ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 683/1811/17

Провадження № 22-ц/4820/34/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М., секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю : сторін, їх представників

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 683/1811/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 червня 2021 року в складі судді Цішковського В.А. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, їх представників, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, в якому просила зобов`язати ОСОБА_2 знести самовільно обладнаний піднавіс та двохметрову огорожу, обладнаних на відстані одного метра від стін її будинку, що повністю затіняє їй її помешкання та заливає помешкання стічними водами.

На підтримання заявлених позовних вимог позивач зазначала, що проживає по АДРЕСА_1 із 1969 року, по сусідству з відповідачкою по справі. Проте, ОСОБА_2 біля будинку зробила піднавіс розміром 8 на 12 м. з фундаментом під нього (як для капітальної споруди), також поставила 2-х метрову суцільну огорожу й обладнала її так, що повністю затінила по всій довжині стіну її будинку, що створює недопустиме затінення. Крім того, піднавіс облаштовано з нахилом покриття в сторону її будинку і тому вся вода яка з нього стікає під її будинок. Позивач посилалася, що вона зверталася з цього приводу до міської ради, управління архітектури та навіть до прокуратури, проте жодних дій від влади для захисту її прав не вчиняється, а відповідачка в добровільному порядку вирішити спір не бажає і всі її звернення та скарги ігнорує.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 червня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим. Апелянт посилається, що судом не прийнято до уваги всі обставини справи та надані докази, зокрема той факт, що відповідачка збудувала свій піднавіс до будинку з порушенням санітарних та протипожежних норм, адже він як нова споруда, облаштований без дотримання мінімальної відстані між вже існуючими будинками, а це має бути вільна відстань не менше 8 метрів. В даному випадку, крутий піднавіс обладнано від самої стіни будинку відповідачки з нахилом до сусіднього будинку на відстані до одного метра стосовно межі суміжних земельних ділянок і безпосередньо до стіни сусіднього будинку, про ці порушення пожежних та санітарних норм було вказано у висновку експерта. Апелянт вказує, що питання обладнання будівель на капітальному фундаменті, має проводитися на відстані не менше хоча б 3 метрів від суміжної межі землекористувачів, крім того, облаштувавши такий піднавіс ОСОБА_2 порушила не лише будівельні норми, але й загальний принцип добросусідства. З наданих фототаблиць, які суд першої інстанції чомусь не прийняв до уваги, чітко видно, що відстань між збудованою новобудовою та стіною її будинку не дотримана, видно як збудована споруда порушує її законні права та інтереси, спричиняє затемненні в кімнаті, вікно якої виходить на ту сторону, як замокає стіна її будинку під час сильних дощів, очевидним є факт, що сонячне світло взагалі не дістається до цією частини її будинку. що спричиняє постійну темряву та сирість в будинку. Також суд не дослідив чи були у відповідачки всі необхідні дозвільні документи на початок здійснення будівництва під навісу.

Тому з огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 червня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує що рішення суду є законним та обґрунтованим, а позивачка не надала належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 посилалася, що внаслідок облаштування відповідачем навісу розміром 8 на 12 метрів, з фундаментом під нього та встановлення 2-х метрової суцільної загорожі її будинок повністю затінений, крім того через нахил навісу під її будинок стікає вода. Проте, згідно висновку будівельно-технічної експертизи № 0121/20 від 05 лютого 2020 року, розрахунок тривалості інсоляції (опромінення сонячним світлом) в будинку позивача неможливий. Тобто, експерт під час проведення експертизи не зміг відповісти на запитання чи затіняє збудований відповідачем піднавіс, що по АДРЕСА_2 , житловий будинок по АДРЕСА_1 , що належить позивачу ОСОБА_1 . Крім того, судовий експерт Скоц В.С. в судовому засіданні щодо проведеної ним експертизи пояснив, що по АДРЕСА_2 збудований позивачем піднавіс зі сторони домоволодіння відповідача по АДРЕСА_1 , однак в останньому будинку, що належить позивачу, неможливо встановити інсоляцію (затінення), оскільки зі сторони будинку, де збудований навіс, розташована їдальня, а не житлова кімната. Таким чином, згідно встановлених будівельних норм тривалість інсоляції (опромінення сонячним світлом) вимірюється лише у житлових кімнатах, а тому надати відповідь на запитання сторони позивача щодо затінення її будинку неможливо. Отже, вказаний висновок експерта жодним чином не підтверджує порушення законних прав та інтересів ОСОБА_1 , а інших будь-яких доказів здобуто не було.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 серпня 2000 року є власником житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,080 га за вказаною адресою з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку.

Також право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,08 га підтверджено Державним актом на право приватної власності серії IV-ХМ № 022296 від 05 вересня 1990 року.

Відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована та проживає по АДРЕСА_2 .

З 2016 по 2017 рік ОСОБА_2 здійснила будівництво піднавісу по АДРЕСА_2 , розміром 8 на 12 метрів, з фундаментом під нього до межі з житловим будинком, що знаходиться в АДРЕСА_1 та встановила по межі між домоволодіннями 2-х метрову суцільну огорожу

Згідно висновку будівельно-технічної експертизи № 0121/20 від 05.02.2020 року збудований ОСОБА_2 піднавіс по АДРЕСА_2 не відповідає діючим будівельним, протипожежним та санітарним нормам.

Так експерт вказав, що встановлені несучі опори піднавісу вмуровані в бетонний фундамент по лінії огорожі між двома домоволодіннями, що унеможливлює догляд за спорудою та здійснення поточного ремонту, відстань від межі суміжної земельної ділянки до найбільш виступаючої конструкції стіни будинку має бути не менше 1 метра. В той же час відстань від опор піднавісу до житлового будинку позивачки становить 0.98 м в точках Б-Д.

Розрахунок тривалості інсоляції (опромінення сонячним світлом) в будинку позивача неможливий.

Крім того, судовий експерт Скоц В.С. в судовому засіданні апеляційного суду щодо проведеної ним експертизи пояснив, що по АДРЕСА_2 збудований позивачем піднавіс зі сторони домоволодіння відповідача по АДРЕСА_1 , однак в будинку, що належить позивачу, неможливо встановити інсоляцію (затінення), оскільки зі сторони будинку, де збудований навіс, розташована їдальня, а не житлова кімната. Таким чином, згідно встановлених будівельних норм тривалість інсоляції (опромінення сонячним світлом) вимірюється лише у житлових кімнатах, а тому надати відповідь на запитання сторони позивача щодо затінення її будинку неможливо.

Крім того експерт роз`яснив, що порушення відповідачем при будівництві навісу діючих будівельних, протипожежних та санітарних норм заключається лише в тому, що піднавіс збудований до самої межі, хоча мав бути збудований на 1 м. від межі між земельними ділянками сторін.

Також експерт пояснив, що йому не ставились та ним не досліджувались питання чи замокає стіна будинку позивачки під час сильних дощів внаслідок будівництва під навісу, чи утворюються внаслідок цього сирість в будинку, чи утруднює чи робить неможливим наявність піднавісу обслуговування зовнішніх стін будинку позивачки тощо.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За нормами ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним свого права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із статтею 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. ст. 76, 77, 79, 80 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_3 як на підставу позову вона зазначала, що будівництво відповідачем під навісу призвело до того, що дана споруда затіняє її житлове приміщення, вода з під навісу стікає під її будинок і підмочує її помешкання.

При цьому у відповідності до ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

З усією очевидністю вбачається, що встановлення обставин, на які посилаються сторони в своїй позовній заяві: затінення під навісом її житлового приміщення, стікання води з піднавісу під її будинок і під мочення її помешкання причин руйнування приміщення, порушення меж необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Тобто в даному випадку такі обставини мають бути встановлені висновками експертиз, спеціалістів чи іншими письмовими доказами, складеними відповідними фахівцями у іншій галузі, ніж право.

В суді першої інстанції за клопотання позивача було проведено судову будівельно-технічну експертизу.

За висновком експертизи встановити розрахунок тривалості інсоляції неможливо, оскільки зі сторони будинку, де збудований навіс, розташована їдальня, а не житлова кімната, а згідно встановлених будівельних норм тривалість інсоляції (опромінення сонячним світлом) вимірюється лише у житлових кімнатах, а тому надати відповідь на запитання сторони позивача щодо затінення її будинку неможливо.

Дослідження питання стікання води на будинок позивачки та під мочення, утворення внаслідок цього сирості в будинку, утруднення чи неможливість обслуговування зовнішніх стін будинку позивачки експертом не здійснювалось так як таке питання перед експертом не ставилось.

Клопотань про призначення додаткової експертизи позивач перед суду не заявляла.

Також не надала суду інші письмові докази в підтвердження своїх позовних вимог та підстав позову щодо стікання води з під навісу на її будинок та підмочення її помешкання у вигляді висновків спеціалістів, актів обстеження органами місцевого самоврядування тощо

Крім того з висновку експерта та фотографій вбачається, що піднавіс обладнаний системою водовідведення та позивачем не доведено не спроможність даної системи захистити суміжний будинок від попадання та стікання на нього води.

Будь-яких інших доказів в підтвердження своїх позовних вимог та підстав позову щодо порушення своїх прав внаслідок дій відповідачки позивачкою суду надано не було, а тому висновки суду першої інстанції про відмову в позові за недоведеністю позовних вимог є законними та обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги, що судом не прийнято до уваги всі обставини справи та надані докази, зокрема той факт, що відповідачка збудувала свій піднавіс до будинку з порушенням санітарних та протипожежних норм, про ці порушення пожежних та санітарних норм було вказано у висновку експерта, збудована споруда порушує її законні права та інтереси, спричиняє затемненні в кімнаті, вікно якої виходить на ту сторону, як замокає стіна її будинку під час сильних дощів, очевидним є факт, що сонячне світло взагалі не дістається до цією частини її будинку. що спричиняє постійну темряву та сирість в будинку слід відхилити.

Апелянтом не доведено, що порушення позивачем при будівництві під навісу до будинку з порушенням санітарних та протипожежних норм щодо відстаней будівництва порушують саме її права як власника суміжного будинку у вигляді затемнення кімнати її будинку, замокання стіни її будинку, що спричиняє постійну темряву та сирість в будинку.

Достатніх та переконливих доказів в підтвердження своїх доводів щодо порушення своїх прав апелянтом суду надано не було, а вищевказані посилання є припущеннями, на яких не може ґрунтуватись рішення суду.

З цих же підстав не можуть бути підставою для скасування рішення суду і посилання апелянта на відсутність у відповідачки всіх необхідних дозвільних документи на початок здійснення будівництва під навісу.

Інших доказів в підтвердження своїх позовних вимог апелянтами надано не було.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 липня 2022 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчука

Л.М. Грох