1Справа № 335/1493/22 2/335/1544/2022
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Перевіривши позовну заяву й додані до неї матеріали, приходжу до висновку про те, що вона підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175-177 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч 2 ст. 175 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено серед іншого: 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Разом із тим, позивачем не зазначено місце проживання або перебування відповідача, оскільки у позовній заяві вказано лише місто, вулицю та номер будинку.

Номер квартири відповідача не зазначено, попри те, що будинок по АДРЕСА_1 є багатоповерховим будинком, в якому розташовано чимала кількість квартир, а також розташовані нежитлові приміщення, що позбавляє суд можливості направлення відповідачу копій процесуальних документів та виклик відповідача у судове засідання.

До того ж, не зазначення у позовній заяві дати, місяця та року народження відповідача унеможливлює виконання приписів ст. 187 ЦПК України щодо направлення запиту до відповідних органів для встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача, оскільки зазначення цих даних у запиті є обов`язковим при заповненні форми відповідного запиту з метою отримання коректної інформації.

Крім того, у позовній заяві також зазначено некоректний та неіснуючий номер засобів зв`язку відповідача та некоректний номер РНОКПП відповідача.

Сукупність цих обставин виключає можливість виклику відповідача у судове засідання направлення йому копій документів та встановлення його зареєстрованого у встановленому законом місця проживання або перебування.

Позивачу потрібно надати, або уточнити місце реєстрації відповідача.

Таким чином, позов поданий без додержання вимог ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а саме, не зазначені місце перебування чи проживання відповідача, зареєстроване в установленому порядку.

Звертається увага позивача також і на ті обставини, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 19ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 26 - 30 ЦПК).

Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 9, 10 ст. 27 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

У матеріалах позову не зазначено жодних доказів на підтвердження відомостей щодо останнього відомого місця проживання відповідача на території Вознесенівського району м.Запоріжжя, чи відомостей щодо його постійного місця роботи на території Вознесенівського району м.Запоріжжя, або наявності у останнього зареєстрованого майна на території Вознесенівського району м.Запоріжжя, а відсутність даних щодо дати і року народження відповідача, повної адреси місця проживання унеможливлюють отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача судом в порядку ст. 187 ЦПК України.

У зв`язку з цим, з метою визначення підсудності суд пропонує позивачу надати відомості щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання (перебування) відповідача або останнє відоме зареєстроване його місце проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи), та зазначити коректні дані відповідача, у тому числі повну адресу його зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання та дату, місяць, рік його народження.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільно-правовим спором є спір, який виникає внаслідок відсутності згоди суб`єкта цивільного права щодо умов виконання тих чи інших прав або обов`язків, що випливають з закону чи договору.

В основному, під спором про право розуміють опір, перешкода у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право. Спір про право може виникнути в разі порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів особи. З іншого боку, необхідною умовою порушення судового провадження є наявність певного спору, конфлікту, що виник із суспільних відносин, які опосередковуються правом.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що в кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасника провадження на предмет існування спору. Така незгода має втілюватись у вчиненні учасником процесу об`єктивно необхідних дій для відновлення порушеного права.

Разом із тим, у відповідності до вимог ст. 175 ЦПК України позивачем у позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, а саме не зазначено про наявність спору між позивачем і відповідачем з приводу наведених обставин, та не вказано чи оспорюються, порушуються або невизнаються відповідачем права, свободи чи законні інтереси позивача і чим саме. Не є зрозумілим звернення до суду із позовом саме до ОСОБА_2 одночасно із клопотанням про витребування відомостей про особу, якій здійснено зарахування коштів позивача. Не містить даних щодо відповідача і долучені до позову копії квитанцій.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Стаття 177 ЦПК України передбачає, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У прохальній частині заявлено клопотання про витребування доказів, разом із тим, вказана вимога за своєю суттю не є позовною, а має відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України бути викладена у вигляді окремого письмового клопотання, яке має відповідати вимогам ст. 84 ЦПК України.

Згідно до ч. 1, п. 1, 3, 4 ч. 2, ч. 3 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Відповідно до ч.2 ст.84 ЦПК України у клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України, у клопотанні має бути зазначено вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання такого доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу, доказів відмови особи, в якої витребовуються докази у наданні зазначених в клопотанні конкретно визначених доказів.

Тож, для витребування доказів судом, відповідачу необхідно надати суду докази того, що ним вживалися заходи для отримання доказів, проте безуспішно, в зв`язку з чим ним подається клопотання про витребування доказів, яке повинно відповідати вимогам ч. 2 ст. 84 ЦПК України.

У порушення п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України, у клопотанні не зазначено вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання такого доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Так, до клопотання позивача не додано жодного доказу, що існують будь-які перешкоди у поданні витребуваних ним доказів.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

При цьому суд вважає, що при залишенні позовної заяви без руху, відсутнє порушення права позивача на доступ до суду, оскільки позивач не дотримався вимог ЦПК України при зверненні до суду.

Враховуючи вищенаведене, суддя вважає за необхідне залишити дану позовну заяву без руху та надати позивачу строк для виправлення недоліків шляхом надання суду оновленої позовної заяви, яка відповідає вимогам ст. 175-177 ЦПК України та викладення в позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, із наданням копій оновленої позовної заяви для відповідача.

У відповідності до частини першої ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що встановлено положеннями частини третьої ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-19,23, 33,34, 49,136, 174-177, 184,185,352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків тривалістю десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для надання суду оновленої позовної заяви, яка відповідає вимогам ст.ст. 175,177 ЦПК України із наданням копій оновленої позовної заяви.

Роз`яснити, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк заява буде визнана неподаною та повернута відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.В. Апаллонова