Ухвала

08 липня 2022 року

м. Київ

справа № 479/454/21

провадження № 61-5894ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на додаткове рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 14 січня 2022 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кривоозерського професійного аграрного ліцею про скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Кривоозерського професійного аграрного ліцею про скасування наказу № 29-к від 15 квітня 2021 року про застосування відносно неї дисциплінарного стягнення.

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано наказ директора Кривоозерського професійного аграрного ліцею ОСОБА_3 № 29-к від 15 квітня 2021 року «Про застосування заходу дисциплінарного стягнення до викладача ОСОБА_1 ». Вирішено питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору.

Додатковим рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 14 січня 2022 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з Кривоозерського професійного аграрного ліцею на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

Не погодившись із вказаним додатковим рішенням у частині відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 13 червня 2022 року апеляційні скарги Кривоозерського професійного аграрного ліцею та ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2021 року та додаткове рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 14 січня 2022 року - без змін.

Стягнуто з Кривоозерського професійного аграрного ліцею на користь ОСОБА_1 1 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

30 червня 2022 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 через систему «Електронний суд» подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 14 січня 2022 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 червня 2022 року у частині відмови у стягненні із відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 грн та ухвалити в цій частини нове рішення про задоволення вимог. Стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу, понесені у суді першої інстанції, у повному обсязі - 15 000 грн.

Підставами касаційного оскарження вказаних судових рішень заявниця зазначила порушення норм процесуального права, посилаючись на те, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, у постановах Верховного Суду від 22 листопада 2019 року у справі № 902/347/18, від 13 травня 2020 року у справі № 922/2749/19, від 09 квітня 2019 року у справі № 826/2689/15.

Заявниця вказує, що при вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов безпідставного висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу з 15 000 грн до 6 000 грн. При цьому відповідач не довів і навіть не намагався довести неспівмірність витрат, які позивачка просила покласти на нього, відповідно і суд не мав підстав для їх зменшення.

Відповідно до частини першої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки Верховний Суд уже викладав у своїх постановах висновки щодо питань застосування норм права у подібних правовідносинах, порушених в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до таких висновків.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону Україну «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витратна професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Водночас частиною третьою статті 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними, допустимими і достатніми доказами.

Як встановлено судами, стороною позивачки надано докази понесення витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 15 000, 00 грн.

Ухвалюючи додаткове рішення щодо вирішення питання про стягнення із відповідача на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції, а також суд апеляційної інстанції, враховуючи критерії обґрунтованості й пропорційності, обставини цієї справи та її результат, встановивши, що у справі було проведено 5 судових засідань (26 липня 2021 року, 26 жовтня 2021 року, 25 листопада 2021 року, 07 грудня 2021 року, 22 грудня 2021 року), і представник позивачки - адвокат Тарасенко В. Ю. приймала у них участь у режимі відеоконференції, а деякі види послуг, зокрема ознайомлення з документами по справі і ведення переговорів (приблизна кількість витрачених годин - 15 годин), складання відповіді на відзив на позовну заяву (3 години), не є необхідними у заявленому обсязі,дійшли цілком обґрунтованого висновку про наявність підстав для їх часткового відшкодування у розмірі 6 000 грн.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, на яку зокрема посилалася заявниця у касаційній скарзі, суд дійшов висновку, що загальне правило розподілу судових витрат визначене у частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Отже при визначенні суми витрат на правову допомогу, які підлягають відшкодуванню, суд має виходити з критеріїв, зокрема, обґрунтованості та пропорційності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи її значення для сторін.

Подібні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» суд виходив із того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодуванню підлягають лише витрати, які мають розумний розмір.

Висновки судів першої та апеляційної інстанції, з урахуванням встановлених у цій справі обставин, не суперечать вищенаведеним висновкам Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на додаткове рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 14 січня 2022 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 червня 2022 року не може вважатись обґрунтованою. Отже у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частинами першою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на додаткове рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 14 січня 2022 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кривоозерського професійного аграрного ліцею про скасування наказу про застосування дисциплінарного стягнення - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович