Справа № 683/3613/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинів цивільну справу №683/3613/21, 2/683/270/2022 за позовом ОСОБА_1 до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, з участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області, про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Садового товариства «Сокіл» і просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 та матері ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 0,061 га та дачний будинок з господарською будівлею, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 . До складу спадщини після смерті батька увійшла земельна ділянка площею 0,061 га та дачний будинок з господарською будівлею, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла його дружина, а її мати ОСОБА_3 , яка отримала свідоцтво про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. Вона є донькою ОСОБА_3 та єдиною її спадкоємицею за законом, прийняла у встановленому законом порядку спадщину, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що за життя ОСОБА_3 не зареєструвала у встановленому законом порядку набуте після смерті ОСОБА_2 майно.

Вказує, що після смерті батьків вона постійно користувалась спадковим майном та набула право на це майно, а тому відповідно до ст.392 ЦК України просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,061 га та дачний будинок з господарською будівлею, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 травня 2022 року замінено неналежного відповідача - Садове товариство «Сокіл» на належного Старокостянтинівську міську раду Хмельницької області.

В судове засідання представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Григорук С.В. подав заяву про розгляд справи у його та позивачки відсутності, просить позов задоволити.

Відповідач Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, у визначений судом строк відзив на позов не подавала. В матеріалах справи наявна заява представника відповідача ОСОБА_4 про розгляд справи у її відсутності, проти позову не заперечує.

Третя особа Старокостянтинівська державна нотаріальна контора Хмельницької області, подала заяву про розгляд справи у відсутності представника, при вирішенні спору покладається на думку суду.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Старокостянтинів Хмельницької області помер ОСОБА_2

03 липня 2008 року за заявою ОСОБА_3 дружини ОСОБА_2 , про прийняття спадщини за законом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №685/2008 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

До складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшла земельна ділянка для садівництва площею 0,061 га, яка розташована на території Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області за адресою: АДРЕСА_1 , що належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ХМ №03906 від 07 лютого 2000 року.

03 липня 2008 року на ім`я ОСОБА_3 державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Макаренко Т.Г. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку, яке зареєстроване в реєстрі за №1-1227.

Вказане свідоцтво на момент його видачі підлягало реєстрації в Старокостянтинівському районному відділі Хмельницької регіональної філії ДП «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», однак ОСОБА_3 вказане свідоцтво не зареєструвала.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.

22 вересня 2016 року за заявою ОСОБА_1 дочки померлої ОСОБА_3 , про прийняття спадщини за законом Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу 712/2016 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3

ОСОБА_1 оформила частину спадкового майна, яке належало ОСОБА_3 , отримавши 27 грудня 2016 року та 16 травня 2017 року свідоцтва про право на спадщину за законом.

Отже, ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею до майна ОСОБА_3 , прийняла у встановленому законом порядку спадщину та оформила частину спадкового майна.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_3 увійшла земельна ділянка для садівництва площею 0,061 га, яка розташована на території Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області за адресою: АДРЕСА_1 , що належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03 липня 2008 року, яке зареєстроване в реєстрі за №1-1227.

16 вересня 2021 року державний нотаріус Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотна Т.В. відмовила позивачці у оформленні спадщини на вищезазначену земельну ділянку, оскільки право власності на земельну ділянку не зареєстровано за ОСОБА_3 .

Згідно зі ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IVдержавна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що свідоцтво про право на спадщину є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація прав на об`єкти нерухомого майна.

Згідно ч.3 та ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку для садівництва площею 0,061 га, яка розташована на території Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області за адресою: АДРЕСА_1 , 07 лютого 2000 року, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ХМ №03906 від 07 лютого 2000 року, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2032, тобто до прийняття Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Вказана земельна ділянка в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 перейшла до його єдиного спадкоємця дружини ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку, яке зареєстроване в реєстрі за №1-1227.

За таких обставин, відсутність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про проведення державної реєстрації права власності спадкодавця ОСОБА_3 , підтверджене свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03 липня 2008 року, не може бути підставою для висновку про відсутність самого права та неможливість переходу вказаного права у порядку спадкування за законом.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 522/4689/16-ц.

З огляду на викладене, за позивачкою ОСОБА_1 слід визнати в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку для садівництва площею 0,061 га, яка розташована на території Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом також встановлено, що на земельній ділянці для садівництва площею 0,061 га, яка розташована на території Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 здійснювалось будівництво садового будинку та господарської споруди.

Вказане будівництво проводилось у 2001 році, що підтверджується будівельним паспортом № НОМЕР_1 ДПВП «Архітектура» м. Старокостянтинів Хмельницької області від 22 травня 2001 року.

Згідно рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №193 п.2 від 29 травня 2001 року ОСОБА_2 було надано дозвіл на самовільно побудований дачний будинок для позаміського проживання та господарську будівлю по АДРЕСА_1

Цим же рішенням на ОСОБА_2 покладено обов`язок представити по закінченню будівництва дачний будинок для прийняття його в експлуатацію, та доручено ДПВП «Архітектура» та БТІ оформити необхідні документи згідно даного рішення та чинного законодавства.

Однак, за життя ОСОБА_2 рішення про прийняття вказаного садового будинку в експлуатацію не приймалось, правовстановлюючий документ на його ім`я не видавався й відповідно право власності на вказаний будинок у встановленому на той час порядку не реєструвалось.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та

обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

У пункті 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва.

Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать лише індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

Садовий будинок по АДРЕСА_1 будувався ОСОБА_2 після 05 серпня 1992 року, що підтверджується будівельним паспортом №8 від 22 травня 2001 року, довідкою голови СОТ «Сокіл» Леньшиним О.Г. від 25 січня 2022 року.

Обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введено з 29 червня 1998 року. Саме цього дня набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09 червня 1998 року № 121.

Пункт 1.8 вищезазначеної Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09 червня 1998 року, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачав, що державній реєстрації підлягають тільки ті об`єкти нерухомості, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку незалежно від форм їхньої власності й при наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим бюро технічної інвентаризації, яке проводить державну реєстрацію права власності на ці об`єкти.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Так, відповідно до норм вказаного Закону, обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності з 12 березня 2011 року. У пункті 9 Розділу V «Прикінцеві положення» цього Закону передбачений певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження.

Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року.

Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпні 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, а ті, які побудовані після вказаної дати, повинні пройти процедуру прийняття в експлуатацію.

Матеріали справи не містять відомостей, що садовий будинок по АДРЕСА_1 закінчений будівництвом та прийнятий в експлуатацію в установленому порядку. Наявність в матеріалах технічного паспорту на цей будинок, який виготовлено 22 листопада 2021 року, не є належним підтвердженням прийняття вказаного будинку в експлуатацію.

Відповідно до роз`яснень, даних у п.7 та п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до

спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Якщо ж будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Таким чином, досліджені судом докази вказують на те, що за життя ОСОБА_2 не набув права власності на нерухоме майно (садовий будинок), а тому у позивачки відсутнє право на визнання права власності за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка є спадкоємцем ОСОБА_2 , на вказаний садовий будинок, розташований по АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене, у суду відсутні правові підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на спірний садовий будинок та господарську споруду, в зв`язку із чим у цій частині позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку для садівництва площею 0,061 га, яка розташована на території Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області за адресою: АДРЕСА_1 , в межах Державного акту на право приватної власності на землю серії ХМ №03906 від 07 лютого 2000 року.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області, місце знаходження: вул. К. Острозького,41 м. Старокостянтинів Хмельницької області, 31100, .

Третя особа: Старокостянтинівська державна нотаріальна контора Хмельницької області, місце знаходження: провул. Подільський,2 м. Старокостянтинів Хмельницької області, 31100, .

Повне рішення складено 11 липня 2022 року.

Суддя: