Номер справи 623/235/22
Номер провадження 2/623/264/2022
РІШЕННЯ

іменем України

15 лютого 2022 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харковської області

у складі: головуючого - судді Герцова О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Ардашевої Я.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Ізюмі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради Харківської області про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ізюмської міської ради Харківської області про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В обгрунтування позову зазначив, що бажає прийняти спадщину після своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , з якою він мешкав однією сім"єю з 2013 року по день її смерті.

ОСОБА_1 надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача до суду не з"явився, клопотань або заперчень не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане 31 серпня 2020 року Ізюмським МВ ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 648.(а.с.10).

До спадкового майна після смерті ОСОБА_2 належить наступне:

Житловий будинок АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, видане Управлінням житлово-комунального господарства Ізюмського міськвиконкому 07 березня 2006 року за № 698 та зареєстроване в Ізюмському БТІ 14 березня 2006 року за № 13534, книга 80 належить ОСОБА_2 (а.с.16,17).

Житловий будинк з надвірними будівлями АДРЕСА_2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Ізюмською держнотконторою 08 травня 1987 року за реєстром № 1705, зареєстроване в Ізюмському МБТІ 26 червня 1987 року за № 148, книга 1 та договір купівлі-продажу, посвідчений Ізюмською держнотконторою 11 липня 1987 року за реєстром № 2866, зареєстрований в Ізюмському МБТІ 17 липня 1987 року за № 148, книга 20/22 - після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 - свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане 27 березня 2017 року Ізюмським МВ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №237(а.с.11, а.с.36-38).

Земельна ділянка пл. 0.1000 га, розташована по АДРЕСА_2 , при будинку АДРЕСА_2 , кадастровий номер

:54:004:0015 - державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 060936, виданий Ізюмською міською радою Харківської області 15 грудня 2009 року, що належала матері ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .(а.с.41).

Земельна ділянка пл. 0.0862 га, розташованої по АДРЕСА_2 , при будинку АДРЕСА_2 , кадастровий номер :54:004:0016 - державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 060937, виданий Ізюмською міською радою Харківської області 15 грудня 2009 року, що належала матері ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .(а.с.42).

1/4 частина квартири АДРЕСА_3 відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане житловим ремонтно- експлуатаційним підприємством м. Ізюма Харківської області 23 липня 1999 року за № 580, що належала колишньому чоловікові ОСОБА_2 - ОСОБА_4 .(а.с.44).

Головою квартального комітету №13 надано акт від 20 січня 2022 року про той факт, що ОСОБА_1 мешкав разом з ОСОБА_2 з 2013 року по день їїсмерті 28 серпня 2020 року в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, мали спільні права та обов"язки. (а.с.49).

Завідувачем Ізюмською державною нотаріальною конторою Живолуп І.В. надано до суду повідомлення, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про прийняття звернувся тільки ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 звернулася до держнотконтори з заявою про прийняття спадщини, але свідоцтво не отримала.(а.с.51).

Враховуючи відсутність інших осіб, що мають право на спадщину, суд приходить до висновку, що судове рішення на права, інтереси та обов`язки яких може вплинути, визнання позову не порушує прав інших осіб, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, але з врахуванням норм законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Згідно з п.1 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнові права фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку встановлення.

Крім цього, як вбачається із інформації, наведеної у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 (Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення), факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Факт про встановлення якого просить позивач, дасть їй підстави для реалізації свого права як спадкоємця.

З 1 січня 2004 року вступив в дію Сімейний кодекс України. Згідно зі ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім"єю, але не знаходяться в шлюбі між собою, майно, яке придбане ними за час сумісного проживання належить їм на праві спільної сумісної масності, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. На це майно розповсюджується положення глави 8 Сімейного кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом отримують право на спадщину чергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом отримує право на спадщину у випадку відсутності спадкоємців передуючої черги. Усунення їх від права на спадкування або відмови від його прийняття.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України до першої черги право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, дружина та батьки. До спадкоємців належать діти чоловіка та дружина

Згідно з частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Для вирішення питання щодо правового режиму такого майна підлягають встановленню: факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці; ведення спільного господарства, побуту; виконання взаємних прав та обов`язків; час придбання і джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте); мета придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).Частка в спільній сумісній власності того з подружжя, хто пережив спадкодавця, не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті іншого з подружжя.

Згідно з ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від спадщини у встановленому законодавством України порядку.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Оскільки судом встановлено факт постійного проживання позивача з померлим, в тому числі і на момент його смерті, позивач вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки не заявила про відмову від неї.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст.1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК Україниспадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач відноситься до четвертої черги спадкування за законом і є спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, розглянувши справу в межах визначених предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради Харківської області про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 2013 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями, який складається з:

А-1 житловий будинок, І- тамбуру пл. 7,9 кв.м., II - комори пл. 1,1 кв.м., III - веранди пл. 16,2 кв.м., IV- гаражу пл. 44,9 кв.м., V -погрібу пл. 13,9 кв.м., VI - комори пл. 2,9 кв.м., VII - приміщення пл. 25,1 кв.м., VIII - веранди пл. 25,6 кв.м., 1- житлова кімната пл. 20,8 кв.м., 2 - житлова кімната пл. 12,3 кв.м., З - санвузол - 5,3 кв.м., 4 - коридор пл. 11,7 кв.м., 5 - житлова кімната пл. 11,4 кв.м., 6 - кухня-їдальня пл. 22,1 кв.м., всього по будинку 222,2 кв.м., житлової - 45,5 кв.м., розташованого на земельній ділянці 1000 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 з надвірними будівлями, який складається з:

А-1 житловий будинок, І - тамбуру пл. 2,1 кв.м., II - веранди пл. 7,8 кв.м., 1 - коридору пл. 2,8 кв.м., 2 - житлової кімнати пл. 18,2 кв.м., З - житлової кімнати пл. 7,4 кв.м., 4 - кухні пл. 11,5 кв.м., 5 - котельної пл. 5,3 кв.м., всього по будинку 55,1 кв.м., житлової - 25,6 кв.м., розташованого на земельній ділянки пл. 1862 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку пл. 0.1000 га, розташовану по АДРЕСА_2 , при будинку АДРЕСА_2 , кадастровий номер :54:004:0015.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку пл. 0.0862 га, розташовану по АДРЕСА_2 , при будинку АДРЕСА_2 , кадастровий номер :54:004:0016.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_3 , яка складається з: однієї житлової кімнати пл. 13,6 кв.м., кухні-їдальні пл. 19,5 кв.м., санвузла пл. 3,0 кв.м., коридору пл. 4,7 кв.м., санвузла пл. 3,0 кв.м., шафи пл. 0,4 кв.м., балкону пл. 2,5 кв.м., загальною площею 43,7 кв.м., житловою - 13,6 кв.м. - в порядку спадкування за законом.

Правовстанавлюючи документи, а саме :

-свідоцтво про право власності на житловий будинок, видане Управлінням житлово-комунального господарства Ізюмського міськвиконкому 07 березня 2006 року за № 698 та зареєстроване в Ізюмському БТІ 14 березня 2006 року за № 13534, книга 80 на ім`я ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Ізюмською держнотконторою 08 травня 1987 року за реєстром № 1705, зареєстроване в. Ізюмському МЕТІ 26 червня 1987 року за № 148, книга 1 та договір купівлі-продажу, посвідчений Ізюмською держнотконторою 11 липня 1987 року за реєстром № 2866, зареєстрований в Ізюмському МЕТІ 17 липня 1987 року за № 148, книга 20/22, після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

-державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 060936, виданий Ізюмською міською радою Харківської області 15 грудня 2009 року на земельну ділянку пл. 0.1000 га, розташовану по АДРЕСА_2 , при будинку АДРЕСА_2 , кадастровий номер :54:004:0015 після смерті матері ОСОБА_3 ;

-державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 060937, виданий Ізюмською міською радою Харківської області 15 грудня 2009 року на земельну ділянку пл. 0.0862 га, розташовану по АДРЕСА_2 , при будинку АДРЕСА_2 , кадастровий номер :54:004:0016 після смерті матері ОСОБА_3 ;

- 1/4 частину квартири АДРЕСА_3 - свідоцтво про право власності на житло, видане житловим ремонтно- експлуатаційним підприємством м. Ізюма Харківської області 23 липня 1999 року за З 580, зареєстроване в Ізюмському БТІ 18 грудня 2008 року за № 107, книга 11, на ім"я ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - вважати такими, що втратили свою чинність.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: О.М. Герцов