КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №369/5571/20 Головуючий у І інстанції - Дубас Т.В.
апеляційне провадження №22-ц/824/4682/2022 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.,

за участю секретаря Линок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

встановив:

12 травня 2020 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала за адресою АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилась спадкова справа, до складу якої входить і житловий будинок, що розташований за зазначеною адресою, в якому позивач зареєстрований з 06.01.1990 року та постійно проживав разом з нині покійною матір`ю, що підтверджується довідкою виданою виконком Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 23.11.2017 року № 1513. Позивач є спадкоємцем зазначеного майна померлої згідно заповіту від 04.06.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Воробйовою Т.А. Позивач звернувся до державного нотаріуса Дванадцятої київської нотаріальної контори Основенко Л.М. Однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини. У зв`язку з чим, позивачу, також, було роз`яснено його право на звернення до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Просить суд визначити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 .

Заочним рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2021 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що суд не врахував фактичних обставин щодо поважності пропуску строку, а саме, що одразу після смерті матері позивач занедужав і потрапив на стаціонарне лікування, а тому не мав можливості в шестимісячний строк звернутися із заявою про прийняття спадщини. Після одужання позивач припускав, що оскільки мати на момент її смерті постійно проживала з ним за адресою АДРЕСА_1 , то останній прийняв спадщину по факту спільного проживання с померлою на момент смерті, тому з відповідною заявою до нотаріальної контори не звернувся.

При цьому, він звертався до суду про встановлення факту прийняття спадщини, але рішення у ній не було ухвалено з причин повернення заяви.

Відзив не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 29.02.2016 року органом державної реєстрації актів цивільного стану виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про що складено актовий запис № 25.

Позивач ОСОБА_4 , є сином померлої ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 . На момент смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради №1513 від 27 листопада 2017 року.

Судом встановлено, що 04.06.2016 року до Дванадцятої Київської державної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_2 , якій є онуком померлої. На підставі вказаної заяви було розпочато спадкову справу №713/16.

23.11.2017 позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після матері ОСОБА_5 , що підтверджується матеріалами спадкової справи №713/2016 наданої Дванадцятою Київською державною конторою.

Постановою державного нотаріуса Дванадцятої київської нотаріальної контори Основенко Л.М.. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовлено ОСОБА_4 у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на його ім`я після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 його матері ОСОБА_5 , оскільки він за Цивільним кодексом України пропустив передбачений законодавством шестимісячний термін для прийняття спадщини.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив про те, що встановлений ч. 1ст.1270 ЦК України строк для звернення із заявою про прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки перебував у тяжкому психологічному стані у зв`язку зі смертю матері та тривалою хворобою.

Наведені позивачем причини, суд вважав не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень ч. 3 ст.1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Надані суду документи, а саме виписка з історії хвороби КМКЛ №7 від 04.08.2020 року Петропавлівсько-Борщагівською Медамбулаторією загальної практики сімейної медицини, не свідчить про неможливість позивача протягом 6 місяців звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Належних та допустимих доказів перебування позивача у тяжкому психологічному стані, як-то довідки від психолога чи виписки з історії хвороби позивача матеріали справи не містять.

Крім того, судом при ухваленні судового рішення враховано, що позивачу було направлено повідомлення про видачу свідоцтва про право на спадщину, що призначено на 08.10.2018 року, іншому спадкоємцю, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Таким чином суд вважав, що підстав для задоволення позову не має.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону виходячи з наступного.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За приписами статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву по прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

При розгляді цих справ судам слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61/21447св19).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд повинен дослідити поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на чинення цих дій.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.10. 2018 року у справі № 681/203/17-ц.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин, при відсутності будь-яких перешкод і труднощів для подання заяви, не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 61-49121св від 29.10.2019р.

Таким чином, встановивши відсутність у позивача поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій щодо подачі заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволення позову.

Посилання апелянта на те, що одразу після смерті матері позивач занедужав і потрапив на стаціонарне лікування, а тому не мав можливості в шестимісячний строк звернутися із заявою про прийняття спадщини не може бути такою поважною причиною, оскільки заяву про прийняття спадщини можна було направити поштою.

Доводи про те, що мати на момент її смерті постійно проживала з ним за адресою АДРЕСА_1 спростовуються матеріалами справи, оскільки спадкова справа заведена за місцем відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 державній нотаріальній конторі, де померла була зареєстрована і проживала на момент смерті.

Ця обставина підтверджується довідкою Комунального центру «Центр Комунального сервісу» (а.с. 42), заявою позивача до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори, в якій він сам зазначає місце реєстрації та проживання померлої АДРЕСА_2 (а.с 60).

Посилання на юридичну необізнаність не вважається поважною причиною пропуску такого строку.

Таким чином, спадкодавець померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а з цим позовом позивач звернувся 12.05.2020 року та за відсутності поважних причини, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків не спростовують.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2021 року залишити без змін.

року року Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник