Справа № 201/3715/22
Провадження № 2/201/2279/2022
УХВАЛА

24 червня 2022 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Демидова С.О., ознайомившись із заявою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дмух Богдан Леонідович про визнання недійсним договору та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 22 червня 2022 року надійшла позовна заява Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дмух Богдан Леонідович про визнання недійсним договору та скасування рішення.

Разом з позовною заявою представником позивача подана заява про забезпечення позову, у якій останній просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

-накладення арешту на гараж, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що належить відповідачу ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборони всім та будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, а також органам, які виконують функції державного реєстратора прав (в т.ч. нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав), проводити реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в т.ч., але не виключно, шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, найм, в управління або оренду, в іпотеку та/або заставу, будь-якого іншого обтяження чи обмеження) належного ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) гаражу, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що предметом спору у зазначеній цивільній справі є вищезазначений гараж, а подальше його відчуження може призвести до неможливості виконання постановленого в майбутньому судового рішення.

Ознайомившись із доводами заяви про забезпечення позову, розглянувши матеріали справи, приходжу до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, не навів правових підстав заявляти вимоги про забезпечення позову саме шляхом накладення арешту. Не надав додаткових документів та інших доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, ураховуючи характер та обсяг позовних вимог, суд вважає за необхідне заяву позивача про забезпечення позову задовольнити частково, а саме заборонити всім та будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, а також органам, які виконують функції державного реєстратора прав (в т.ч. нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав), проводити реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в т.ч., але не виключно, шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, найм, в управління або оренду, в іпотеку та/або заставу, будь-якого іншого обтяження чи обмеження) належного ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) гаражу, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що буде достатнім та співмірним заходом забезпечення позову відповідно до позовних вимог ФГВФО для збереження предмету спору до вирішення справи по суті

На підставі викладеного, керуючись ст. 149-155, 157, 353, 354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дмух Богдан Леонідович про визнання недійсним договору та скасування рішення задовольнити частково.

До набрання законної сили рішенням у цивільній справі №201/3715/22 за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дмух Богдан Леонідович про визнання недійсним договору та скасування рішення, вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони всім та будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, а також органам, які виконують функції державного реєстратора прав (в т.ч. нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав), проводити реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в т.ч., але не виключно, шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, найм, в управління або оренду, в іпотеку та/або заставу, будь-якого іншого обтяження чи обмеження) належного ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) гаражу, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи у порядку вимог ст. 158 ЦПК України.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Адреси сторін:

Позивач: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, , м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дмух Богдан Леонідович, АДРЕСА_4

Суддя С.О. Демидова