ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м.Кривий Ріг

справа № 212/10076/13-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Остапенко В.О.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2014 року, яке ухвалено суддею Борис О.Н. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості про дату складення повного тексту рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 27 лютого 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідача отримала кредит в сумі 14 000 доларів США на строк до 27 лютого 2013 року, за користування кредиту встановлена плаваюча процентна ставка 12,99 % + FIDR.

У якості забезпечення виконання зобов`язання за зазначеним кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки відповідно до умов якого ОСОБА_2 поручився за своєчасне і повне виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань по кредитному договору.

Позивачем умови кредитного договору були виконані у повному обсязі, проте відповідачі свої зобов`язання належним чином не виконували, у зв`язку з чим, станом на 19.08.2013 року, мають заборгованість в розмірі 490 401,16 грн., яка складається з залишку заборгованості за кредитом в сумі - 11376,34 доларів США, що в гривневому еквіваленті на дату розрахунку 19.08.2013 року за курсом НБУ 7,993 грн. за 1 долар США складає 90 931,08 грн., заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом 1 818,03 доларів США, що в гривневому еквіваленті на дату розрахунку 19.08.2013 року за курсом НБУ 7,993 грн. за 1 долар США складає 14 531,51 грн., суми пені за прострочення виконання зобов`язання 384 938,56 гривень, яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму боргу за кредитним договором № ML-0AU/0088/2007 від 27.02.2007 року в розмірі 490 401,16 гривень, з яких заборгованість за кредитом - 11 376,34 долларів США, що в гривневому еквіваленті на дату розрахунку 19.08.2013 року за курсом НБУ 7,993 грн. за 1 доллар США склало - 90 931,08 грн., заборгованість по відсоткам за користуванням кредитом - 1 818,03 доларів США, що в гривневому еквіваленті на дату розрахунку 19.08.2013 року за курсом НБУ 7,993 грн. за 1 долар США складає 14 531,51 грн., пеня за прострочення виконання зобов`язання - 384 938,56 гривень.

Стягнуто солідарно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір в сумі 3 441 гривень.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року апеляційну скаргу позивача представника ОСОБА_4 , який діє від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_2 , задоволено.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2014 року в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №ML-0AU/0088/2007 від 27.07.2007 року, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2580, 75 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач по справі звернувся з позовом з пропуском строку позовної давності, оскільки останній платіж за кредитним договором був здійснений у вересні 2009 року.

Крім того апелянт вважає безпідставним нарахування позивачем 13,99% річних, оскільки нарахування вказаних відсотків не передбачено умовами договору, а в розрахунку заборгованості по кредитному договору позивачем відображені не всі кошти, які були внесені відповідачами на погашення кредиту.

Також апелянт зауважує на тому, що нарахування пені суперечить вимогам п. 4.1.1 кредитного договору, оскільки пеня була нарахована на непідтверджений розмір заборгованості що не відповідає ні умовам кредитного договору, ні умовам чинного законодавства.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Зважаючи на те, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 вересня 2021 року апеляційну скаргу позивача представника ОСОБА_4 , який діє від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_2 , задоволено, заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2014 року в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №ML-0AU/0088/2007 від 27.07.2007 року, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в частині задоволення позовних вимог позивача до відповідача ОСОБА_1 , адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_5 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 27 лютого 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №ML-0AU/0088/2007 відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 14 000 доларів США, на строк до 27 лютого 2013 року, за користування скредиту встановлена плаваюча процентна ставка 12,99% + FIDR. FIDR - це, процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів Банку ставка FIDR може змінюватись Банком (збільшуватись чи зменшуватись) в порядку передбаченому цим Договором.

Умовами п.п. 4.1.1 Кредитного договору передбачено, що за порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим Договором строки, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% (один відсоток) від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожний день просрочки.

Згідно п. 4.1.2. Кредитного договору, за прострочення виконання зобов`язань понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів Позичальник крім пені передбаченої в п. 4.1.1 договору сплачує Банку додатково штраф у розмірі 0,01% від суми прострочених Боргових зобов`язань, але не менше 25,00 (двадцяти п`яти) гривень.

Відповідно до п. 4.1.3. Кредитного договору за прострочення виконання зобов`язань понад 30 (тридцять) календарних днів Позичальник крім пені та штрафу передбачених в п. 4.1.1- 4.1.2. договору сплачує Банку додатково штраф у розмірі 0,02 % від суми прострочених Боргових зобов`язань, але не менше 50 гривень.

З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № SR-0AU/0088/2007 від 27.02.2007 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2 поручився за своєчасне і повне виконання ОСОБА_6 зобов`язань за кредитним договором.

Пунктом 4.1 Договору Поруки передбачено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання Боргових зобов`язань за кредитним договором.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2020 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №ML-0AU/0088/2007 від 27.02.2007 року, уукладеним між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6

Внаслідок невиконання відповідачами зобов`язання належним чином, станом на 19.08.2013 року, утворилась заборгованість, в сумі 490401,16 гривень, яка складається з: залишку заборгованості за кредитом в сумі - 11376,34 доларів США, що в гривневому еквіваленті на дату розрахунку 19.08.2013 року за курсом НБУ 7,993 грн. за 1 долар США склало - 90931,08 грн., з заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом - 1818,03 доларів США, що в гривневому еквіваленті на дату розрахунку 19.08.2013 року за курсом НБУ 7,993 грн. за 1 долар США склало - 14531,51 грн., з суми пені за прострочення виконання зобов`язання - 384938,56 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги позивача та стягуючи з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з факту неналежного виконання зобов`язання за укладеним кредитним договором позичальником ОСОБА_1 в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, та наявності у зв`язку з цим у позивача права вимагати від позичальника повернення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_7 на користь позивача заборгованості за кредитним договором, однак не може погодитись із визначеним судом першої інстанції заборгованості, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі, з огляду на наступне.

Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, що встановлено ст. 629 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як зазначено у статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно ч. 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як вбачається із матеріалів справи, позичальник ОСОБА_1 отримала кредитні кошти за кредитним договором від 27 лютого 2007 року в іноземній валюті в розмірі 14 000 доларів США, однак своїх обов`язків по своєчасному погашенню кредиту та сплаті відсотків належним чином не виконувала, в результаті чого, станом на 19.08.2013 року, за вказаним кредитним договром устворилась заборгованість в сумі 490 401,16 грн., яка, за розрахунокм позивача, складається з залишку заборгованості за кредитом в сумі - 11376,34 доларів США, що в гривневому еквіваленті на дату розрахунку 19.08.2013 року за курсом НБУ 7,993 грн. за 1 долар США склало - 90931,08 грн., з заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом - 1818,03 доларів США, що в гривневому еквіваленті на дату розрахунку 19.08.2013 року за курсом НБУ 7,993 грн. за 1 долар США склало - 14531,51 грн., з суми пені за прострочення виконання зобов`язання - 384938,56 грн. та підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Згідно із частиною першою статті 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Із матеріалів справи вбачається, що про порушення свого права позивач дізнався 25 жовтня 2009 року, оскільки відповідачем ОСОБА_1 , у визначений кредитним договором строк, не було сплачено суму погашення кредиту, відповідно до графіку повернення Кредиту та сплати відсотків, та в подальшому нею не здійснювалось погашення кредитної заборгованості. З позовом до суду позивач звернувся 08 листопада 2013 року, тобто з пропуском строку, передбаченого ст. 257 ЦК України, до щомісячних платежів з березня 2007 року по вересень 2010 року (том 2 а.с.157-158).

При цьому, з відповідача ОСОБА_7 на користь позивача, в межах строків позовної давності, визначених ст. 257 ЦК України, підлягає стягненню заборгованість за кредитом в розмірі 8 180,61 долларов США, що в гривневому еквіваленті на дату розрахунку 19.08.2013 року за курсом НБУ 7,993 грн. за 1 доллар США, в межах заявлених позовних вимог позивача щодо гривневого еквіваленту 1 долларуа США, становить 65 387,62 грн. за період з жовтня 2010 року по листопад 2013 року.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційної скарги про те, що в розрахунку заборгованості по кредитному договору позивачем відображені не всі кошти, які були внесені відповідачами на погашення кредиту, оскільки апелянтом не надано належних та допустимих доказів сплати заборгованості за кредитом у більшому розмірі, ніж зазначений у розрахунку позивача.

Разом з тим, як вбачається із графіку повернення Кредиту та сплати відсотків, відповідач ОСОБА_7 до 25 числа щомісячно повинна була вносити платіж за кредитним договором в розмірі 282,09 доларів США, який складався з суми кредиту та суми нарахованих відсотків, отже в графіку повернення Кредиту та сплати відсотків враховувалось як повернення тіла кредиту, так і нарахованих відсотків за кредитним договором, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_7 додатково 1 818,03 доларів США відсотків, розрахунок яких не був наданий ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції, є недоведеними та безпідставними, у зв`язку з чим в задоволенні вказаних позовних вимог слід відмовити.

Також колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_7 на користь позивача пеню за прострочення виконання зобов`язання, яка за період з 08.11.2012 року (рік до звернення до суду з позовом) по 27.02.2013 року (строк закінчення дії кредитного договору), тобто в межах спеціального річного строку позовної давності, розмір якої становить 198 124,49 грн., оскільки умовами кредитного договору передбачено, що у разі порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від несвоєчасно виконаних боргових зобов`язань за кожен день прострочки, в даному випадку за 303 дні прострочки виконаних боргових зобов`язань відповідач ОСОБА_7 має сплатити пеню в розмірі 198 124,49 грн. (303 (дні прострочки) * 653,88 грн. (1% від несвоєчасно виконаних боргових зобов`язань) =198 124,49 грн.).

При цьому колегія суддів вважає безпідставними посилання в апеляційній скарзі на те, що нарахування пені суперечить вимогам п. 4.1.1 кредитного договору, оскільки пеня була нарахована на непідтверджений розмір заборгованості що не відповідає ні умовам кредитного договору, ні умовам чинного законодавства, оскільки умовами п. 4.1.1 кредитного договору передбачено, що у разі порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від несвоєчасно виконаних боргових зобов`язань за кожен день прострочки, отже нарахування пені на розмір заборгованості за кредитним договором в сумі 65 387,62 грн., який визначений колегією суддів, є правомірним.

На підставі наведеного вище колегія судді вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2014 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_7 на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором № ML-0AU/0088/2007 від 27.02.2007 року, яка станом на 08 листопада 2013 року становить 263 512 грн. 11 коп., з яких заборгованість за кредитом - 8 180,61 доларів США, що в гривневому еквіваленті на дату розрахунку 19.08.2013 року за курсом НБУ 7,993 грн. за 1 долар США, становить 65 387,62 грн., пеня за прострочення виконання зобов`язання 198 124,49 грн.

Крім того, відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, пропорційно задоволених судом апеляційної інстанції позовних вимог, з відповідача ОСОБА_7 на користь ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягає стягненню судовий збір за подання позову у розмірі 2 635,12 грн. 82 коп. (том 1 а.с.1) та ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_7 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 980 грн. 67 коп., пропорційно задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнитичастково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2014 року скасувати в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмежено відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-0AU/0088/2007 від 27.02.2007 року, яка станом на 08 листопада 2013 року становить 263 512 (двісті шістдесят три тисячі п`ятдесят дванадцять) грн. 11 коп., з яких заборгованість за кредитом - 8 180,61 доларів США, що в гривневому еквіваленті на дату розрахунку 19.08.2013 року за курсом НБУ 7,993 грн. за 1 долар США, становить 65 387,62 грн., пеня за прострочення виконання зобов`язання 198 124,49 гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судовий збір за подання позову у розмірі 2 635 (дві тисячі шістсот тридцять п`ять) грн. 12 коп.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_7 судовий збір в розмірі 980 (дев`ятсот вісімдесят) грн. 67 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 04 липня 2022 року.

Головуючий:

Судді: