Провадження №2/523/1898/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

за участю секретаря - Дзюба Г.І.

за участю адвоката - Лобової Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на наступні обставини. Так з 29.09.2009 року по листопад 2019 року донька позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала у шлюбі з Відповідачем. Від шлюбу є дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає із позивачкою.

Позивачка стверджує, що відповідач за увесь час сумісного життя із донькою не турбувався за свою сім`ю, за дитину та не цікавився розвитком, освітою дитини, його матеріальним забезпеченням. Відповідач був цілком сконцентрованим на себе, на своєму особистому житті, зловживав алкоголем, лікарськими засобами (таблетками, які містять наркотичні рослини ), був азартним грачем.

З цього приводу між подружжям виникали зварки, однак Відповідач продовжував своє особисте егоїстичне життя.

Двічі, у вересні 2018 року та травень-червень 2019 року, Відповідач проходив курс лікування від алкоголізму, однак одразу починав зловживання алкоголем після лікування.

З грудня 2018 року Відповідач ніде не працює, матеріальної допомоги на утримання сина не надає,не цікавиться його життям, його інтересами, навчанням.

З листопада 2019 року по даний час дитина проживає зі позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Мати дитина ОСОБА_5 , хворіє, визнана інвалідом 1 групи 20.04.2020 року.

Усі витрати на дитину, пов`язані із харчуванням, одягом, навчанням, його розвитком, у тому числі із заняттям професійним футболом, несе позивачка.

Онук займається в секції футболу команди ДЮСШ-11 «Чорноморець», постійно приймає участь у виїзних турнірах.

У жовтні 2020 року позивачка звернулась до Суворовського районного суду м.Одеси з позовом про стягнення аліментів з Відповідача у твердій грошової сумі у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.

Рішенням суду від 22.12.2020 року з Відповідача стягнуто аліменти у розмірі 4000 грн. щомісячно, рішення суду 01.02.2021 року спрямовано до примусового виконання, однак Відповідач рішення суду не виконує, грошових коштів на дитину не надає.

На підставі викладеного, позивачка просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Окрім того, позивачка просила призначити, її ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , опікуном онука, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні позивачка, а також її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Так позивачка пояснила, що її дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала у шлюбі з Відповідачем, однак шлюб розпався, оскільки відповідач зловживав алкогольними напоями, вчиняв домашнє насильство щодо дружини. В даний час, ОСОБА_5 , хворіє, визнана інвалідом 1 групи 20.04.2020 року, а також визнана в судовому порядку недієздатною, а позивачка призначена її опікуном. Позивачка пояснила, що з листопада 2019 року по даний час, її онук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає спільно із нею. За вищевказаний час, відповідач лише декілька разів формально намагався поцікавитись долею сина, при цьому, жодної матеріальної допомоги не надавав, із сином практично не спілкувався, не намагався йому робити подарунки, або спільно проводити час.

Відповідач в процесі розгляду справи позовні вимоги не визнав у повному обсязі, оскільки вважає, що позивачка значно перебільшує його поведінку щодо сина. Він визнав той факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає з позивачкою, проте він вважає, що так синові буде краще. В той же час, він визнав, що офіційно не працевлаштований та не має стабільного заробітку. Однак він бажає бачити сина, спільно проводити з ним час, проте позивачка не бажає, щоб він спілкувався із сином. Факти зловживання алкогольними напоями, також лікування з цього приводу не визнає. Відповідач пояснив, що він бажає надавити матеріальну допомогу, проте не має можливості її надавити. Він визнав той факт, що спілкування із сином за останні роки лише декілька разів, проте пояснив, що його до сина не допускають. В останнє судове засідання відповідач не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Представник органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради в процесі розгляду справи підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а також підтримав висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача.

В процесі розгляду справи, у присутності представника органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради був опитаний малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який пояснив, що у повному обсязі підтримує свою бабусю ОСОБА_1 . Він пояснив, що батько з ним практично не спілкується, не цікавиться його життям, успіхами у навчанні, а також у футболі. Він бажав спілкуватися з батьком, проте у батька завжди є справи, а на нього не має часу. На день народження батько йому нічого не подарував, а також до нього не приїхав.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що з 29 вересня 2009 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №1269 зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. В шлюбі народився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21.12.2020 року по справі №523/19080/20 було розірвано шлюб між ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Мати дитина ОСОБА_5 , хворіє, визнана інвалідом 1 групи 20.04.2020 року.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси по сраві №523/4837/21 від 16.07.2021р. було визнано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженку м. Одеса, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 - недієздатною та встановити над нею опіку. Призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 опікуном ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка визнана судом недієздатною.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22.12.2020р. по справі №523/16477/20 було стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) аліменти, у твердій грошовій сумі, у розмірі 4 000 (трьох тисяч) гривень щомісячно на утримання онука ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 , починаючи з 30.10.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Судом встановлено, що з листопада 2019 року по даний час дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 проживає зі позивачкою та знаходиться на її повному утриманні.

Вищевказаний факт в судовому засіданні підтвердила позивачка ОСОБА_1 , а також відповідач ОСОБА_2 , а тому в силу, ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню,

Судом встановлено, що за час проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 спільно зі позивачкою, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не спілкується із сином, не цікавиться його життям, не турбується про навчання дитини, не відвідує з дитиною дитячі розважальні центри, не дарує дитині подарунки.

Вищевказані факти підтверджується поясненнями позивачки ОСОБА_1 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ..

Так свідки в судовому засіданні пояснили, що відповідач постійно зловживає спиртними напоями, веде антисоціальний спосіб життя. Окрім того, будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, фактично не бажає працювати, кошти запозичує у своїх родичів, а також не має майна, оскільки багато чого продав заради чергової склянки алкоголю. З пояснень свідків вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до батька дитини, щоб він проявив свою батьківську турботу щодо дитини, проте все було марно, а відповідач лише декілька разів телефонував та питав про дитину.

З висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської Ради №01-05-3/40вх. від 25.03.2022р. вбачається, що згідно із копією довідки наданою Одеською спеціалізованою школою №111 I-III ступенів Одеської міської ради Одеської області від 29.03.2021 №02-08/266 малолітній ОСОБА_4 є учнем зазначеного учбового закладу.

Згідно із копією характеристики наданою Одеською спеціалізованою школою №111 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області від 29.03.2021 №02-08/265 малолітній ОСОБА_4 за місцем навчання характеризується позитивно. У шкільному житті дитини бере участь ОСОБА_1 . Батько дитини батьківські збори не відвідує, з вчителем не спілкується.

Згідно із копіями виписних епікризів №3239 та №1784 виданих КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я Одеської обласної ради», ОСОБА_2 у період з 07.09.2018 по 21.09.2018 та з 20.05.2019 по 05.06.2019 перебував на лікуванні в вищезазначеному лікувальному закладі в зв`язку із вживанням алкоголю.

Службою на адресу ОСОБА_2 двічі від 30.11.2021 вих.№08/13872 та від 11.01.2022 вих.№08/269 були направлені листи з рекомендацією надіслати на адресу Служби засобами поштового або електронного зв`язку інформацію, яка б підтверджувала його участь у вихованні та утриманні малолітнього.

Разом з тим, від ОСОБА_2 на адресу Служби жодної інформації, яка б підтверджувала його участь у вихованні та утриманні малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , не надходило.

На підставі викладеного, орган опіки та піклування Суворовської райадміністрації Одеської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , щодо малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та призначення ОСОБА_1 опікуном над дитиною.

В судовому засіданні відповідач пояснив, що він бажає бачити сина, спільно проводити з ним час, однак позивачка не не бажає, щоб він спілкувався із сином.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до чч. 1,2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд вважає, що зі сторони відповідача не надано суду жодного доказу, які підтверджує його участь у вихованні сина, його утриманні, спільного відпочинку, участі в житті сина.

Окрім того, в судовому засіданні малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснив, що батько з ним практично не спілкується, не цікавиться його життям, успіхами у навчанні, а також у футболі. Він бажав спілкуватися з батьком, проте у батька завжди є справи, а на нього не має часу. На день народження батько йому нічого не подарував, а також до нього не приїхав.

Суд вважає, що батько не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина, підготовкою його до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток, не цікавиться життям сина, його навчанням, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини.

Всі зазначені вище фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як винну поведінку батька та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками.

Відповідно до Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають або обмежують доступ дитини до культурних та інших духовний цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Так, згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язанні піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язанні забезпечити здобуття дитиною повної загальної, середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 19 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

За таких обставин, суд вважає, що в інтересах дітей є доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Враховуючи висновок органу опіки та піклування від 25.03.2022р. №01-05-3/40вх суд вважає можливим призначити опікуном малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 )

Керуючись ст.ст. 150,155,164,166,171,182,183,191 СК України, ст. ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна - задовольнити.

2. Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 батьківських прав щодо малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

3. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що зареєстрований АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 908 гривень.

4. Встановити опіку над малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

5. Призначити опікуном малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 )

6.Після набранням рішенням законної сили копію рішення направити до відома Суворовського Відділу ДРАЦС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду в 30 -ти денний строк з дня отримання копії повного тексту рішення.

Повний текст рішення буде складено та підписано у десятиденний строк з дати його проголошення.

Суддя : В.К. Кисельов

Повний текст рішення складено та підписано 06.07.2022