Справа № 226/3714/21

Провадження №2/226/118/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 червня 2022 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Клепка Л.І.

секретаря - Григор О.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши в заочному судовому засіданні в залі суду в м.Мирноград Донецької області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 , в інтересах якої на підставі ордеру діє адвокат Логвиненко С.С., звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування вимог вказала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , яку вона на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 03.01.2020 придбала у відповідача ОСОБА_3 , який, незважаючи на відчуження квартири, залишився бути зареєстрованим в ній. Зазначаючи на тому, що у добровільному порядку відповідач знятися з реєстраційного обліку не бажає, так як виїхав за межі країни і повертатися назад не збирається, що створює їй перешкоди у повноцінному розпорядженні правом власності на квартиру, позивачка просить суд визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право користування вказаною квартирою, що дозволить їй зняти його з реєстраційного обліку та захистити своє право власності.

Відповідач, судовий виклик якого здійснювався у спосіб, визначений процесуальним законом, до судового засідання двічі не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, що надає суду підстави зі згоди представника позивача здійснити судовий розгляд справи в заочному судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів.

Представник позивача, підтримавши позовні вимоги, просив суд їх задовольнити.

Встановивши характер спірних правовідносин та надавши оцінку дослідженим доказам, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 03.01.2020, посвідченого приватним нотаріусом Мирноградського міського нотаріального округу Донецької області, позивачці ОСОБА_2 на праві власності належить двокімнатна квартира загальною площею 58,9 кв.м, жилою - 29,3 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яку вона придбала 03.01.2020 у відповідача ОСОБА_3 за обумовлену договором ціну (а.с.11).

Факт набуття позивачкою ОСОБА_2 права власності на вказану квартиру підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.13).

Згідно інформації Відділу ведення Реєстру територіальної громади м.Мирноград Донецької області №16483 від 01.12.2021 року та довідки з місця проживання, відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до теперішнього часу значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , проте з 2012 року за вказаною адресою не проживає (а.с.18).

Це ж підтверджується і актом координаційного комітету органів самоорганізації населення м.Мирнограда №356 від 09.12.2021 року (а.с.19).

Факт тривалого непроживання відповідача ОСОБА_3 у спірній квартирі був також підтверджений в судовому засіданні показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які суду пояснили, що відповідач приблизно у 2012 році разом з сім`єю виїхав до Російської Федерації, змінивши місце свого постійного проживання, а в його квартирі декілька років поспіль живе сім`я позивачки, яка придбала у нього квартиру.

Згідно ч.1 ст.16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Статтею 317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном.

Згідно статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Визначальним є наявність у особи права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV, однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання особи, що має на меті позивачка, є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Приймаючи до уваги, що у зв`язку з відчуженням відповідачем квартири його право власності на цю квартиру було припинено, позивач, як новий власник житла, придбавши квартиру на законних підставах, має право вимагати припинення права відповідача на користування чужим майном. Існування договорів між сторонами на проживання відповідача в квартирі або домовленостей щодо порядку її використання судом не встановлено. Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для усунення перешкод у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання відповідача втратившим право користування квартирою.

Керуючись ст.ст.4, 5, 2, 76, 259, 263, 265, 280-282 Цивільного процесуального Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , податковий номер НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним Кодексом.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 01.07.2022.

Суддя Л.І.Клепка