04.07.2022 Справа № 756/2497/22
Унікальний номер 756/2497/22
Номер провадження 2/756/3272/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретар судового засідання- Михнюк В.М.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

представників відповідача - Змієвець О.П., Чипової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, стягнення премії у розмірі посадового окладу та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом, який уточнив 23 червня 2022 року та просить суд: визнати незаконним й скасувати наказ Державного підприємства «ПК «Україна»по виготовленню цінних паперів» (надалі - ДП «Поліграфічний комбінат «Україна») від 19.11.2021 року № 1544-к «Про дисциплінарне стягнення», яким ОСОБА_2 оголошено догану; стягнути з ДП «ПК«Україна» на користь позивача премію у розмірі посадового окладу в сумі 49615 грн; стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди одну гривню.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що з 01.12.2014 року працює в ДП «ПК «Україна» на посаді начальника Державного центру персоналізації документів.

19.11.2021 року відповідачем видано наказ № 1544-к «Про дисциплінарне стягнення», яким оголошено догану за результатами службового розслідування стосовно оплати праці працівниками ДП «ПК «Україна» під час простою, не з вини працівника, на період оголошення карантину, що призвело до порушення керівниками структурних підрозділів вимог локальних нормативних актів, а також порушення п. 3.3 Положення про Державний центр персоналізації документів, п.п. 2.2, 2.19, 2.26 Посадової інструкції начальника Державного центру персоналізації документів; п. п. 3.1.2 та 7.1 Правил внутрішньо трудового розпорядку ДП «ПК«Україна»; Положення про порядок встановлення та документального оформлення фактів простою на ДП «ПК «Україна», затвердженого наказом від 16.08.2019 № 114.

Позивач стверджує, що жодних порушень трудової дисципліни не допускав, всі посадові обов`язки виконував сумлінно, а оголошення йому догани є наслідком неприязних стосунків керівництва ДП «ПК «Україна» та упередженого ставлення до нього. З цих підстав вважає наказ незаконним, таким, що підлягає скасуванню та виплати йому премії в кінці року, яку не отримав через наявне стягнення. Через оголошення догани йому завдано моральної шкоди, він вимушений звертатися до керівництва, витрачати час для правничої допомоги.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 лютого 2022 року справа передана на розгляд судді Шролик І.С.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12 квітня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду.

Не погоджуючись з пред`явленими позивачем вимогами, 09 травня 2022 року представник відповідача - адвокат Чипова О.В., в порядку ст. 178 ЦПК України, подала відзив на позовну заяву. В якому зазначає, що з метою перевірки оплати праці працівникам під час простою не з вини працівника за період з 01.01.2020 року по 31.08.2021 року, керівництвом комбінату видано наказ від 06.09.2021 року № 137 про проведення службового розслідування. За результатами проведеного розслідування комісією підприємства складено 20.10.2021 року висновок, в якому зафіксовані порушення окремими працівниками, в тому числі і позивачем ОСОБА_2 , порядку ініціювання встановлення простою не з вини працівника. Впродовж травня - серпня 2021 року позивачем готувалися доповідні записки, в яких відсутнє обґрунтування впливу карантинних заходів на можливість виконання працівниками своїх трудових обов`язків та необхідність встановлення таким працівникам простою, коли в м. Києві скасовано «червоний рівень» епідемічної небезпеки та не було жодних обмежень щодо діяльності підприємства, що свідчить про відсутність об`єктивних обставин для ініціювання простою внаслідок карантину. Що завдало підприємству збитки у сумі 1274773, 96 грн., спричинених оплатою часу простою впродовж травня- серпня 2021 року працівникам Державного центру персоналізації документів Поліграфкомбінату «Україна» (надалі - ДЦПД).

Також зауважує, що позивачем не здійснено належний розподіл обов`язків, неефективно використано трудові ресурси, чим порушено п. 3.3 Положення про ДЦПД, пунктів 2.2, 2.19, 2.26 Інструкції та визначений Положенням № 114 порядок встановлення простою не з вини працівника, що є ознакою порушення трудової дисципліни.

Зважаючи на встановлені порушення позивачем трудової дисципліни, а також враховуючи розмір завданих відповідачу збитків та обставини, за яких було вчинено порушення, відповідачем у встановленому порядку та з дотримання усіх норм законодавства, на думку відповідача, видано наказ № 1544-к від 19.11.2021 року яким позивачу оголошено догану.

У відзиві представник відповідача також зазначає, що твердження позивача щодо виплати премії у розмірі посадового окладу є безпідставними, оскільки річна премія виплачується раз на рік після подання фінансової звітності за звітний рік, яка виплачена позивачу у 2022 році.

У відзиві також представник відповідача заперечує щодо вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами, які б свідчили, що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування такої шкоди.

19 травня 2022 року представник позивача надав відповідь на відзив, в якому зауважив, що позивачу не було відомо, яку саме премію підприємством виплачено працівникам до отримання відзиву та ознайомлення із наказом № 1712-к від 14 грудня 2021 року, тому просить стягнути невиплачену премію у розмірі посадового окладу.

26 травня 2022 року представник відповідача надала заперечення на відповідь на відзив.

22 червня 2022 року на електронну адресу суду позивач надав заяву про уточнення позовних вимог щодо стягнення премії у розмірі посадового окладу у розмірі 49615,00 грн., без зазначення слова «річної» та зменшення суми згідно уточненої довідки відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Звернув увагу суду, що друга редакція Положення № 114, почала діяти з 08 вересня 2021 року, тому не може бути застосована до спірних правовідносин, період яких охоплюється травень - серпень 2021 року. Також зазначив, що навіть при скасуванні «червоного» рівня небезпеки по Ковід, працівники мали контакт із хворими, з метою уникнення розповсюдження захворювання та низький рівень навантаження, незалежно від підстав простою не з вини працівника, підприємство має обов`язок виплати 2/3 заробітної плати, тому підприємство не понесло жодних збитків. Розмір збитків не доведений належними доказами у вигляді аудиту, експертного висновку. Позивачем не було порушено ні посадової інструкції, ні локальних актів, відсутні докази неефективного використання трудових ресурсів. Усі доповіді записки позивача погоджувались із безпосереднім керівником, який не притягнутий до дисциплінарної відповідальності й в порушення Положення не ініціював засіданні комісії щодо причин простою. Позивач складав доповідні записки на підставі форми, що є додатком до Положення із мотивами простою.

Також зауважив, що премія, яка не виплачена позивачу через наявне дисциплінарне стягнення стосується виконання показників господарської діяльності, згідно умов колективного договору у розмірі посадового окладу, через накладення дисциплінарного стягнення. Зазначив, що через ситуацію з незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності він звертався до керівництва, що спричинило йому моральні страждання, які позивач оцінює в одну гривню.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав та мотивів викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача Змієвець О.П. пояснила, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани був висновок спеціальної перевірки. Доповідні записки позивач спрямовував на директора, а не до безпосереднього керівника (заступника директора). В порушення п. 2.6 частини 2 Положення в доповідних записках не зазначено причини простою. Перевірка проводилась за період простою 2020-2021 рік, проте стягнення на позивача накладено виключно за порушення в період травень - серпень 2021 року. Пояснила, що близько десяти осіб притягнуто до дисциплінарної відповідальності за складання доповідних записок начальників цехів виробничих підрозділів.

Представник відповідача Чипова О.В. в судовому засіданні пояснила, що річна премія на виробництві виплачена у цьому році. Моральна шкода не доведена належними та допустимими доказами.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, які вважає належними, допустимими та достатніми в їх сукупності, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Судом встановлено що на підставі наказу № 1344-к від 01 грудня 2014 року ОСОБА_2 призначено на посаду начальника Державного центру персоналізації документів Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів».

Наказом № 137 від 06.09.2021 року керівництвом Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» ініційовано проведення службового розслідування з метою перевірки оплати праці працівників усіх структурних підрозділів підприємства під час простою не з вини працівників, в тому числі на період оголошення карантину, встановленого кабінетом Міністрів України за період 01.01.2020 року по 31.08.2021 року.

За результатами проведеного службового розслідування комісією складено висновок від 20.10.2021 року, в якому зафіксовані порушення окремими працівниками, в тому числі і позивачем ОСОБА_2 , як керівником ДЦПД, порядку інформування та документування простоїв внаслідок відсутності роботи (завантаження) у працівників ДЦПД, що призвело до нераціонального використання робочого часу та виплати заробітної плати (а.с. 147-173, том 1).

Наказом ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» № 1544-к від 19 листопада 2021 року «Про дисциплінарне стягнення» ОСОБА_2 оголошено догану, за результатами службового розслідування стосовно оплати праці працівникам підприємства під час простою, не з вини працівника, на період оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України (а.с. 17, том 1).

Наказом директора ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» № 1712-к від 24 грудня 2021 року про виплату премії працівникам за виконання основних показників господарської діяльності наказано бухгалтерії здійснити нарахування та виплату премії в розмірі посадового окладу. У пункті 2 наказу визначено, що премія не виплачується, зокрема серед інших, працівникам, які мають дисциплінарне стягнення. (а.с. 18 том 2).

Довідкою в.о. начальника ЕВ ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» від 10 червня 2022 року повідомлено, що посадовий оклад начальника ДЦПД ОСОБА_2 із 01 липня 2021 року становить 49615 грн. (а.с. 19 том 1).

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Положення про Державний центр персоналізації документів затвердженого т.в.о. державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів (надалі - ДЦПД) є структурним підрозділом Поліграфкомбінату «Україна» і підпорядковується заступнику директора з інформаційних технологій та персоналізації. Центр очолює начальник центру, який приймається на посаду, переводиться і звільняється з посади директором Поліграфкомбінату «Україна» за поданням заступника сектора з інформаційних технологій та персоналізації.

Згідно Посадової Інструкції начальника державного центру персоналізації документів, затвердженої директором державного підприємства «Поліграфічний комбінат Україна» по виготовленню цінних паперів» ОСОБА_5 від 28.09.2016 року, начальник центру здійснює керівництво виробничо-господарською діяльністю центру, відділу технологій і програмування та сектору криптографічного захисту (а.с. 129 том 1).

16 серпня 2019 року з метою врегулювання на підприємстві порядку оформленням простою в роботі працівників та структурних підрозділів та також зміцнення трудової та виконавської дисципліни, правильну організацію та раціональне використання робочого часу правників, посилення їх особистої відповідальності за своєчасність та якісне виконання робочих завдань на підприємстві видано наказ Поліграфкомбінату «Україна № 114, яким затверджено Положення про порядок встановлення та документального оформлення фактів простою на Поліграфкомбінаті «Україна». Даним Положенням регламентовано окремі порядки оформлення різних видів простоїв. У разі виникнення простою окремого працівника (або структурного підрозділу) безпосередній керівник зобов`язаний визначити причину (підставу) такого простою та вжити необхідних заходів для достовірного та відповідного документування такого простою (а.с. 91-101 том 1).

Судом досліджено тексти доповідних записок, зокрема за період з травня по серпень 2021 року, за який позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності стосовно оформлення простою з виплатою 2/3 заробітку працівникам ДЦПД, у зв`язку із тимчасовою відсутністю завантаження робочими обов`язками у період карантину, які тимчасово не зайняті у виконані своїх трудових обов`язків та виробничому процесі. Доповідні записки на встановлення простою, направлялися позивачем керівництву підприємства відповідно до наказів № 1074-К від 06.11.2020 року та № 1023-К від 27.10.2020 року (а.с. 87-130 том 2).

Справи щодо захисту порушених, оспорюваних або невизнаних прав, свобод чи інтересів, що виникають із трудових відносин, згідно із ст.19 ЦПК України розглядаються судами у порядку цивільного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження.

Спір між сторонами виник з приводу законності прийнятого відповідачем ДП «ПК «Україна» наказу про дисциплінарне стягнення та оголошення догани позивачу ОСОБА_2 , що стало в подальшому підставою для позбавлення виплати премії.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч. 1 ст. 2 ЦПК України)

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі трудових. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України та КЗпП України.

Згідно зі ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до ст. 139 Кодексу законів про працю України працівник зобов`язаний працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладений трудовий договір.

Відповідно до ст. 147 Кодексу законів про працю України до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 664/2820/15-ц дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Даний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст. 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності.

Наказ про оголошення догани повинен містити відомості про порушення, за які накладено дисциплінарне стягнення; докази, які підтверджують вказані порушення; інформацію, на підставі яких статей КЗпП накладено дисциплінарне стягнення.

Згідно ст. 34 КЗпП України, простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Пунком 1.3 Положення про порядок встановлення та документального оформлення фактів простою на Поліграфкомбінаті «Україна» № 114 передбачено, що простій - це тимчасове призупинення роботи окремого працівника (працівників) або всіх працівників відповідного структурного підрозділу підприємства, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, що виникла з вини працівника (працівників), невідворотною силою або іншими обставинами.

Причинами простою, незалежними від працівника, можуть бути: відсутність сировини та матеріалів, електроенергії, замовлень та/або збуту готової продукції, необхідність ремонту, технічного обслуговування та/або налагоджувальних робіт щодо обладнання, виробнича аварія, стихійне лихо тощо.

Причинами простою з вини працівника можуть бути: несвоєчасне отримання сировини, матеріалів або невчинення інших дій, необхідних для забезпечення початку робіт; самовільна відсутність на робочому місці у робочий час; навмисне псування обладнання, інструментів, необхідних для роботи; недотримання працівником заходів безпеки, в результаті чого вийшло з ладу робоче обладнання та/або інструменти.

Як встановлено з оскаржуваного наказу № 1544-к від 19 листопада 2021 року про дисциплінарне стягнення його прийнято за результатами службового розслідування, яким встановлено порушення керівниками структурних підрозділів вимог локальних нормативних акті, вимог п. 3.3 Положення про ДЦПД, пунктів 2.2., 2.19, 2.26 Посадової інструкції начальника ДЦПД, пунктів 3.1.2,7.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку, Положення про порядок встановлення та документального оформлення фактів простою на Поліграфкомбінаті «Україна» № 114 від 16.08.2019.

Судом досліджено пунктом 3.3. Положення про ДЦПД передбачено, що розподіл обов`язків між працівниками центру здійснюється начальником центру відповідно до посадових та робочих інструкцій та цього Положення (а.с. 33, том 1).

Пунктами 2.2, 2.19, 2.26 Посадової інструкції начальника ДЦПД, визначені завдання та обов`язки начальника, а саме: 2.2. забезпечує ефективне використання існуючого обладнання центру та підпорядкованих структурних підрозділів та устаткування, трудових ресурсів. Контролює та аналізує показники діяльності центру, кількість виготовленої продукції, відсоток браку, який виникає під час технологічних процесів; 2.19 - контролює облік робочого часу всіх працівників центру, підписує табелі, наряди; 2.26 - контролює дотримання та виконання працівниками центру, відділу інформаційних технологій і програмування та сектору криптографічного захисту правил внутрішнього трудового розпорядку, охорони праці та пожежної безпеки, локальних нормативних актів комбінату (а.с. 35-37 том 1).

Правилами внутрішнього трудового розпорядку, зокрема положенням пунктів 3.1.2 передбачено обов`язок працівника своєчасно та належно виконувати розпорядження (накази) керівництва підприємства, безпосередніх керівників, а також функції та завдання, які визначені посадовими інструкціями та локальними актами підприємства, забезпечувати належну якість виконуваної роботи; п.7.1 працівники зобов`язані чесно, сумлінно і своєчасно виконувати розпорядження власника. Додержуватися трудової та технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці та режиму виробництва, дбайливо ставитися до майна підприємства (а.с. 137,141 том 1).

В оскаржуваному наказі не зазначено, які саме пункти Положення про порядок встановлення та документального оформлення фактів простою на Поліграфкомбінаті «Україна» № 114 від 16.08.2019 порушив позивач, проте виходячи з висновку про результати службового розслідування суд звертає увагу на розділ 2. (а.с. 93-102 том 1).

Відповідно до розділу 2 Положення № 144 про початок можливого простою формою повідомлення про можливий початок простою окремого працівника є службова записка, яка складається за формою, наведеною в додатку 1 до цього Положення та передається безпосередньому керівнику. Формою повідомлення про можливий початок простою структурного підрозділу, яка складається ним у встановленому цим положенням порядку та передається на розгляд заступника директора, у підпорядкуванні якого перебуває відповідний структурний підрозділ.

Суд вважає слушними заперечення представника позивача в частині не можливості застосування до спірних правовідносин Положення в редакції, що діяла після прийняття наказу № 139 від 08 вересня 2021 року, яким внесено зміни та викладено Положення в новій редакції. Оскільки саме цим наказом врегульовано простій саме через епідемію Ковіда. (а.с. 103-108 том 1).

Відповідно до п. 2.2 розділу 2 Положення про порядок встановлення та документального оформлення фактів простою на Поліграфкомбінаті «Україна» (надалі - Положення), формою повідомлення про можливий початок простою окремого працівника є службова записка, яка складається ним за формою, наведеною в додатку 1 до цього Положення та передається безпосередньому керівнику під підпис.

Згідно п. 2.5 Положення про порядок встановлення та документального оформлення фактів простою на Поліграфкомбінаті «Україна», на підставі повідомлення працівника про можливе виникнення простою керівник структурного підрозділу оцінює ситуацію, що склалася та приймає відповідні рішення щодо вжиття заходів по усуненню причин простою та обмеження строку його дії.

Пунктом 2.6 Положення передбачено, що у разі якщо впродовж однієї години повідомлення про простій неможливо усунути причини виникнення та /або існування простою, керівник структурного підрозділу, у якому виник простій, звертається до головного економіста або заступника директора за напрямком, з проханням вжити заходів щодо уникнення простою або ініціювати засідання Комісії. В свою чергу, головний економіст або заступник директора за напрямком. У підпорядкуванні якого перебуває структурний підрозділ, у якому виник простій, ініціює засідання Комісії з метою фіксування факту простою та вжиття відповідних заходів для його усунення (а.с. 95 том 1).

Судом досліджено доповідні записки позивача ОСОБА_2 , як начальника ДЦПД зокрема, за спірний період з травня по серпень 2021 року, які адресовані т.в.о директора Поліграфкомбінату «Україна», мають резолюції безпосереднього керівника та погодженні заступником директора з інформаційних технологій та персоналізації ОСОБА_7 за період з 11 червня 2021 року.

Що спростовує твердження представників відповідача про порушення позивачем п. 2.2, оскільки доповідні записки передано безпосередньому керівнику, які містять підпис та погодження, хоча й адресовані на керівництво комбінату.

Окрім того, в доповідних записках позивачем зазначено, що вони оформлюються щодо простою конкретного працівника з виплатою 2/3 заробітку працівникам ДЦПД, у зв`язку із тимчасовою відсутністю завантаження робочими обов`язками у період карантину. Начальник ДЦПД інформує керівництво, що працівники ДЦПД, які тимчасово не зайняті у певний проміжок часу у виконанні своїх трудових обов`язків та виробничому процесі.

Отже, на переконання суду, на підставі наданих повноважень керівник ДЦПД діяв у відповідність з положенням та інструкції, на виконання своєї посадової інстанції, жодних порушень посадової інструкції суд не вбачає.

Скасування «червоно рівня» епідеміологічної небезпеки не свідчить про відсутність карантинних обмежень з травня 2021 року. Як підставу відсутності простою не з вини працівника, на яку посилається представники відповідача.

Також суд звертає увагу, що на виконання пункту 2.6 Положення про порядок встановлення та документального оформлення фактів простою на Поліграфкомбінаті «Україна», керівництво (заступник директора за напрямком, чи головний економіст) мали обов`язок ініціювати засідання Комісії з метою фіксування факту простою та вжиття відповідних заходів для його уникнення (а.с. 95 том 1).

Дане твердження також міститься у висновку проведеного службового розслідування комісією 20.10.2021 року, в якому зазначено, що відсутні протоколи комісії по простою за період 23 березня 2020 року по 31 серпня 2021 року, тобто вони не оформлювались. Отже, уповноважені керівні особи не ініціювали засідання Комісії з метою фіксування факту простою та вжиття відповідних заходів для його уникнення впродовж тривалого часу, щоб встановити наявність та (або) відсутність об`єктивних причин простою на підприємстві.

Однак, як повідомили представники відповідача в судовому засіданні заступник директора за напрямком чи головний економіст не були притягнуті до відповідальності за наслідками проведеної перевірки, комісії не утворювались та не скликались.

Також суд звертає увагу на висновки комісії, що незалежно від підстав простою не з вини працівника, будь карантин чи відсутність роботи, розмір витрат підприємства, пов`язаних з оплатою праці є однаковим.

У зв`язку з розповсюдженням на території України коронавірусної хвороби COVID - 19 та введенням на території України карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби серед працівників підприємства керівництвом Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» видано наказ № 320-к від 23 березня 2020 року «Про встановлення простою».

В судовому засіданні досліджено надане представником позивача лист начальника ЮУ Я.М. Пицика адресоване заступнику директора, головному інженеру, головному бухгалтеру, головному економісту, начальникам управління, керівникам структурних підрозділів, що на підставі наказу від 23 березня 2020 року №320-к «Про встановлення простою» попереджено про персональну відповідальність керівників структурних підрозділів та осіб,які ініціюють вихід працівників, за необґрунтоване або безпідставне виведення працівників на роботу та негативні наслідки, що можуть наступити.

Твердження представників відповідача, що з травня 2021 року в Києві скасовано «червоний» рівень небезпеки, як підстава необґрунтованості простоїв, суд не може визнати достатнім.

Як встановлено з відкритих джерел та в порядку положення ч. 3 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими не потребують доказуванню,постановами КМУ № 104 від 17 лютого 2021 року, № 405 від 21 квітня 2021 року, № 611 від 16 червня 2021 року по 31 серпня 2021 року вносилися зміни та доповнення в постанову Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. N 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" встановлені та діяли карантинні обмеження.

Отже, у спірний період з травня 2021 року по серпень 2021 року на території Києва хоча й скасований «червоний» рівень небезпеки, проте продовжували діяти карантинні обмеження.

Суд вважає недоведеним твердження представників відповідача про встановлений підприємству розмір збитків за період з травня 2021 року по серпень 2021 року в сумі 127773,96 грн.

Як встановлено з довідки про підсумки нарахування та утримання заробітку ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» підрозділу ДЦПД за період з березня 2020 року по серпень 2021 року, наданої до відзиву та завіреної представником відповідача Чіпової О.В. , за період з травня 2021 року по червень 2021 року заробітна плата виплачена працівникам підрозділу за час простою складає 91199,24 грн.(а.с.202 том 1).

Окрім того, досліджені судом матеріали не містять відомостей, що в період часу травень- серпень 2021 року через дії начальника ДЦПД Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» ОСОБА_2 підпорядкований йому структурний підрозділ не справлявся з обсягом виробництва, через наявність деяких працівників на вимушеному простої не з вини працівника.

Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині скасування наказу Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» від 19.11.2021 року № 1544-к про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 у вигляді оголошення догани є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки судом не встановлено порушення позивачем вимог діючого законодавства та локальних нормативних актів, які б свідчили про склад в діях ОСОБА_2 дисциплінарного проступку.

Щодо стягнення невиплаченої премії суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 1ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною 1 ст. 94 КЗпП України встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

Частиною 3 ст. 97 КЗпП України передбачено, що конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про колективні договори і угоди» колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю і мають право юридичної особи.

Згідно із ст. 13 КЗпП України зміст колективного договору визначається сторонами в межах їх компетенції, а в колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін).

Статтею 18 КЗпП України визначено, що положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов`язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації.

В матеріалах справи відсутній наказ директора (відповідача) про зниження премії позивачу. Проаналізувавши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позивача було позбавлено премії за дисциплінарне порушення відповідно до наказу про накладення дисциплінарного стягнення, а оскільки наказ є незаконним та підлягає скасуванню, то позбавлення премії також є незаконним. Тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача премії, яка виплачена підприємством на виконання наказу від 24 грудня 2021 року про виплату премії працівникам за виконання основних показників господарської діяльності у розмірі 49615,00 грн.

Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог щодо стягнення моральної шкоди виходячи з наступного.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частинами 2, 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 5 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Суд вважає слушними заперечення сторони відповідача про недоведеність позивачем спричинення йому моральної шкоди.

Позивачем не доведено факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру через винесення керівництвом підприємства наказу про дисциплінарне стягнення. Тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1984,80 грн., за дві позовні вимоги щодо оскарження наказу та стягнення невиплаченої премії, які підлягають стягненню на його користь з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76-83, 141, 209-211, 223, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, стягнення премії у розмірі посадового окладу та моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» від 19.11.2021 року № 1544-к «Про дисциплінарне стягнення», яким ОСОБА_2 оголошено догану.

Стягнути з Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» на користь ОСОБА_2 премію у розмірі посадового окладу у сумі 49615,00 грн.

В задоволенні решти частини вимог - відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Поліграфічний комбінат «Україна» по виготовленню цінних паперів» на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1984,80 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 04 липня 2022 року.

Суддя І.С. Шролик