ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 626/1870/21 Номер провадження 22-ц/814/1593/22Головуючий у 1-й інстанції Гусар П.І. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Одринської Т.В.

суддів: Абрамова П.С., Пікуля В.П.,

з участю секретаря: Владімірова Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» про порушення прав споживача,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», в якому просив:

1. Визнати, що відповідач обмежив його право здійснювати оплату за спожитий газ у підходящий для нього формі - через касу відповідача за місцем постачання газу.

2. Зобов`язати відповідача надати йому можливість здійснювати оплату за спожитий газ готівкою через касу відповідача за місцем постачання газу, тобто у м. Краснограді, повідомити адресу каси та час її роботи.

Позов мотивовано тим, що позивач користується послугою, яку надає відповідач з постачання природного газу на підставі Типового Договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2500 (надалі Договір). Письмовий текст Договору завірено печаткою Красноградського відділу реалізації відповідача (на даний час має назву - Красноградський відділ продажів ТОВ «Харківгаз Збут»). 13.11.2020 року ним була надана заява до зазначеного відділу з проханням надати йому можливість здійснювати оплату за постачання газу шляхом внесення готівки через касу відповідача у м. Краснограді, повідомити адресу каси та час її роботи. Листом від 16.11.2020 року йому була надана інформація щодо умов розрахунків за спожитий газ, але відповіді по суті щодо внесення готівки через касу відповідача він не отримав. Тобто по факту відсутності відповіді на його звернення щодо оплати за постачання газу через касу відповідача він отримав відмову.

Пунктом 4.5. Договору передбачено, що споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за Договором через банківську платіжну систему, шляхом он-лайн переказу, поштового переказу, внесення готівки через касу Постачальника та в інший не заборонений чинним законодавством способом. Статтею 17 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що продавець (виконавець) зобов`язаний всіляко сприяти споживачеві у вільному виборі продукції та форм її оплати. Статтею 4 вказаного Закону передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізовується на території України для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування. Отже відповідач обмежив його право здійснювати оплату за спожитий газ у зручній для нього формі, чим порушив вимоги Договору та ЗУ «Про захист прав споживачів».

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2021 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» про порушення прав споживача задоволено частково.

Визнано право ОСОБА_1 здійснювати оплату за договором постачання природного газу побутовим споживачам шляхом внесення готівки через касу Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» - як постачальника природного газу.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» забезпечити споживачу ОСОБА_1 здійснення оплати за договором постачання природного газу побутовим споживачам через касу постачальника повідомивши адресу місця розташування каси.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що доказів того, що позивач може за надані відповідачем послуги сплатити через monobank, todobank без оплати комісій банку, а також те, що він не має можливості сплачувати за послуги через «особистий кабінет» та скористуватися мобільним додатком, тобто здійснювати оплату за послуги без додаткових витрат, не надано. Суд прийшов до висновку, що обмеження права споживача здійснювати оплату за договором постачання природного газу побутовим споживачам шляхом внесення готівки через касу відповідача, як постачальника природного газу, суперечить вимогам законодавства, порушує права позивача, оскільки відповідач зобов`язаний забезпечити споживачу вибір способу оплати з метою уникнення дискримінації та не ставити споживачів у нерівні становища поряд з іншими споживачами.

В листопаді 2021 року представник ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що жодним діючим нормативним документом не передбачено обов`язку постачальника газу створення каси для отримання платежів, її створення є виключним правом відповідача. Вважає, рішення суду першої інстанції прямим втручанням в господарську діяльність ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», оскільки встановлює додаткові вимоги порівняно з зазначеними в законі.

Звертає увагу, що в п. 4.5 Типового Договору зазначено, що розрахунки споживача за договором здійснюються за рахунками та /або квитанціями абонентської книжки постачальника. Спосіб оплати має бути визначений споживачем в заяві приєднанні.

Гарантії для споживача, полягають виключно у можливості вільного і на власний розсуд вибору форми оплати з фактично наявних у конкретній місцевості проживання і не зобов`язує постачальника до створення кас підприємства та забезпеченні наявності всіх інших перелічених п. 4.5 типового договору форм оплати.

Вказує, що жодним нормативним актом на постачальника не покладено обов`язку забезпечити споживачам можливості сплачувати за надані послуги без оплати комісії банку.

Жодних доказів дискримінації чи утиску відносно позивача із сторони відповідача не надано.

До суду апеляційної інстанції представник ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» подав додаткові пояснення, в яких вказав, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не є споживачем ТОВ «ХАРКІВ ЗБУТ», функції по постачанню природного газу до його домоволодіння здійснює ТОВ ГПК «Нафтогаз Україна». У зв`язку зі зміною обставин, позовні вимоги взагалі не відносяться до відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на час розгляду справи судом першої інстанції, ОСОБА_1 був споживачем природного газу, який надавався за адресою: АДРЕСА_1 , Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут».

Вказані послуги надавалися на підставі Типового Договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2500.

13.11.2020 року ОСОБА_1 звертався з заявою до Красноградського відділу ТОВ «Харківгаз збут», в якій просив надати йому можливість здійснювати оплату за спожитий природний газ шляхом внесення готівки через касу відповідача у м. Краснограді, повідомити йому адресу каси та час її роботи, оскільки здійснюючи оплату за надані послуги через банківську платіжну систему йому необхідно сплачувати комісію банку. (а.с. 6).

Старший менеджер із збуту Красноградського відділу продажів ТОВ «Харківгаз Збут» на вказану вище заяву позивача надав відповідь від 16.11.2020 року в якій заначив, що ТОВ «Харківгаз Збут» уклав відповідні договори на приймання платежів від населення в оплату за природній газ з низкою банків, які є чинними, в тому числі, розповсюджують свою дію і на платежі з подальшим перерахуванням коштів на рахунок ТОВ «Харківгаз Збут», відкритий в АТ «Ощадбанк». Роз`яснено, що комісія банку за приймання платежів від населення в оплату за спожитий природний газ, не є складовою житлово-комунальної послуги, а є окремою платою (компенсацією) за окрему послугу, яка надається банком, розмір якої не залежить від ТОВ «Харківгаз Збут».

Відповідач запропонував ОСОБА_1 декілька варіантів оплати за постачання природного газу без комісії банку, зокрема у «особистому кабінеті» на сайті товариства, через мобільний додаток, який можливо встановити на особистий смартфон, планшет, тощо, або сплатити послуги через monobank, todobank.

Під час розгляду справи, судом першої інстанції встановлено, що для позивача є неприйнятними варіанти сплати за отримані послуги у «особистому кабінеті» на сайті відповідача та через мобільний додаток, оскільки він не має відповідних гаджетів через які можливо ввійти на сайт відповідача, або на які можливо встановити вказаний мобільний додаток, а для їх придбання необхідні значні кошти.

Суд прийшов до висновку, що відповідачем було допущено обмеження прав позивача на здійснення оплати за договором постачання природного газу побутовим споживачам шляхом внесення готівки через касу постачальника, чим ставить позивача у нерівні умови порівняно з іншими споживачами, які можуть здійснювати оплату за отримані послуги через «особистий кабінет» або через мобільний додаток без сплати комісії банку, що по суті є дискримінацією, якої постачальник відповідно да законодавства повинен уникати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до абз. 12 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про ринок природного газу» державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства.

Відповідно ч. 1, п. 4 ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Договір постачання повинен містити одну із істотних умови як: обов`язок постачальника забезпечити споживачу вибір способу оплати з метою уникнення дискримінації.

27.11.2015 року набрали чинності Правила постачання природного газу, які затверджені Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496.

Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500 затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам.

Згідно з п.1.3 Типового договору постачання, цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статтей 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Цей договір є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу, як товарної продукції постачальником. Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу», Правил постачання природного газу, затверджених по-становою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496, та є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Згідно п. 2.1. Договору, Постачальник (Заявник) зобов`язується постачати природний газ Споживачу (Боржнику) в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

Згідно п. п. 4.3, 4.5, 4.6 Договору, розрахунковим періодом, є календарний місяць. Розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються за рахунками та/або квитанціями абонентської книжки Постачальника. Спосіб оплати має бути визначений Споживачем в заяві- приєднанні. При цьому Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Договором через банківську платіжну систему, шляхом он-лайн переказу, поштового переказу, внесення готівки через касу Постачальника та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб.

Постачальник зобов`язаний надавати побутовим споживачам інформацію, передбачену Законом України «Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення», зокрема щодо ціни природного газу, порядку плати за спожитий природний газ, прав та обов`язків побутового споживача, дані про фактичні нарахування (обсяг та вартість) за послуги з газопостачання та інші відомості згідно з вимогами та умовами цих Правил, як вказано в договорі постачання природного газу побутовим споживачам. Жодні додаткові витрати за надання інформації побутовим споживачем не оплачуються (п. 34 Розділу ІІІ Правил).

У справі встановлено, що для позивача, як споживача послуг які надавалися відповідачем, є неприйнятним сплата за отримані послуги через мобільний додаток, «особистий кабінет» та через monobank, todobank, так як останній не має відповідних гаджетів які дозволяють здійснювати онлайн оплати за надані послуги.

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що ОСОБА_1 , як споживач послуг, має право здійснювати оплату за договором постачання природного газу шляхом внесення готівки через касу відповідача, в свою чергу, відповідач, як постачальник, зобов`язаний забезпечити споживачу здійснення такої оплати через касу, повідомивши адресу місця розташування каси, з метою уникнення дискримінації, що узгоджується з вимогами ст. 12 ЗУ «Про ринок природного газу».

Колегія суддів не приймає доводи представника ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» про те, що позовні вимоги не відносяться до відповідача, так як на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не є споживачем ТОВ «ХАРКІВ ЗБУТ».

Правовідносини що склалися між ОСОБА_1 та ТОВ ГПК «Нафтогаз Україна», після 01 травня 2022 року, не стосуються предмету позовних вимог, так як послуги з постачання природного газу, на час звернення до суду з даним позовом надавалися саме ТОВ «ХАРКІВ ЗБУТ». Обмеження, щодо здійсненні ОСОБА_1 оплати за спожитий газ через касу постачальника, було допущено ТОВ «ХАРКІВ ЗБУТ», а не ТОВ ГПК «Нафтогаз Україна».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який повно встановивши фактичні обставини справи, правильно застосував норми процесуального права та постановив рішення, яке відповідає закону, підстави для задоволення даної апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи вищевказане, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» - залишити без задоволення.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05.07.2022.

Головуючий суддя : Т.В. Одринська

Судді: П.С. Абрамов

В.П. Пікуль