Провадження № 2/750/437/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2022 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Лось А.Ю.,

за участі позивача, представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянув за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Суми) про визнання розірвання шлюбу фіктивним,

в с т а н о в и в:

28.12.2021 позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Суми) та просила визнати розірвання шлюбу між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 26 грудня 2017 року, вчинене Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції 27 березня 2017 року, актовий запис №407 фіктивним; анулювати актовий запис № 407 від 27 березня 2001 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 26 грудня 2017 року, вчинене Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції. Підставою заявленого позову визначила статті 3, 106, 108 СК України за заявою заінтересованої особи розірвання шлюбу, здійснене відповідно до положень статті 106 цього Кодексу, може бути визнане судом фіктивним, якщо буде встановлено, що жінка та чоловік продовжували проживати однією сім`єю і не мали наміру припинити шлюбні відносини. На підставі рішення суду актовий запис про розірвання шлюбу та свідоцтво про розірвання шлюбу анулюються органом державної реєстрації актів цивільного стану.

Обгрунтовано позов тим, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 16.09.1983 року. В зареєстрованому шлюбі прожили 18 років. Заради отримання субсидії шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 27.03.2001 року, проте розірвання шлюбу відбулося без фактичного припинення шлюбних відносин. З метою отримання соціальних гарантій, як дружини ліквідатора аварії на Чорнобильській АС позивач просить визнати розірвання шлюбу фіктивним.

02.02.2022 року відповідач ОСОБА_3 подав письмовий відзив на позовну заяву в якому не заперечував проти задоволення позову та зазначив, що про розірвання шлюбу не знав до дня смерті батька, оскільки батьки весь час проживали разом, вели спільний побут, спільно виховували дітей та онуків.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просиди задовольнити. Позивач пояснила, що розлучення було фіктивним, оскільки після розірвання шлюбу, вони з чоловіком проживали спільно однією сім`єю в спільній квартирі, виховували дітей. Розлучились з метою отримання субсидії. Через деякий час разом з чоловіком мали намір відновити шлюб, але він раптово помер. Зараз бажає визнати розлучення фіктивним з метою отримання пенсії чоловіка, на яку матиме право в серпні 2022 року, оскільки останній мав за життя інвалідність та отримував пенсію ліквідатора Чорнобильської катастрофи. Право на отримання такої пенсії після смерті чоловіка матиме лише дружина. Позивач пояснила, що усно зверталася до Пенсійного фонду, де отримала роз`яснення про майбутню пенсію, письмової відмови про призначення пенсії, на яку мав право чоловік не отримувала.

Відповідач ОСОБА_3 в своєму відзиві просив справу розглядати без його участі.

Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Суми) подав заяву про розгляд справи без його участі, поклався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

16.09.1983 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та відповідно зроблений актовий запис у Книзі реєстрації

актів про шлюб за № 1145 (а.с.14).

27.03.2001 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 15).

Як вбачається з листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми) від 04.02.2022 року державна реєстрація розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 була проведена відділом 27.03.2021 року, актовий запис №407 на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова про розірвання шлюбу від 20.02.2001 року (а.с.67).

Позивач з ОСОБА_4 та двома дітьми (синами) проживали у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , по день його смерті, що підтверджується довідкою станом на 29.12.2017 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 6758 (а.с. 28). У вказаній довідці ОСОБА_2 в графі «родинні стосунки» зазначена колишня дружина.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 26 грудня 2017 року у віці 61 рік, видане Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (а.с.29).

Поховання ОСОБА_4 здійснювала позивач, що підтверджується відповідними документами про отримання ритуальних послуг від Комунального підприємства «Спецкомбінат КПО» .

За життя ОСОБА_4 мав статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (І категорія), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 22.04.2016 року (а.с.12).

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.02.2001 по справі № 2-1197/01 по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 шлюб між сторонами розірвано.

Статтею 38 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР передбачено припинення шлюбу шляхом розлучення. За життя подружжя шлюб може бути розірваний шляхом розлучення за заявою одного з подружжя або їх обох. Чоловік не має права без згоди дружини порушувати справу про розірвання шлюбу під час вагітності дружини і протягом одного року після народження дитини.

Стаття 39 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР передбачає порядок розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу провадиться в судовому порядку, а у випадках, передбачених статтями 41 і 42 цього Кодексу, - органами реєстрації актів громадянського стану. При розгляді справи про розірвання шлюбу суд повинен установити дійсні мотиви розлучення, з`ясувати фактичні взаємини подружжя і зобов`язаний вжити заходів до їх примирення. Шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими. При постановленні рішення про розірвання шлюбу суд вживає в необхідних випадках заходів до захисту інтересів неповнолітніх дітей і одного з подружжя, який є непрацездатним (стаття 40 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР).

Відповідно до статті 44 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.

Статтею 158 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР передбачено, що народження, смерть, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, переміна прізвища, імені, по батькові підлягають реєстрації в державних органах реєстрації актів громадянського стану. Про зроблений запис акта громадянського стану видається відповідне свідоцтво. Актові записи, вчинені в органах реєстрації актів громадянського стану, до спростування їх по суду є безспірними доказами посвідчуваних ними актів.

Відповідно до статті 158 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР акти громадянського стану реєструються у відділах реєстрації актів громадянського стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення) управлінь юстиції, у виконавчих органах сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад, у консульських установах та дипломатичних представництвах України.

Відповідно до статті 160 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР відділи реєстрації актів громадянського стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення) управлінь

юстиції проводять реєстрацію народження, смерті, одруження,

розірвання шлюбу, встановлення батьківства, переміни прізвища,

імені, по батькові, приймають і розглядають заяви громадян про

внесення змін, доповнень, поновлення, а також анулювання записів

актів громадянського стану та у встановленому порядку зберігають

актові книги.

Статтею 161-1 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР визначено, що анулювання первинних записів актів громадянського стану провадиться органами реєстрації актів громадянського стану на підставі рішення суду. У випадку, передбаченому частиною другою статті 44-1 цього Кодексу, анулювання запису про розірвання шлюбу провадиться органами реєстрації актів громадянського стану, в якому шлюб був розірваний. Поновлені чи повторно складені записи актів громадянського стану в разі виявлення первинних записів можуть бути анульовані на підставі рішення суду або висновку відділу реєстрації актів громадянського стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського чи Севастопольського міських управлінь юстиції за місцем знаходження, поновленого чи повторно складеного запису.

Відповідно до ст. 180 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР реєстрація розірвання шлюбу на підставі рішення суду

провадиться по пред`явленні подружжям або одним з них копії

судового рішення, що набрало законної сили, а також квитанції про

сплату встановленої судом суми.

Стаття 184 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР передбачає, що у паспортах або паспортних документах осіб, які припинили

шлюбні відносини, робиться відмітка про розірвання шлюбу.

Згідно копії паспорта ОСОБА_2 здійснено відмітку про розрвання шлюбу (а.с. 8, 9).

Відповідно копії паспорта ОСОБА_4 27.03.2001 року здійснено відмітку про розірвання шлюбу (а.с. 10, 11).

Таким чином, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.02.2001 року, яке набрало законної сили та не оскаржувалося сторонами, а останні особисто здійснили припинення шлюбних відносин шляхом відмітки в паспортних документах.

Разом з тим, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки було введено в національне законодавство СК України, який набрав чинності одночасно з набранням чинності ЦК України. Кодекс про шлюб та сім`ю Української РСР, який діяв до 01 січня 2004 року, таких положень не містив, тому суд не застосовує норми статті 3, 106, 108 СК України, як підставу заявленого позову позивачем. Прикінцевими положеннями Сімейного кодексу України передбачено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року.

Свідок ОСОБА_5 пояснила в судовому засіданні, що знайома з позивачкою з 2006 року. Відомо, що позивачка проживала разом з чоловіком. Відносини були подружні. З приводу розлучення інформації не має.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що знайома з позивачкою з 1991 року. Разом працювали. Позивачка проживала разом з чоловіком, вели спільний побут, їздили до батьків чоловіка, на дачу. Завжди перебували разом. Позивачка ніколи не скаржилась на подружнє життя. Свідок про розлучення не знала, дізналась перед судовим засіданням.

Свідок ОСОБА_7 дала свідчення суду, що є рідною сестрою позивачки. Позивачка з чоловіком проживали родиною, побут вели разом, сплачували комунальні послуги. Про розлучення свідок знала, причина розлучення невідома. Позивачка з чоловіком мали намір відновити шлюб.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що знайома з позивачкою з 1992 року, є її сусідкою, перебували у дружніх відносинах. Позивачка проживала разом з чоловіком до моменту його смерті, доглядала за ним. Позивачка з чоловіком завжди були разом, вели спільно господарство, виховували дітей та онуків.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з позовної заяви метою визнання розірвання шлюбу фіктивним є отримання позивачем соціальних гарантій, як дружини ліквідатора аварії на Чорнобильській АС, зокрема відповідної пенсії померлого чоловіка, на яку матиме право в майбутньому - в серпні 2022 року, проте позивачем не залучено до участі у справі відповідний Пенсійний фонд України, права якого буде порушені при розгляді даної справи.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом норм процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати до участі у справі співвідповідача та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і щодо тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Частиною 4 статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

За змістом статей 51 та 175 ЦПК України на позивача покладений обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, зокрема відповідачів, які залучені до участі у справі позивачем. Суд з власної ініціативи позбавлений права залучати до участі у справі належного відповідача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц (пункт 41); від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49); від 21.11.2018 у справі №127/93/17-ц (пункт 50); від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54); від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4)).

Враховуючи, що позивач звернулася до суду з позовом за захистом прав на майбутнє, зокрема в можливості призначенні пенсії та без залучення належного відповідача, а саме відповідного Пенсійного фонду, тому в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Суми) про визнання розірвання шлюбу фіктивним та анулювання актового запису про розірвання шлюбу, з підстав заявлених позивачем, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Суми) про визнання розірвання шлюбу фіктивним, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 18.02.2022.

Суддя Л.В. Карапута