Справа № 556/1885/21
Провадження № 2/565/298/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2022 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в складі головуючої судді Бренчук Г.В., з участю секретаря судового засідання Щур Н.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

в с т а н о в и в:

Потерпілою ОСОБА_1 пред`явлено 29 вересня 2021 року цивільний позов у кримінальному провадженні до ОСОБА_3 про стягнення 54 840 грн. 44 коп. матеріальних збитків та 200 000 гривень моральної шкоди. Також ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_3 15 000 грн. витрат на правову допомогу.

Вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2022 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 7 200 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 423 грн. за надання правової допомоги. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 03 травня 2022 року вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2022 року щодо ОСОБА_3 в частині вирішення цивільного позову скасовано з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою суду від 20 травня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою суду від 14 червня 2022 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 04 липня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 04 липня 2021 року приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_3 , знаходячись на кухні жилого будинку за місцем свого проживання, який розташований по АДРЕСА_1 , вживаючи алкогольні напої разом із своєюспівмешканкою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на грунті ревнощів вчинив сварку з останнім. Під час сварки у ОСОБА_3 виник умисел навмисно протиправно заподіяти смерті ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_3 взяв із дерев`яної підставки, яка знаходилася на поверхні столу кухні у житловому будинку по АДРЕСА_1 два кухонних ножі та сказав ОСОБА_6 йти з ним вирішувати конфлікт на подвір`ї вказаного господарства.

Так, 04 липня 2021 року близько 15 год. 30 хв., перебуваючи на території городу за вищевказаною адресою, ОСОБА_3 умисно завдав ножем, який тримав у правій руці, три удари в область тулуба ОСОБА_6 , спричинивши останньому два проникаючих колото-різаних ножових поранень передньої черевної стінки з пошкодженням брижі кишківника, поверхневу колоту рану передньої черевної стінки, після чого коли ОСОБА_6 , впав на коліна завдав один удар ножем в область шиї з ліва спричинивши поранення шиї, з ушкодженням крупних кровоносних судин, що призвело до зовнішньої кровотечі та обумовлено масивну крововтрату, котра і послужила причиною смерті потерпілого, після чого покинув місце події.

Вказує, що ОСОБА_1 визнано потерпілою у кримінальному провадженні № 0000172 від 05 липня 2021 року за ознаками правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Стверджує, що в результаті умисного протиправного заподіяння смерті, а саме вбивства брата ОСОБА_6 , кримінальним правопорушенням, їй завдано майнової та моральної шкоди, оскільки ОСОБА_1 , понесла матеріальні витрати на ритуальні послуги поховання брата ОСОБА_6 , лікування та відновлення втраченого свого здоров`я, а саме придбання медикаментів, обстеження та лікування, в неї дуже сильно погіршився стан здоров`я, розвинувся депресивний стан з нервовими розладами та відбулося загострення хронічних хвороб.

Позивач зазначає, що їй заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 54 840 грн. 44 коп., моральну шкоду пов`язану з негативними явищами в її житті, що виникли внаслідок протиправних дій відповідача, оцінює у 200 000 грн.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Луницька С.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та з підстав, викладених у позові, просила суд задовольнити позов повністю.

Представник відповідача адвокат Денисюк С.В. в судовому засіданні проти позову частково заперечив, зазначив, що позовні вимоги в частині стягнення витрат на поховання та на виготовлення пам`ятника визнають, в частині задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди просив відмовити повністю, оскільки позивач не відноситься до кола осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_3 підтримав позицію свого представника.

Заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2022 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 7 200 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 423 грн. за надання правової допомоги. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 03 травня 2022 року вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16 лютого 2022 року щодо ОСОБА_3 в частині вирішення цивільного позову скасовано з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В решті вирок залишено без змін.

У вироку зазначено, що суд визнав доведеним, що 04 липня 2021 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_3 , знаходячись на території свого будинковолодіння, що на АДРЕСА_1 , під час сварки з ОСОБА_6 , взявши у будинку два ножі і вийшовши з ОСОБА_6 на подвір`я і далі - на територію городу, скоїв умисне вбивство останнього, завдавши два удари ножем в область тулуба з пошкодженням передньої черевної стінки і брижі кишківника, та один удар в область шиї зліва з ушкодженням м`яких тканин, м`язів та магістральних кровоносних судин, що призвело до масивної крововтрати і смерті ОСОБА_6 на місці події.

Батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 .

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 3 ОСОБА_7 та ОСОБА_10 13 лютого 1982 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 2. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_11 ».

Відтак, судом встановлено, що ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_6

ОСОБА_1 визнано потерпілою у кримінальному провадженні № 0000172 від 05 липня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України (справа № 556/1885/21).

У довідці Рафалівської селищної ради № 521 від 09 червня 2022 року зазначено, що ОСОБА_6 на день смерті проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки Рафалівської селищної ради № 531 від 10 червня 2022 року на день смерті ОСОБА_6 склад його сім`ї був наступний: племінниця ОСОБА_12 , син племінниці ОСОБА_13

ОСОБА_1 вказує, що в результаті вбивства її брата ОСОБА_6 , вона, потерпіла, понесла матеріальні витрати на ритуальні послуги поховання брата, лікування та відновлення втраченого свого здоров`я, а саме придбання медикаментів, обстеження та лікування, тим самим їй заподіяно кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду на загальну суму 54 840 грн. 44 коп. В судовому засіданні представник позивача зазначила, що в суму 54 840 грн. 44 коп. також враховано витрати на виготовлення та встановлення пам`ятника ОСОБА_6 .

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Згідно положень ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», визначено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати.

У відповідності до статті 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» під похованням померлого слід розуміти комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

ОСОБА_1 понесла витрати на поховання ОСОБА_6 , які складаються з похоронного набору вартістю 7 200 грн., що підтверджується рахунком № 46 від 06 липня 2021 року. Також позивачем на підтвердження розміру майнової шкоди надано суду копії фіскальних чеків на придбання медичних препаратів у період з 20 липня 2021 року по 25 вересня 2021 року. За підрахунком суду загальна сума, яка зазначена в фіскальних чеках, становить 6 840 грн. 07 коп.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача матеріальних збитків в сумі 54 840 грн. 44 коп. підлягають задоволенню в частині відшкодування витрат на поховання в сумі 7 200 грн. 00 коп. та 6 840 грн. 07 коп. на придбання медичних препаратів.

Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження завданих їй матеріальних збитків в сумі 40 800 грн. 37 коп. (54 840 грн. 44 коп. - 7 200 грн. 00 коп. - 6 840 грн. 07 коп.).

Оскільки збитки в сумі 40 800 грн. 37 коп. не підтверджені доказами, позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині задоволенню не підлягають.

Стосовно відшкодування витрат на виготовлення та встановлення пам`ятника ОСОБА_6 суд зазначає наступне.

14 червня 2022 року позивачем надано суду накладну № 1 від 06 червня 2022 року згідно якої ОСОБА_1 оплатила витрати на пам`ятник з базальту та лабрадориту і послуги по встановленню пам`ятника в сумі 18 875 грн.

Однак у позовній заяві позивач не ставить вимогу про відшкодування витрат на виготовлення та встановлення пам`ятника, заяву про збільшення розміру позовних вимог до суду не подавала.

У ст. 2 ЦПК України визначені завдання та основні засади цивільного судочинства, серед яких змагальність та диспозитивність.

У частині першій ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог і вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони. Відтак, при розгляді даної справи суд не вирішує вимогу про відшкодування витрат на виготовлення та встановлення пам`ятника в сумі 18 875 грн., оскільки вказана вимога позивачем не заявлена.

ОСОБА_1 зазначає, що їй, потерпілій внаслідок насильницької смерті брата, спричинена моральна шкода, яка полягає у збентеженості, страхові, хвилюваннях, емоційному неспокої і т.д., які з`явилися в зв`язку з тим, що вона втратила рідну, дорогу і близьку їй людину. Як наслідок, вона втратила можливість приймати правильні рішення, продовжувати звичайний для неї спосіб і режим існування. Ці зміни примушують її докладати додаткових зусиль для організації свого життя. З моменту його вкрай жорсткого вбивства, вона фактично втратила спокій та позбавлена можливості рухатися і вести нормальний, активний спосіб життя здорової і працездатної людини, забезпечувати і допомагати своїй сім`ї, вести домашнє господарство, що не може не відобразитися на її моральному стані та спричиняє суттєві зміни в звичайному укладі життя.

Частина 1 ст.23 ЦК України імперативно встановлює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У статті 23 ЦК України зазначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У роз`ясненнях, наведених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір відшкодованої шкоди повинен відповідати правовідносинам сторін, їх ступеню вини, потребам та можливостям здійснити дійсні відшкодування шкоди без постановлення будь кого зі сторін у скрутне становище (постанова Верховного Суду від 08 листопада 2018 року у справі № 336/3665/16-ц).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди, є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 вказано, що: «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц міститься висновок про те, що «визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення».

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 визнана потерпілою у кримінальному провадженні, а вироком суду встановлено, що її брат ОСОБА_6 вбитий внаслідок незаконних злочинних дій ОСОБА_3 , їй повинна бути відшкодована відповідачем моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, внаслідок смерті її брата.

Позивачем незазначено які саме суттєві зміни в звичайному укладі її життя відбулись внаслідок смерті брата, не надано доказів на підтвердження таких змін.

З 15 вересня 2021 року по 24 вересня 2021 року ОСОБА_1 перебувала в терапевтичному відділенні КНП ВМР «ВБЛ» у зв`язку з загостренням хронічних хвороб, що підтверджується копією епікризу № 2463.

Судом взято до уваги, що згідно виписки з медичної картки ОСОБА_1 04 серпня 2021 року їй встановленодіагноз: помірний депресивний епізод з агрипнічними розладами. У картці лікар зазначив, що стан ОСОБА_1 пов`язаний зі смертю брата.

Інших доказів,на підтвердження того, що внаслідок дій відповідача позивач зазнала моральної шкоди, яка полягала у моральних та фізичних стражданнях у зв`язку з смертю брата,крімкопії епікризу та копії записів з медичної картки ОСОБА_1 , суду не надано.

Суд враховує, що внаслідок протиправної поведінки відповідача, наслідком якої є смерть близького родича позивача, остання зазнала моральної шкоди, однак, зазначає, що заявлена позивачем сума відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000 грн., є надмірною та необґрунтованою та визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди позивачу в сумі 100 000 гривень.

Представником позивача подано заяву про стягнення з відповідача на користь позивача 15 000 грн. судових витрат на правову допомогу.

На підтвердження понесення ОСОБА_1 витрат на правову допомогу суду подано копію договору про надання правничої допомоги № 61 від 04 серпня 2021 року, копію додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги від 30 вересня 2021 року, копію акту виконаних робіт (наданих послуг) від 30 вересня 2021 року, копію квитанції до прибуткового касового ордера № 7 від 30 вересня 2021 року про оплату 15 000 грн. витрат на правову допомогу.

04 серпня 2021 року ОСОБА_1 (надалі Клієнт) та Адвокатське бюро «Луницької Світлани» (надалі Адвокатське бюро) уклали договір про надання правничої допомоги № 61.

Згідно п. 1. розділу 1. договору Клієнт доручає а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу у кримінальних, адміністративних та цивільних справах.

Відповідно до п.1 розділу 2. договору вартість правової допомоги Адвокатське бюро визначає спільно з Клієнтом в додатковій угоді до договору після одержання від останнього замовлення на надання правової допомоги та виставляє Клієнту відповідний рахунок.

Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту підписання додаткової угоди до договору або акту виконаних робіт (наданих послуг) та отримання Клієнтом рахунку від Адвокатського бюро (п.2 розділу 2. договору).

Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом (частина третя статті 26 зазначеного Закону).

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У матеріалах справи міститься копія ордеру серія ВК № 1026889 про надання правничої/правової допомоги ОСОБА_1 , виданого Адвокатським бюро «Луницької Світлани» адвокату Луницькій С.М. та копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Луницької С.М.

Згідно п. 1. додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги від 30 вересня 2021 року вартість правової допомоги за договором від 04 серпня 2021 року № 61 становить 15 000 грн.

30 вересня 2021 року Адвокатське бюро та Клієнт підписали акт виконаних робіт (наданих послуг) у якому зазначено, що сторони підтверджують, що відповідно до основного договору про надання правової допомоги від 04 серпня 2021 року № 61 вказану в п.1 акту правову допомогу надано посністю, жодних претензій та зауважень щодо наданої правової допомоги у сторін немає.

ОСОБА_1 сплатила Адвокатському бюро «Луницької Світлани» 15 000 грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера № 7 від 30 вересня 2021 року.

Подані позивачем документи суд вважає належними доказами підтвердження факту отримання позивачем послуг адвоката та понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Оскільки відповідачем та його представником не надано належних та вмотивованих доказів, які б доводили неспівмірність розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд не оцінює дані витрати на предмет їх співмірності.

Враховуючи, що у даній справі позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правову допомогу в сумі 6 712 грн. 44 коп.

Керуючись статтями 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) 14 040 грн. 07 коп. матеріальних збитків, 100 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, 6 712 грн. 44 коп. витрат на правову допомогу.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 липня 2022 року.

Суддя Бренчук Г.В.