28.06.2022 Єдиний унікальний номер 203/5512/21
Єдиний унікальний номер судової справи: 203/5512/2021
Номер провадження: 2/205/1762/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

за участю: позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з ОСОБА_2 (далі Відповідач) перебувала у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2010 року по 15 червня 2015 року. Від сумісного подружнього життя мають малолітню дитину: доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач на даний час працездатний, але добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає.

У зв`язку, із чим позивач, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп. щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення донькою повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилався на те, що позивачу потрібні кошти не на утримання дитини, а на задоволення власних потреб. Також, відповідач зазначає, що він щомісячно без ухвалення рішення суду перераховував кошти на утримання доньки та надавав дитині кошти на одяг, школу та на інші потреби.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити по мотивам, що викладені в позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволені відмовити.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про часткове задоволення позову з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2010 року по 15 червня 2015 року. Під час спільного сумісного подружнього життя у сторін народилася дитина, донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 05 серпня 2010 року, яка знаходиться на утриманні позивача.

Інших спільних дітей сторони не мають.

Разом із цим, судом встановлено, що на утримання відповідача перебуває ще одна дитина від інших шлюбних стосунків ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання у Київському національному університеті культури і мистецтв. Позивач вказану обставину не спорювала та не спростовувала.

Судом також встановлено, що відповідач є працездатною особою, працює на посаді охоронця у ФОП ОСОБА_5 , у зв`язку із чим отримує систематичний дохід у вигляді заробітної плати в розмірі 6 500 гр. 00 коп. щомісячно, що підтверджується довідкою про доходи від 27.06.2022 року.

Оскільки сторона позивача наполягає на неналежному виконанні відповідачем свого законодавче закріпленого обов`язку щодо утримання малолітньої дитини, а відповідач вважає вимоги позивача про необхідність сплати аліментів у розмірі 3 500 грн. 00 коп. необґрунтованими, завищеними та надмірними, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.

У національному законодавстві України право дитини на утримання, що також прямо кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати неповнолітню дитину є безумовним, і не залежить від того, де саме проживає один із батьки, та чи є в них наявні інші спори, у тому числі щодо місця проживання дитини.

В даному випадку судом встановлено, що дитина фактично проживає із позивачем по справі, а відтак відповідач має сплачувати аліменти. У випадку зміни місця проживання дитини такий учасник справи має право постановити питання про припинення сплати таких обов`язкових платежів.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Тобто, що надання малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом і обов`язком відповідача, як матері, та не може звільняти її від обов`язку утримувати дитину у спосіб сплати аліментних платежів як то прямо визначено вказаними нормами чинного законодавства.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Суд зазначає, що за загальним правилом свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї.

В даному випадку судом встановлено, що відповідач є працездатною, має офіційне місце роботи, отримує регулярний дохід у вигляді заробітної плати, має задовільний стан здоров`я, що свідчить про можливість відповідача в достатній мірі надавати матеріальну допомогу.

За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, розмір витрат, які несе позивач на утримання дитини, стан здоров`я та матеріальне становище самої дитини, та беручи до уваги ту обставину, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд визначає розмір аліментів на дитину з батька у відповідності до встановлених обставин, що мають значення для вирішення цього питання, та вимог закону, у розмірі 2 000 (дві тисячі) 00 коп. щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 15.12.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідач, будучи, батьком ОСОБА_6 зобов`язаний її матеріально утримувати.

Окремо суд зазначає, що будь-яких достатніх доказів того, що вказані аліментні платежі будуть витрачатись позивачем а власні потреби, а ні на потреб дитини, суду не подано.

Також суд вказує, що надання відповідачем вказаній малолітній дитині матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину.

На думку суду, вказаний розмір аліментів відповідає як інтересам самої дитини, так і узгоджуватись із фінансовим можливостям відповідача по справі, та одночасно з цим відповідає таким критеріям сімейних відносин як справедливість, добросовісність та розумність, і кореспондується із обов`язком обох батьків приймати участь у витратах на утриманню дитини.

Таким чином, вказаний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, підлягає лише частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини: доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2 000 (дві тисячі) 00 коп. щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 15.12.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь матері, ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє з огляду на їх необґрунтованість та недоведеність.

Згідно ч.1ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, такий обов`язковий платіж підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в дохід держави в розмірі 908 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 24, 55, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання малолітньої дитини, доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2 000 (дві тисячі) 00 коп. щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 15.12.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

3. В задоволені решти позовних вимог відмовити.

4. Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

5. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. на користь держави.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан