/308/22
Провадження № 2/273/187/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді- Васильчук О. В. при секретарі судових засідань Муравській М.М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Баранівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача Баранівської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати за нею право власності на спадкове майно за законом, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Баранівка Житомирської області помер її чоловік ОСОБА_3 . У зв`язку із смертю чоловіка відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме на: житловий будинок АДРЕСА_1 . Вона прийняла спадщину, так як на день смерті проживала та була зареєстрована з померлим за однією адресою.

29.10.2021 року державний нотаріус Баранівської державної нотаріальної контори Паламарчук О. М. відмовила їй у видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на житловий будинок та рекомендувала звернутися до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді від 14.02.2022 року відкрито загальне позовне провадження по справі, надано відповідачеві строк для подання відзиву, справу призначено до підготовчого засідання, в яке викликано учасників справи (а.с. 17-18 ).

Позивач до суду не з`явилася, подала письмову заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує. Додатково надала копію свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах в селі Баранівка за 1963 рік видане на ім`я забудовника ОСОБА_3 (а.с. 23-27 ).

Представник відповідача Баранівської міської ради міський голова Мігей О. подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує щодо задоволення позову у разі надання позивачем належних доказів. (а.с. 21 ).

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день час і місце розгляду справи повідомлений належно, що підтверджується поштовим повідомлення про вручення, про причини своєї неявки суд не повідомляв, пояснень, заяв і клопотань до суд не подавав. (а.с. 20 ).

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши їм об`єктивну та неупереджену оцінку, враховуючи те, що відповідач позов визнає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення та ухвалює рішення в підготовчому судовому засіданні, що відповідає вимогам ч.4 ст.200 ЦПК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Баранівка Житомирської області помер чоловік позивачки ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 24.01.2020 року ( а.с. 6). та копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 06.04.1963 року ( а.с. 5).

Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1 отримала відмову нотаріуса від 29.10.2021 року № 981/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії за змістом якої, нотаріус відмовила видати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок ( а.с. 14).

Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва позивачкою не оскаржувалася.

Отже, у ОСОБА_1 відсутні умови для оформлення прав на нерухоме майно в нотаріальній конторі.

Відповідно до копії довідки про склад сім`ї від 28.01.2020 року № 388 за адресою АДРЕСА_2 , зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 7 ).

Згідно з копією технічного паспорта, виготовленого Новоград Волинським МБТІ станом на 20.07.2021 року, житловий будинок по АДРЕСА_2 є загальною площею 51,6 м2, в т.ч. житловою 37,2 м2 , а також до будинку відносяться господарські будівлі (а.с. 8-12).

Згідно матеріалів архіву КП «Новоград-Волинське МБТІ» право власності на вищевказаний об`єкт не зареєстровано, що підтверджується копією довідки від 20.07.2021 року № 203 ( а.с. 13).

Забудовником спадкового будинку є спадкодавець ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах в селі Баранівка за 1963 рік видане на його ім`я (а.с. 23-27 ).

З досліджених судом письмових доказів вбачається, що спадкове майно належало померлому на праві власності, однак за життя він не отримав правовстановлювальний документ та не зареєстрував право власності.

Згідно зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За приписами ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини.

Виходячи зі змісту п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За змістом ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Відповідно до положень ст.ст. 100,101 ЦК УРСР, 1963 року, громадяни могли мати у власності житловий будинок, при чому норми глави 10 "Особиста власність" цього Кодексу не пов`язували наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст.1296 1298 ЦК України, п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", ст.ст. ст.ст. 4,5,13, 89, 200, 206, 207, 247, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача Баранівської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Судовий збір залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення).

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : О. В. Васильчук