ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6008/20Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/817/462/22 Доповідач - Міщій О.Я.
Категорія - 310020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2022 року м. Тернопіль

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого - Міщій О.Я.

суддів - Костів О. З., Шевчук Г. М.,

секретар с/з - Сович Н.А.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Тернополі цивільну справу № 607/6008/20 за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 адвоката Семененко Л.М., представника ОСОБА_2 адвоката Гриців О.Я. на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.02.2022 року, ухвалене суддею Ромазан В.В., за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2020 року представник ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 19.02.2009 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10.12.2010 року. Під час шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 .

У позовній заяві зазначено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.03.2011 року стягнуто з відповідача в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , щомісячно, у твердій грошовій сумі в розмірі 370 гривень, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16.10.2010 року. Відповідач аліменти на утримання сина не сплачував, на виклики до ДВС Тернопільського міського управління юстиції не з`являвся, на час звернення з позовом заборгованість відповідача за аліментами становить 43079 гривень.

Однак, визначений судом розмір аліментів є недостатнім для утримання та гармонійного розвитку дитини сина ОСОБА_4 , тому вважала, що наявні підстави для збільшення розміру аліментів. Просила збільшити розмір аліментів за період з 01.06.2017 по 30.11.2017 - з 370 грн. до 1777 грн.; за період з 01.12.2017 по 31.12.2017 - з 370 грн. до 1860 грн.; з 01.01.2018 по 30.06.2018 - з 370 грн. до 1860 грн.; з 01.07.2018 по 30.11.2018 - з 370 грн. до 1944 грн.; з 01.12.2018 по 31.12.2018 - з 370 грн. до 2027 грн.; з 01.01.2019 по 30.06.2019 - з 370 грн. до 2027 грн.; з 01.07.2019 по 30.11.2019 - з 370 грн. до 2118 грн.; з 01.12.2019 по 31.12.2019 - з 370 грн. до 2218 грн.; з 01.01.2020 по 30.06.2020 - з 370 грн. до 2218 грн.; з 01.07.2020 по 30.11.2020 - з 370 грн. до 2318; з 01.12.2020 і до досягнення дитиною повноліття стягнути з відповідача аліменти в розмірі 2395 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 06.08.2020 року, із урахуванням виправленої описки, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволено частково. Збільшено розмір аліментів, стягнутих із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.03.2011 року у справі №2-822/11. Стягнуто із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2200 грн. щомісячно, але не менше 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення сином повноліття. У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 27.10.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 06.08.2020 року залишено без змін. Судові витрати компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ухвалою від 08.12.2021 року заяву про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду від 06.08.2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задоволено. Заочне рішення від 06.08.2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів скасовано, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Останнім рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14.02.2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - задоволено частково. Змінено розмір аліментів, визначених рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.03.2011 року. Стягнуто із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Припинено з дня набрання чинності рішення суду стягнення із ОСОБА_2 у користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 370 гривень, щомісячно, визначеного рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.03.2011 року, а також виконавчого листа, виданого на його виконання. Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір в користь держави в сумі 992, 40 гривень. У решті позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Семененко Л.М. просить рішення суду в частині визначення розміру аліментів скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі з 09.04.2020 р. по 30.06.2020 року в розмірі - 2218 грн., з 01.07.2020 по 30.11.2020 - в розмірі 2318 грн.; з 01.12.2020 року і до досягнення дитиною повноліття - 2395 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права.

Представник позивача зазначає, що суд скасував заочного рішення від 06.08.2020 року, оскільки відповідач ОСОБА_2 не з`явився в судове засідання та не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, перебуваючи за межами України. Однак, на думку представника, суд безпідставно зменшив розмір аліментів, визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 06.08.2020 року, до 2000 гривень.

Представник позивача вказала, що в порушення вимог закону, суд не в достатній мірі прийняв до уваги значне погіршення матеріального становища ОСОБА_1 після прийняття Тернопільським міськрайонним судом рішення від 09.03.2011 року, відсутність стабільного заробітку у ОСОБА_1 впродовж тривалого часу, необхідністю проведення постійного медичного обстеження та лікування сина ОСОБА_5 у зв`язку з наявністю у нього важкого захворювання.

Також, судом при визначенні розміру аліментів не враховано той факт, що ОСОБА_2 на праві власності належить 1/2 квартири по АДРЕСА_1 .

26.04.2022 року представник ОСОБА_6 - адвокат Гриців О.Я. подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14.02.2022 року скасувати, постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову про збільшення розміру аліментів, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Представник зазначила, що позивачка не надала доказів існування обставин, визначених статтею 192 Сімейного кодексу України, які є підставою для збільшення розміру аліментів. Зокрема, позивачка не подала будь-яких доказів покращення матеріального стану відповідачки з часу встановлення аліментних зобов`язань, не надала інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів, зміни їх сімейного стану, хоча це є її процесуальним обов`язком, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Покликання суду першої інстанції на те, що змінився рівень життя в державі не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог. Також, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, не є підставою для зміни розміру аліментів.

В апеляційній скарзі зазначено, що суд в оскаржуваному рішенні підтверджує наявність вродженої вади розвитку дитини, отже ця обставина існувала на час розгляду справи про стягнення аліментів та була врахована при визначенні розміру аліментів. Крім того, якщо позивачка несе додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами - хворобою, то пред`являючи позов про збільшення аліментів не вірно обрано спосіб захисту порушеного права.

Адвокат Гриців О.Я. указує, що при вирішенні даного спору ОСОБА_2 просив врахувати наступне: відповідач не придбавав нерухоме майно з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів; з відповідача стягуються аліменти в користь ОСОБА_7 у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з 02.10.2018 року, відповідно до судового наказу №439/1502/18 від 22.11.2018, виданого Бродівським районним судом Львівської області. Сума нарахованих аліментів за цим судовим рішенням станом на листопад 2021 становить 2883 грн., борг 89 411,95 гривень. Крім того, 18 листопада 2014 року ухвалено заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, яким стягнуто з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитом № 005-19503-200313 від 20.03.2013 року в сумі 67901,42 грн. та 243, 60 гривень судового збору (справа №607/17175/14).

Представник відповідача просила звернути увагу, що розмір аліментів становить мінімальний гарантований розмір, в іншому, більшому розмірі, відповідач не може надавати допомогу дитині, оскільки у нього відсутній достатній заробіток.

Також, адвокат Гриців О.Я. указує, що незважаючи на її клопотання про відкладення розгляду справи, суд першої інстанції розглянув справу без участі представника відповідача, що є порушенням норм процесуального права.

16.06.2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Семененко Л.М. подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , указуючи на безпідставність її доводів.

Представник указує, що обгрунтування доводів апеляційної скарги зводиться до переліку ніби-то не поданих доказів та зазначення норм закону, котрі регулюють правовідносини сторін.

На думку представника позивача, не заслуговують на увагу доводи представника відповідача ОСОБА_2 про недотримання судом вимог цивільного процесуального права. Так, згідно статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, належно повідомленого про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.1 ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України справа підлягає розгляду судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Задовольняючи частково позов про збільшення розміру аліментів, суд виходив з того, що у справі наявні докази, визначені статтею 192 СК України, для збільшення розміру аліментів, тому стягнув з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом установлено, що 19.02.2009 року між сторонами зареєстрований шлюб (а.с. 5), який було розірвано на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 грудня 2010 року (а.с.7).

Під час перебування сторін у шлюбі у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції 23 жовтня 2009 року, актовий запис №2542.

09 березня 2011 року Тернопільським міськрайонним судом ухвалено рішення про стягнення із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 370 гривень, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 16 грудня 2010 року.

Як установлено судом, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 28.01.2016 року відповідача ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 .

Як видно з довідки Тернопільського міського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 05.03.2020 року, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-822 заборгованість ОСОБА_8 по сплаті аліментів станом на 18.03.2020 року становить 43079,00 грн.

Судом також встановлено, що із ОСОБА_2 стягуються аліменти в користь ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з 02.10.2018 року згідно судового наказу №439/1502/18 від 22.11.2018 року, виданого Бродівським районним судом Львівської області, борг по яких станом на 16.11.2021 року складає 89 411,95 гривень.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом статті 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно вимог ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

З огляду на погіршення стану здоров`я дитини, необхідності витрат на проходження обстежень, лікування дитини та догляду за нею, враховуючи майновий стан відповідача, колегія суддів вважає вірним висновок суду про те, що визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 09.03.2011 року розмір аліментів в розмірі 370 гривень щомісячно, є недостатнім для належного та гармонійного розвитку дитини.

Зокрема, із наявної у справі медичної документації видно, що дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має вроджену ваду розвитку сечовивідної системи.

Після ухвалення рішення Тернопільського міськрайонного суду від 09.03.2011 року про стягнення із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 370 гривень, дитина перебувала на стаціонарному обстеженні в Львівській обласній дитячі клінічній лікарні Охматдит з 22.11.2016 року по 23.11.2016 року, де було проведене комплексне обстеження, визначено подальшу тактику лікування та дитину виписано для спостереження лікарів поліклініки за місцем проживання (а.с. 145).

Крім того, згідно виписного епікризу № 7087 видно, що дитина ОСОБА_3 перебував на стаціонарному урологічному обстеженні в ТОДКЛ у зв`язку із загостренням його стану здоров`я в період з 15.06.2016 року по 23.06.2016 року.

Випискою № 13941/16 із медичної карти ОСОБА_9 , встановлено, що 15.12.2016 року дитині було проведено операцію в хірургічному відділенні Івано Франківської ОДКЛ, період перебування в стаціонарі 14.12.2016 року по 16.12.2016 року (а.с. 147).

Також, ОСОБА_3 перебував на лікуванні в хірургічному відділенні Івано Франківської ОДКЛ з 29.11.2017 року по 01.12.2017 року і з 22.01.2020 року по 24.01.2020 року.

Враховуючи вказане, з часу ухвалення рішення Тернопільського міськрайонного суду від 09.03.2011 року про стягнення аліментів, стан здоров`я дитини погіршився, він часто проходив лікування у медичних закладах, тому доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів щодо змін, які обумовлюють можливість збільшення розміру аліментів, є безпідставними.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що внаслідок тривалого та постійного лікування сина ОСОБА_4 позивач несе витрати на купівлю медикаментів для його лікування, а також реабілітацію.

Збільшений судом розмір аліментів на утримання дитини у сумі 2000 гривень щомісячно є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини, із урахуванням її потреб.

При визначенні розміру аліментів судом першої інстанції враховано обставини, установлені ст. 192 СК України, тому доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 колегія суддів вважає безпідставними.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували можливість відповідача сплачувати аліменти, у розмірі, який просить ОСОБА_1 .

Та обставина, що відповідачу належить на праві власності 1/2 частина квартири по АДРЕСА_1 , не може бути підставою для зміни судового рішення, оскільки з урахуванням часу придбання житла це не впливає на розмір аліментів, що збільшений згідно рішення суду.

Відповідно до змісту ст. ст. 192, 194 СК України, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, тому суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні вимоги позивачки про збільшення аліментів за період з 1.06.2017 року.

Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази щодо наявності складних життєвих обставини, які б не давали можливості ОСОБА_2 працювати, отримувати дохід і сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному судом розмірі.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років на момент подання позову про збільшення розміру аліментів (2020 рік) становив 2218 гривень.

На час розгляду справи в апеляційному суді, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 2618 гривень.

Отже, збільшений розмір аліментів, який стягнуто судом першої інстанції є меншим від рекомендованого розміру аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років.

Отже, зміна розміру аліментів зумовлена погіршенням стану здоров`я дитини, необхідністю нести постійні витрати на її лікування та реабілітацію, а не зміною закону, яким встановлено мінімальний розмір аліментів, тому доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_2 , колегія суддів вважає безпідставними.

Обставина щодо хвороби дитини хоч існувала на час ухвалення рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.03.2011 року про стягнення аліментів, однак вказана обставина вірно врахована судом при зміні розміру аліментів, оскільки стан здоров`я дитини погіршився, виникла необхідність проведення операцій, догляду, реабілітації, що потребує матеріальних витрат. Тому, суд першої інстанції, із урахуванням змісту позову, правильно збільшив розмір аліментів, що підлягають стягненню.

Також не є підставою для відмови у позові наявність судового наказу №439/1502/18 від 22.11.2018 року, виданого Бродівським районним судом Львівської області, про стягнення аліментів з відповідача в користь ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, оскільки вказана обставина врахована судом при визначенні суми стягнення аліментів.

Із матеріалів справи видно, що 26.10.2021 року представник ОСОБА_2 - адвокат Гриців О.Я. подала заяву про перегляд заочного рішення Тернопільського міськрайонного суду від 06.08.2020 року, подавши відповідні докази (а.с. 97).

16.11.2021 року адвокат Гриців О.Я. подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності (а.с. 110).

28.12.2021 року предстанник ОСОБА_10 - адвокат Гриців О.Я. була присутня в судовому засіданні, у якому було скасоване заочне рішення та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 114).

В грудні 2021 року адвокат Гриців О.Я. подала відзив на позовну заяву ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, долучивши відповідні докази на підтвердження своєї позиції (а.с. 124-136).

25.01.2022 року адвокат Гриців О.Я. подала заяву про відкладення розгляду справи 26.01.2022 року у зв`язку з її станом здоров`я (а.с. 137). Розгляд справи було відкладено на 14.02.2022 року (а.с. 139).

21.02.2022 року адвокат Гриців О.Я. повторно подала заяву про відкладення розгляду справи 12.02.2022 року, у зв`язку з її станом здоров`я (а.с. 161). 14.02.2022 року справу було розглянуто судом першої інстанції та ухвалено оскаржуване судове рішення.

Відповідно до статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав, зокрема, якщо неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Отже, із матеріалів справи видно, що адвокат Гриців О.Я. була належним чином повідомлена про розгляд справи 14.02.2022 року, під час розгляду справи представник відповідача у повній мірі реалізовувала свої процесуальні права, подала відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , долучала докази, тому її повторна неявка в судове засідання не перешкоджала розгляду справи.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги представника відповідача не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Семененко Л.М., представника ОСОБА_2 адвоката Гриців О.Я. - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.02.2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 05.07.2022 року.

Головуючий

Судді