Справа № 466/9272/19
Провадження № 2/466/154/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2022року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

секретаря с/з Шаповалової Ю.О.

справа № 466/9272/19; 2/466/154/22

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору- Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про поділ в натурі житлового будинковолодіння, -

установив:

07.11.2019 позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) про поділ в натурі житлового будинковолодіння, в якій просить поділити в натурі між ОСОБА_1 , з однією сторони, та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , з другої сторони, будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: виділити Кобилецькій 3. Й приміщення під літ: «1-3» площею 10.8 кв. м.; «1-4» площею 16.7 кв. м; «1-5» площею 18.9 кв. м.; ОСОБА_2 і ОСОБА_3 залишити (виділити) в будинку приміщення під літ: «1-1» площею 5.5 кв. м; «1-2» площею 5.9 кв. м.; під літ: «1-6» площею 6.4 кв. м.; під літ: «1-7» площею 8.5 кв. м.; під літ: «1-8» площею 12.4 кв. м, також всі господарські приміщення: погріб, під літ «Пг(А-І)»; сарай, під літ «Б»; вбиральня, під літ «В», без проведення грошової компенсації позивачці, зазначеної у висновку № 24-19Д від 18.07.2019 року інженерно-технічного дослідження; стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 понесені судові витрати, зокрема судовий збір та оплата послуг експерта.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона та відповідачі є співвласниками будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Їй належить 1/2 ідеальна частина будинковолодіння, відповідачу 1- 24/100 будинковолодіння; відповідачу 2 - 26/100 будинковолодіння.

Будинковолодіння складається з: 1) будинку площею 81.6 кв. м. в якому є три кімнати та кухня, під літ. «А-1» згідно висновку експерта 2) погріб, під літ «Пг(А-І)»; 3) сарай, під літ «Б»; 4) вбиральня, під літ «В»

Відповідач відмовляється в добровільному порядку надати згоду на виділ (поділ) нею належної їй частки в будинковолодіння, тому вона змушена звернутися в суд з позовною заявою.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 21.11.2019 провадження у справі відкрито та призначено до підготовчого засідання (т.1 а.с.40).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 05.06.2020 справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні (т.1 а.с.108).

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Сибаль О.Б. в судове засіданні не з`явились, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, просили суд позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях (т.1 а.с.223).

Відповідачі ОСОБА_2 та законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, хоча належним чином про час та місце розгляду справи неодноразово судом повідомлялись.

Представник відповідача ОСОБА_4 на адресу суду скерувала заяву про залучення її як представника неповнолітнього відповідача ОСОБА_3 та відмовити у задоволенні позову, а справу проваджененям закрити (а.с.48 т.1)

Представник третьої особи органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Миргород В.В. в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є співвласниками будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 належить 1/2 ідеальна частина будинковолодіння, ОСОБА_2 - 24/100 будинковолодіння; ОСОБА_3 - 26/100 будинковолодіння, що стверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта майна №187472389 (т.1 а.с.7-9).

Будинковолодіння складається з: 1) будинку площею 81.6 кв. м. в якому є три кімнати та кухня, під літ. «А-1» згідно висновку експерта 2) погріб, під літ «Пг(А-І)»; 3) сарай, під літ «Б»; 4) вбиральня, під літ «В», що сверджується копією технічного паспорту (т.1 а.с.10-).

Відповідно до висновку інженерно-технічного дослідження №12-19Д від 18.07.2019 (т.1 а.с.18-35):

Пропонується виділити ОСОБА_5 приміщення під літ: «1-3» площею 10.8 кв. м.; «1-4» площею 16.7 кв. м; «1-5» площею 18.9 кв. м

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити в будинку приміщення під літ: «1-1» площею 5.5 кв. м; «1-2» площею 5.9 кв. м.; під літ: «1-6» площею 6.4 кв. м.; під літ: «1-7» площею 8.5 кв. м.; під літ: «1-8» площею 12.4 кв. м, також всі господарські приміщення погріб, під літ «Пг(А-І)»; сарай, під літ «Б»; вбиральня, під літ «В».

Відповідно до висновку №18-21Д (додатковий до висновку інженерно-технічного дослідження №12-19Д від 18.07.2019) (т.1 а.с.227-230):

Влаштувати вхід ОСОБА_1 зі сторони приміщення 1-5 технічно можливо, при, цьому ОСОБА_1 необхідно буде влаштувати коридор (додаток1, Варіант 2 (додатковий)).

Поділ господарських будівель та розрахунок компенсації за відхилення від ідеальної частки відповідно до Варіанту 1, Висновку 24-19Д.

Нормами чинного законодавства України визначено, що правовий режим спільної власності визначається нормами Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною власністю здійснюється за згодою всіх її власників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Відповідно до ст.,ст. 358, 364 ЦК України кожен із співвласників спільної гласності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній власності.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

У частинах першій, третій статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників».

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

З такими висновками погодилась Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 березня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц (провадження № 14-43цс20).

Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 03.03.2021 року в справі № 295/451/16-ц.

Згідно із ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян за жилий будинок" №7 від 04.10.1991 р.:

При вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом

У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст. 119 ЖК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Однак, позивач зазначила в позові, що допускає відмову від компенсації за зменшену частку та такої вимоги не ставить.

У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради.

При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена -(ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Судом встановлено, що існує технічна можливість виділення кожній зі сторін самостійних і відособлених об`єктів нерухомості на виділ яких сторони мають право відповідно до норм чинного законодавства, при чому із даних технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, вбачається, що сам поділ належного сторонам на праві спільної часткової власності житлового будинку з надвірними спорудами можливий таким чином, щоб кожному з них була виділена та частина садиби, яка перебуває у їхньому індивідуальному користуванні.

Таким чином суд, дослідивши усі обставини справи, вивчивши доводи та докази якими сторони обґрунтовують свої вимоги, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позовні вимоги позивача задоволені повністю, а матеріали справи не містять відомостей про звільнення відповідачів від сплати судового збору, то суд вважає за необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,40грн. з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 247, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Поділити в натурі між ОСОБА_1 , з однією сторони, та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з другої сторони, будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: виділити Кобилецькій 3. Й приміщення під літ: «1-3» площею 10.8 кв. м.; «1-4» площею 16.7 кв. м; «1-5» площею 18.9 кв. м.; ОСОБА_2 і ОСОБА_3 залишити (виділити) в будинку приміщення під літ: «1-1» площею 5.5 кв. м; «1-2» площею 5.9 кв. м.; під літ: «1-6» площею 6.4 кв. м.; під літ: «1-7» площею 8.5 кв. м.; під літ: «1-8» площею 12.4 кв. м, також всі господарські приміщення: погріб, під літ «Пг(А-І)»; сарай, під літ «Б»; вбиральня, під літ «В», без проведення грошової компенсації позивачці, зазначеної у висновку № 24-19Д від 18.07.2019 року інженерно-технічного дослідження

Стягнути з ОСОБА_2 та представника неповнолітнього відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень сорок коп.),а саме-з кожного відповідача по 384,20 (триста вісімдесят чотири гривні двадцять коп.).

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП невідомо, АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, АДРЕСА_1 ;

Законний представник відповідача: ОСОБА_4 , РНОКПП невідомо, АДРЕСА_2 ;

Третя особа: орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, м. Львів, вул. Липинського,11.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В. В. Свірідова