Справа № 638/2062/22
Провадження № 2-з/638/81/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року Дзержинськийрайонний суд містаХаркова в складі:

Головуючого судді Семіряд І.В.

за участю секретаря Подосокорській А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду 14.02.2022 надійшла зазначена заява про забезпечення позову. В якій посилається на те, що нею готується позовна заява про визнання виконавчого напису від 13.01.2022 №97 таким, що не підлягає виконанню. 28.01.2022 стосовно заявника приватним виконавцем виконавчого округу Амельченко В.П. відкрито виконавче провадження. Сума, що підлягає стягненню за виконавчим написом становить 32 435,91 грн. стягувач за виконавчим провадженням ТОВ «Фінансова правова група Лекс». Заявник не погоджується із виконавчим написом. ОСОБА_1 зазначає, що не вжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить поновлення порушених прав. У зв`язку з чим ОСОБА_1 просить забезпечити позов, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, скасування арешту на кошти, встановлення заборони на здійснення будь- яких дій щодо виконавчого напису.

Сторони у судове засідання не викликались, що не суперечить приписам ст. 153 ЦПК України.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, додані до неї документи, зміст та вимоги позовної заяви, приходить до наступного висновку.

Заяву про забезпечення позову, подану разом з позовною заявою, з дотриманням порядку, встановленого ч.1 ст.152 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процессу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно з Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.1) високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у розділі 1 цієї конвенції.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Так, згідно п. 43 рішення ЄСПЛ по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З наданих заявником матеріалів вбачається, що 13.01.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис №97, яким на користь ТОВ «фінансова правова група Лекс» з ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за договором №200302603 від 09.07.2015.

З постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області №68404397 вбачається, що виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису №97 від 13.01.2022, який видано приватним нотаріусом приватним нотаріусом.

Окрім того, в межах виконавчого провадження приватним виконавцем накладено арешт на кошти боржника.

Як зазначає ОСОБА_1 , вона не погоджується з виконавчим написом, на підставі якого відбувається стягнення, у зв`язку з чим має намір звернутись до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно п. 6 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до ч. ч. 5-7 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 має намір звернутись до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, враховуючи, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до незворотних наслідків, а також те, що вжитий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами і має тимчасовий характер та діє до виконання рішення суду, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Разом з тим, забезпечення позову шляхом скасування арешту коштів боржника, накладеного постановою приватного виконавця у виконавчому провадженні задоволенню не підлягає, оскільки серед видів забезпечення позову, визначених у ст.150 ЦПК України, не передбачено такого виду забезпечення позову як скасування арешту коштів боржника, що знаходяться на банківських рахунках, який був накладений в межах виконавчого провадження. Порядок зняття арешту з майна у виконавчому провадженні, визначено ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також не підлягає задоволенню вимога щодо заборони приватному виконавцю вчиняти будь-які інші дії щодо примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа є підставою для зупинення виконавцем вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні. Тому у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа, приватний виконавець вже позбавлений можливості вчиняти будь-які дії щодо примусового виконання виконавчого напису.

Отже, для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, у разі, якщо таке буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, Суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 154 ЦПК України судом не встановлено підстав для застосування зустрічного забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 2, 150-153, 157, 260-261, 353, 354, ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №97 від 13.01.2022, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова правова група Лекс (, місцезнаходження м. Київ, вул. Льва Толстого, 33, оф. 75, 01032).

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали направити Приватному виконавцю виконавчого округу міста Харкова Амельченко В.П. для виконання, учасникам справи для відома.

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом 3(трьох) років.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Семіряд