Справа № 353/245/22
Провадження № 2/353/128/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Луковкіна У.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Мороз М.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельні ділянки загальною площею 0,69 га, що розташовані на території Кутищенської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті тітки ОСОБА_3 . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у зв`язку з тим, що у Державному акті на право приватної власності на землю містяться розбіжності у імені спадкодавця, в нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що позбавляє її можливості оформити спадщину на спадкове майно. У зв`язку з цим також просила суд в мотивувальній частині рішення суду встановити факт приналежності ОСОБА_3 правовстановлюючого документу, а саме Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 036265 від 19.03.2003 року, виданого на ім`я ОСОБА_3 . Окрім цього, позивачка просила суд витребувати у Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області копію спадкової справи № 63/2017.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 19.04.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та роз`яснено право пред`явити зустрічний позов. Також вказаною ухвалою зобов`язано Тлумацьку державну нотаріальну контору Івано-Франківської області надати суду належним чином посвідчену копію спадкової справи, у разі її відкриття, та витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкової справи, зокрема щодо майна: ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє місце проживання якої було с. Кутище Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

10.05.2022 року на адресу суду з Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області надійшла копія спадкової справи № 63/2017, заведеної 15.07.2017 року, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11.05.2022 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилась, однак у позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, шляхом вручення судової повістки.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи.

Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, а позивачкою подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав:

Судом встановлено, що на ім`я ОСОБА_3 19.03.2003 року видано Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 036265, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 274, згідно якого їй передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,69 га, призначену для товарного виробництва, розташовану на території Кутищенської сільської ради Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області, до складу якої входять земельні ділянки площами 0,5748 га та 0,1135 га, що підтверджується копією вищевказаного Державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 20). Ще за життя ОСОБА_3 посвідчила на ім`я ОСОБА_1 (позивачка) заповіт, яким заповіла їй спірну земельну ділянку, що підтверджується копією заповіту від 19.06.2015 року (а.с. 19). Крім цього, ОСОБА_3 посвідчила на ім`я ОСОБА_4 заповіт, яким заповіла їй 1/2 частину належного їй домоволодіння, яке не є предметом даного позову (копія заповіту від 19.06.2015 року, а.с. 62 зворот).

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

ОСОБА_1 (позивачка) прийняла спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , оскільки вона у шестимісячний термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 67). Відповідно до довідки Кутищенського старостинського округу Тлумацької міської ради Івано-Франківської області № 25 від 17.01.2022 року на день смерті ОСОБА_3 ніхто разом з нею не проживав та не був зареєстрований у одному господарстві (а.с. 17).

Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 63/2017, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області 15.07.2017 року після смерті ОСОБА_3 (а.с. 60-80), з якої вбачається, що ОСОБА_1 (позивач) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом на спірну земельну ділянку після смерті ОСОБА_3 . Відповідно до виписки з погосподарської книги № 6 Кутищенської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 1985-1990 роки ОСОБА_3 , яка була головою двору, проживала разом з чоловіком ОСОБА_2 (відповідач). Однак, ОСОБА_2 (відповідач), як спадкоємець першої черги за законом, спадщину не приймав, зокрема у шестимісячний не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом та не проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Будь-яких доказів, які б спростовували викладені позивачкою позовні вимоги, відповідачем по справі суду не представлено.

Однак, в нотаріальному порядку ОСОБА_1 (позивачка) було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, оскільки у Державному акті на право приватної власності на землю вказано ім`я власника земельної ділянки « ОСОБА_5 », тоді як ім`я спадкодавця « ОСОБА_6 », що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною державним нотаріусом Тлумацької районної державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М. № 03/02-31 від 31.01.2020 року (а.с. 21).

Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Так, згідно п. 2 постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд на підставі ч. 6 ст. 294 ЦПК України залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Тобто, з позовних вимог вбачається спір про право, а саме про визнання права власності земельні ділянки, які належали спадкодавцю, а тому позивачка звернулась також з взаємопов`язаною вимогою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу в порядку позовного провадження, оскільки встановлення даного факту має для неї юридичне значення та надає їм право на спадкування за законом.

Так, з копії Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 036265 від 19.03.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 274, вбачається, що він виданий на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 4). Проте згідно копії Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.07.2019 року, 19.06.2019 року та 05.07.2019 року право власності на земельні ділянки, які входять до складу земельної ділянки загальною площею 0,69 га, у відповідності до Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 036265 від 19.03.2003 року, зареєстровано саме за ОСОБА_3 (а.с. 8-16). До цього ж, відповідно до словника власних імен людей, імена « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_6 », пов`язані між собою та являються одними й тими ж іменами (а.с. 56-57).

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає встановленим факт приналежності спадкодавцю ОСОБА_3 правовстановлюючого документу, де помилково вказано її ім`я, а саме Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 036265 від 19.03.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 274, оскільки встановлення даного факту має для позивачки юридичне значення та надасть їй можливість оформити спадщину у встановленому порядку.

Отже, на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_3 .

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України та ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах зі збереженням її цільового призначення.

Стаття 126 ЗК України передбачає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Отже, ОСОБА_1 (позивачка), будучи належним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , має право на оформлення спадщини з переоформленням права власності на спадкову земельну ділянку на своє ім`я в нотаріальному порядку.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За встановлених судом обставин, враховуючи те, що відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів суду не надав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що сторонами по справі не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат, клопотань про відшкодування витрат до закінчення судових дебатів до суду не надходило, суд не може вийти за межі заявлених вимог, а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1225, 1266, 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), ст. 126, 131 ЗК України, керуючись ст. ст. 13, 81, 89, 141, 206, 247, 263-265, 268, 273, 280-282, 315, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку загальною площею 0,69 га, призначену для товарного виробництва, розташовану на території Кутищенської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, до складу якої входять земельні ділянки площами 0,5748 га та 0,1135 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ІФ № 036265 від 19.03.2003 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 274, виданого на ім`я ОСОБА_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийУ. Ю. ЛУКОВКІНА