Справа №:755/4049/21
Провадження №: 2/755/4549/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючої судді - Гаврилової О.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів,-

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів.

Згідно заявлених вимог, позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість по виплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 60 000,00 грн станом на 01 лютого 2021 року та пеню за прострочення сплати у розмірі 18 240,00 грн станом на 01 лютого 2021 року.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2017 року розірвано шлюб між сторонами. Після розірвання шлюбу син сторін продовжує проживати із позивачем. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 січня 2018 року по справі №585/3828/17 вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі

1500,00 грн щомісячно на дитину, до досягнення нею повноліття, починаючи з 13 жовтня 2017 року.

12 березня 2018 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відкрито виконавче провадження, однак з дня відкриття виконавчого провадження відповідач рішення суду в добровільному порядку не виконує та станом на день подання цієї заяви заборгованість по сплаті аліментів складає 54 000,00 грн. Заборгованість по аліментам сукупно перевищує суму виплат за

36 місяців. Розмір заборгованості по аліментам, визначений державним виконавцем, відповідачем у визначеному чинним законодавством порядку оскаржено не було. Позивачем нараховано загальну суму пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01 листопада 2017 року по 01 лютого 2021 року в розмірі 18 240,00 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 16 квітня 2021 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

30 червня 2022 року позивач ОСОБА_1 направила на адресу суду заяву про відмову від позову, в якій зазначила, що на теперішній час у зв`язку з тим, що відповідач у добровільному порядку виконав вимоги рішення суду по справі №585/3828/17, а заборгованість по виплаті аліментів на користь позивача відсутня, виникла необхідність відмовитись від позову. Зазначила, що наслідки відмови від позови та закриття провадження у справі їй роз`яснено та зрозуміло. Позивач просить прийняти відмову позивача від позову та закрити провадження у справі.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд, вивчивши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Зі змісту ст. 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони у справі на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами щодо предмета спору (частина 3 статті 13 ЦПК України), а суд на засадах змагальності сторін, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, може лише сприяти учасникам судового процесу в реалізації таких прав, ураховуючи при цьому засади (принципи) верховенства права, рівності учасників процесу перед законом та судом.

За змістом п.1 ч. 2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно положень п. 4 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Пороте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до змісту ч.2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи, що відмова від позову є безумовним правом позивача, заяву подано позивачем, яка зазначила, що наслідки закриття провадження у справі їй відомі та зрозумілі, підстав для неприйняття відмови від позову не встановлено і відмова від позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права сторін, суд приходить до висновку про можливість прийняття відмови від позову та закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 206, 255, 256, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд-

п о с т а н о в и в:

Прийняти відмову позивача ОСОБА_1 від позову.

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів, у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: