ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2445/22 Справа № 212/1396/20 Суддя у 1-й інстанції - Борис О. Н. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м.Кривий Ріг

справа № 212/1396/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідачі - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадиров Владислав Володимирович, Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 жовтня 2021 року, яке ухвалене суддею Борис О.Н. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомостей щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., ТзОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» про захист прав споживачів, в обґрунтування якого зазначено, 11 грудня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі АКІБ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 10000 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 12,3% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 08 грудня 2017 року.

11 грудня 2006 року, з метою забезпечення вказаного кредитного договору, між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено Договір іпотеки № 0-З, предметом якої є однокімнатна квартира за АДРЕСА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 квітня 2010 року по цивільній справі № 2-1921/10 задоволено позов АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та стягнуто з останніх, солідарно, заборгованість за кредитним договором № 0 від 11 грудня 2006 року в розмірі 73892,40 грн., витрати по сплаті державного мита в розмірі 738,92 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн.

За договором купівлі-продажу прав вимоги від 08 грудня 2011 року, укладеному між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки перейшли до ПАТ «Дельта Банк».

У зв`язку з погашенням вказаної заборгованості, стягнутої рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 квітня 2010 року, державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу 19 липня 2019 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.

Позивачі вважають, що наявні підстави вважати припиненими кредитний договір та іпотечний договір, оскільки позичальником виконано кредитне зобов`язання в повному обсязі.

03 серпня 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , правонаступником померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , подано уточнену позовну заяву, в якій позивачі просили суд визнати припиненим Договір про надання споживчого кредиту №0 від 11.12.2006 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , визнати припиненим Договір іпотеки №0-З від 11.12.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Коротковою С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 4872, що укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 , з підстав припинення Договору про надання споживчого кредиту №0 від 11.12.2006 року та належного виконання зобов`язань за цим договором.

Усунути позивачу ОСОБА_2 , яка є спадкоємцем ОСОБА_4 , перешкоди у користуванні та розпорядженні іпотечним майном шляхом виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження та з Державного реєстру іпотек запису про обтяження спірного нерухомого майна - квартири за АДРЕСА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 жовтня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано припиненим Договір про надання споживчого кредиту №0 від 11.12.2006 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .

Визнано припиненим Договір іпотеки №0-З від 11.12.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Коротковою С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 4872, що укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 , з підстав припинення Договору про надання споживчого кредиту №0 від 11.12.2006 року та належного виконання зобов`язань за цим договором.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмолено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ТзОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивачів посилаючись на те, що ОСОБА_1 сплатив суму боргу актуальну на 01 вересня 2009 року, без урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, що передбачено ст. 625 ЦК України. Отже, судом першої інстанції не враховано, що кредитор після виконання рішення суду має певні грошові претензії до боржника, які позивач ОСОБА_1 не визнає, що свідчить про те, що відсутні підстави вважати припиненими кредитний та іпотечний договори, про що зазначено у висновках Верховного Суду, викладених в Постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року по справі № 35/2808/16-ц.

Крім того, відповідно до умов Кредитного договору, останній діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, тому станом на 13.05.2020 року заборгованість за кредитним договором склала 34 571,94 Доларів США, з яких 8 257,52 Доларів США заборгованість за кредитом, 26 314,42 Доларів США заборгованість за відсотками.

Апелянт вказує на те, що наявність судового рішення не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане в іпотеку майно.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу відповідача ТзОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» - залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, ТзОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» - Курдюмова М.М., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_7 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статей 626-628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Згідно з частиною першою та другою статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

У частині першій статті 599 ЦК передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18.

У Постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2020 року у справі № 202/3772/19, провадження № 61-9126св20 зазначено, що зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК). Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

У Постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року у справі № 187/998/16-ц, провадження № 61-603св19, зазначено, що за загальним правилом зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 ЦК, стаття 202 Господарського кодексу України). Перелік цих підстав наведено у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Системний аналіз зазначених норм дає змогу дійти висновку, що закон не передбачає такої підстави для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору. Отже, сам факт закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов`язку.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Тлумачення статей 638, 651, 653, 654 ЦК України свідчить, що зміна договору за згодою сторін є правочином, спрямованим на зміну цивільних прав та обов`язків. Під формою зміни договору розуміється форма правочину, на підставі якого відбувається зміна договору. Зміна договору призводить до зміни зобов`язання в частині, зокрема, предмета, місця, строків виконання. У разі зміни договору за взаємною згодою сторін зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору і втіленні такої зміни в належну форму.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Настання строку виконання зобов`язання зумовлює початок перебігу позовної давності.

У Постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року в справі № 210/2042/14, провадження № 61-8873св21 зазначено, що відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У Постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 234/15695/17, провадження № 61-5261св20, зазначено, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України».

Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

У Постанові від 04 серпня 2021 року у справі № 751/4229/19 Верховний Суд вказав, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення у справі, не врахував, що закінчення строку дії договору не припиняє зобов`язання, яке не було виконане належним чином однією зі сторін, а закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним. Сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет іпотеки (зокрема, й за наявності рішення суду про відмову в цьому позові з підстави пропуску позовної давності) та/або закінчення строку дії кредитного договору не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором і, відповідно, не є підставою для припинення іпотеки за абзацом 2 частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною п`ятою статті 2 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі: припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, 11 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладений Договір надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 10000 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 12,3% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 08 грудня 2017 року.

У пункті 1.2.2 вказаного Договору передбачено, що кредит вважається повернутим в разі зарахування грошових коштів, спрямованих на погашення кредиту, в повному обсязі на рахунок Банку (а.с.4-5).

11 грудня 2006 року, з метою забезпечення грошового зобов`язання за Кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 укладено Договір іпотеки № 0-З, предметом якої є однокімнатна квартира за АДРЕСА_1 . Сторони у п. 1.2.2. Договору обумовили, що іпотекою забезпечується зобов`язання по поверненню отриманого кредиту за кредитним договором в термін до 08 грудня 2017 року. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Коротковою С.В. у реєстрі за № 4872 (а.с.6-7).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 квітня 2010 року по цивільній справі № 2-1921/10 задоволено позов АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та стягнуто з останніх солідарно заборгованість за кредитним договором № 0 від 11 грудня 2006 року в розмірі 73892,40 грн., витрати по сплаті державного мита в розмірі 738,92 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн. (а.с.8)

Ухвалою суду від 14 листопада 2012 року у виконавчому провадженні по справі № 2-1921/2010 від 08 квітня 2012 року про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , ОСОБА_6 на користь ПАТ «УкрсСиббанк» у сумі 74751,32 грн. замінено стягувача на правонаступника - ПАТ «Дельта Банк» (а.с.9).

13 червня 2019 року ОСОБА_1 сплачено 74751,32 грн. боргу на користь ПАТ «Дельта Банк» за виконавчим листом № 2-1921 від 08.04.2010 року (а.с.10).

19 липня 2019 року державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий ріг територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Яковенко О.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 59319227 відкритого на підставі виконавчого листа № 2-1921/2010 виданого 08.04.2010 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу про стягнення боргу у сумі 74751,32 грн. з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» у зв`язку із повним виконанням, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «про виконавче провадження» (а.с.11-12).

Вирішуючи спір на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позичальник ОСОБА_1 виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 0, укладеним 11 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , фактичним повним виконанням судового рішення про дострокове стягнення з нього всієї суми заборгованості за цим договором, у зв`язку із чим таке зобов`язання припинилось на підставі статті 559 ЦК України, та як наслідок припинилось право застави (іпотеки).

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та задоволення позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 сплатив суму боргу актуальну на 01 вересня 2009 року, без урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, що передбачено ст. 625 ЦК України, оскільки матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 повністю виконав судове рішення про дострокове стягнення з нього всієї суми заборгованості за кредитним договором, яка була визначена у розмірі 73892,40 грн., у зв`язку із чим основне зобов`язання, згідно п. 1.2.2. Кредитного договору № 0 від 11 грудня 2006 року, припинилось на підставі статті 599 ЦК України, внаслідок чого припинились і зобов`язання за похідним від основного договором іпотеки, укладеним з метою забезпечення виконання умов кредитного договору.

Судове рішення, яке набрало законної сили та виконане боржником, за яким з боржника стягнуто визначену позивачем заборгованість, не може бути поставлене під сумнів та не підлягає тлумаченню, в розумінні повноти розміру заборгованості.

При цьому, офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися (зростати або падати), однак дана обставина не дає підстав стороні у зобов`язанні, спір щодо якого вже вирішений судом та боржником належним чином виконано рішення суду, пред`являти після цього до сторони додаткові вимоги.

Враховуючи вказане доводи відповідача про те, що у позивача залишилась прострочена заборгованість як по тілу кредиту так і по нарахованих процентах та про те, що рішення суду виконане в гривневому еквіваленті і на момент його виконання залишилася непогашеною курсова різниця, колегія суддів оцінює як безпідставні.

Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 17.01.2018 року по справі № 910/27064/15, Постанові Верховного Суду від 11 вересня 2020 року по справі № 601/855/19 та Постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року по справі № 569/17667/19.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 сплатив суму боргу без урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, що передбачено ст. 625 ЦК України, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки позивач ОСОБА_1 виконав судове рішення про дострокове стягнення з нього всієї суми заборгованості за кредитним договором, яка була визначена у розмірі 73892,40 грн., що свідчить про припинення зобов`язання за кредитним договором та можливість застосування з боку ТзОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» наслідків ст. 625 ЦК України за несвоєчасне виконання рішення суду.

Не можуть бути підставою для скасування судового рішення в оскаржуваній частині доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що кредитор після виконання рішення суду має певні грошові претензії до боржника, які позивач ОСОБА_1 не визнає, що свідчить про те, що відсутні підстави вважати припиненими кредитний та іпотечний договори, про що зазначено у висновках Верховного Суду, викладених в Постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року по справі № 375/2808/16-ц, оскільки той факт що кредитор після виконання рішення суду має певні грошові претензії до боржника не свідчить про наявність непогашеної заборгованості за кредитним договором, а судове рішення, яке набрало законної сили та виконане боржником, за яким з боржника стягнуто визначену позивачем заборгованість, не може бути поставлене під сумнів та не підлягає тлумаченню, в розумінні повноти розміру заборгованості.

При цьому посилання апелянта в апеляційній скарзі на правові висновки, викладені у Постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року по справі № 375/2808/16-ц, колегією суддів не приймаються, оскільки у вказаній постанові йдеться про часткову сплату боржником заборгованості за кредитним договором та залишення несплаченої частки основної заборгованості, на яку, відповідно до п.п. 1.4, 4.5 договору, за користування кредитними коштами були нараховані проценти за користування та штрафні санкції за несвоєчасне погашення кредитних коштів та відсотків, тобто вказаню постановою врегульовано інші правовідносин, тоді як, відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідно до висновків, викладених в Постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року, справа № 351/162/19, провадження № 61-13265св21, які мають бути враховані при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у випадку пред`явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк виконання договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти.

Відсутність такої вимоги не покладає на позичальника будь-яких зобов`язань щодо дострокового повернення будь-яких сум, які, на думку кредитора, підлягають сплаті, крім тих, які підлягають сплаті на час пред`явлення вимоги.

Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України, грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця.

В момент зарахування грошової суми, стягнутої за рішенням суду, на банківський рахунок позикодавця грошова позика вважається повернутою.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики, ці зобов`язання вважаються припиненими.

Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості зобов`язання за кредитним договором припиняється.

Отже, вирішуючи спір в оскаржуваній частині, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 жовтня 2021 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2022 року.

Головуючий:

Судді: