Провадження № 2/761/296/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Макаренко І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення реальних збитків та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача реальні збитки у розмірі 32568,40 грн., відшкодувати моральну шкоду у розмірі 100000,00 грн., стягнути судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 19.06.2017 позивач працював на посаді начальника юридичного відділу Всеукраїнської благодійної організації «Український фонд культури імені Бориса Олійника». 31.11.2017 позивача було звільнено з займаної посади. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.02.2018 та постановою Апеляційного суду м. Києва від 12.06.2018 у справі №753/23587/17 поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника юридичного відділу Всеукраїнської благодійної організації «Український фонд культури імені Бориса Олійника» з 01 грудня 2017 року. Стягнуто з Всеукраїнської благодійної організації «Український фонд культури імені Бориса Олійника» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за листопад 2017 року в розмірі 3250,00 без врахування податків і обов`язкових платежів, середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 28358,40 грн., судовий збір у розмірі 960,00 грн.

Оскільки добровільно Всеукраїнська благодійної організації «Український фонд культури імені Бориса Олійника» в особі голови правління ОСОБА_2 не виконало рішення суду, були відкриті виконавчі провадження з примусового виконання зазначеного рішення суду.

До цього часу Всеукраїнська благодійної організації «Український фонд культури імені Бориса Олійника» в особі голови правління ОСОБА_2 не виконує судове рішення, не видає наказу про поновлення на посаді, вимоги держвиконавця ігнорує, внаслідок чого позивачу заподіяно збитків у виді вимушеного прогулу.

Крім цього, позивач зазнав душевних страждань, внаслідок тривалого невиконання рішення суду, оскільки він не в змозі забезпечувати родину. Також, внаслідок дій відповідачів були відкриті кримінальні провадження щодо зламу дверей робочого кабінету, проникнення до приміщення, вимагання майна та коштів, нападу на приміщення, використання завідомом підробленого документу.

Внаслідок пограбування кабінету позивача, 03.11.2018 він змушений був продати будинок та земельну ділянку, а за рахунок отриманих коштів погасити борги, накопичені за час протизаконних дій відповідача. Вказане стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.07.2019 було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

24.10.2019 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволені позову, оскільки 26.11.2018 позивач подав до Шевченківського районного суду м. Києва аналогічну позовну заяву до Всеукраїнської благодійної організації«Український фонд культури імені Бориса Олійника» та ОСОБА_2 про стягнення з них коштів за постановою Апеляційного суду м. Києва від 12.06.2018. 15.05.2019 подав заяву про збільшення позовних вимог.

07.11.2019 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказав, що позовні вимоги у справах №761/45508/18 та 761/12619/19 є різними та не мають однакового предмету та підстав.

15.11.2019 відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив, в яких він зазначив, що позивачем не надано переконливих доказів його правоти і законності звернення в один і той же суд до одного і того ж відповідача з одним і тим же самим предметом та з тих самих підстав.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.02.2018 з урахуванням постанови Апеляційного суду м. Києва від 12.06.2018 у справі №753/23587/17 поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника юридичного відділу Всеукраїнської благодійної організації «Український фонд культури імені Бориса Олійника» з 01 грудня 2017 року. Стягнуто з Всеукраїнської благодійної організації «Український фонд культури імені Бориса Олійника» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за листопад 2017 року в розмірі 3250.00 грн. без врахування податків і обов`язкових платежів, середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 28358,40 грн., судовий збір у розмірі 960,00 грн.

23.06.2018 Печерським районним відділом ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві відкриті виконавчі провадження №56654348 з примусового виконання виконавчого листа №753/23587/17 щодо стягнення з Всеукраїнської благодійної організації «Український фонд культури імені Бориса Олійника» на користь ОСОБА_1 960,00 грн; №56654428 з примусового виконання виконавчого листа №753/23587/17 щодо стягнення з Всеукраїнської благодійної організації «Український фонд культури імені Бориса Олійника» на користь ОСОБА_1 3250,00 грн; №56654190 з примусового виконання виконавчого листа №753/23587/17 щодо стягнення з Всеукраїнської благодійної організації «Український фонд культури імені Бориса Олійника» на користь ОСОБА_1 28358,40 грн.

11.09.2018 Печерським районним відділом ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження №57176269 з примусового виконання виконавчого листа №753/23587/17 щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника юридичного відділу Всеукраїнської благодійної організації «Український фонд культури імені Бориса Олійника» з 01 грудня 2017 року.

Згідно відповіді Печерського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ №7749/4 від 02.11.2018 щодо виконавчого провадження №.07.2018 боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, рухоме та нерухоме майно за боржником не зареєстровано, кошти, на які можливо звернути стягнення, відсутні, керівник боржника вимоги щодо з`явитись до державного виконавця ігнорує.

Згідно відповіді Печерського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ №10818/4 від 02.11.2018 щодо виконавчого провадження №.10.2018 при виході за адресою реєстрації боржника встановлено, що керівник відсутній. Відомості щодо виконання рішення відсутні, на боржника накладено штраф за невиконання рішення суду.

В листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , Всеукраїнської благодійної організації «Український фонд культури імені Бориса Олійника», в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з ОСОБА_2 збитки за вимушений прогул в розмірі 83325,16 грн, реальні збитки в сумі 19210,00 грн, компенсацію за моральну шкоду в розмірі 150000,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13.01.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Всеукраїнської благодійної організації "Український фонд культури імені Бориса Олійника", про стягнення збитків за час вимушеного прогулу, реальних збитків та моральної шкоди, - залишено без задоволення.

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з ОСОБА_2 реальні збитки в сумі 32568,40 грн., компенсацію за моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн.

Таким чином, твердження відповідача щодо подання ОСОБА_1 в порушення вимог п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовів до одного і того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав є помилковим, оскільки позовні вимоги у справах №761/45508/18 та 761/12619/19 є різними та не мають однакового предмету та підстав.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, аналіз вищезазначених положень ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що позивач зобов`язаний довести:наявність протиправної поведінки, збитки, яких позивач, начебто, зазнав, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та збитками.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обовязковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювана шкоди. Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причиннии зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками) зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки.

Позивач зобов`язаний довести, що збитки, які начебто йому були завдані, є наслідком саме даного порушення боржником зобов`язання, а не якихось інших обставин (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.03.2018 у справі № 918/216/17).

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом (постанова Верховного Суду України від 12.02.2014 у справі № 6-168цс13).

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювана шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов`язковою умовою настання відповідальності.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювана, а викликана якимись іншими обставинами.

При цьому, виходячи із загальних правових норм, протиправність (неправомірність) поведінки означає порушення чужого суб`єктивного права. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, яка виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому матеріального права та (або) зменшення нематеріального блага.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювана шкоди.

Вищевказані висновки щодо застосування норм права викладені в постановах Верховного Суду від 22.05.2018 по справі № 915/1015/16. від 25.06.2018 по справі № 916 1991/17. від 12.06.2018 по справі № 908/999/17.

Таким чином, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами, що є його процесуальним обов`язком, протиправної поведінки з боку ОСОБА_2 та завдання ним збитків позивачу.

Також, позивач не надає жодних доказів того, що саме внаслідок дій або ж бездіяльності ОСОБА_2 , порушено його право як працівника Всеукраїнської благодійної організації «Український фонд культури імені Бориса Олійника» на отримання коштів за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.02.2018 з урахуванням постанови Апеляційного суду м. Києва від 12.06.2018 у справі №753/23587/17 у розмірі 32568,40 грн., зокрема, заробітної плати за листопад 2017 року в розмірі 3250,00 грн. без врахування податків і обов`язкових платежів, середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 28358,40 грн., судовий збір у розмірі 960,00 грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди необхідно зазначити наступне.

Статтями 23, 1167 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 (з наступним змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може проявлятися, зокрема: в моральних переживаннях в зв`язку з порушенням права власності.

Як зазначено у п. 9 вказаної Постанови, Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Між тим, до істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2021 року у справі № 766/21131/18 (провадження № 61-18770св19), аналіз положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Між тим, позивачем на виконання вказаних вимог законодавства не доведено протиправність поведінки особи, яка завдала позивачу моральної шкоди, не надано суду належних доказів того, що йому було заподіяну моральну шкоду, яку ОСОБА_1 оцінив у розмірі 100000,00 грн., не доведено причинно-наслідковий зв`язок між завданою позивачу шкодою та діями з боку ОСОБА_2 , що унеможливлює задоволення позову у цій частині.

Відтак, підстави для стягнення моральної шкоди відсутні.

У відповідності до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ч. ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Враховуючи зазначене, позивачем не надано належних підтверджень, що саме діями, рішенями чи бездіяльністю відповідача завдано шкоди останньому, та як, суду не надано належних доказів, які б вказували на причинно-наслідковий зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяними збитками, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного керуючись ст.ст 23, 22, 1166, 1167, 1187, 1194 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 12, 81, 141, 258, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення реальних збитків та відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 06.07.2022.

Суддя: