Справа № 333/6196/21
Провадження № 2-др/333/10/22
УХВАЛА

Іменем України

01 липня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Дмитрієвої М.М.

за участю секретаря Смаковського І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження, заяву представника позивача адвоката Тивоненка Данила Руслановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у справі № 333/6196/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Чубарев Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні судді Дмитрієвої М.М. перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Чубарев О.О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

14 червня 2022 року судом було ухвалено рішення у справі № 333/6196/21, в якому не вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами, а саме витрат на правову допомогу в розмірі 16500,00грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 454,00 грн. за подачу заяви про забезпечення позову до його подання.

21 червня 2022 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Тивоненка Данила Руслановича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №333/6196/21.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 червня 2022 року заяву прийнято до розгляду, призначено судове засідання.

13 жовтня 2021 року до суду надійшло клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, оскільки до позовної заяви не додано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, в тому числі перерахування адвокату гонорару у сумі 36 500,00грн.

У судове засідання позивач та його представник, повідомлені своєчасно та належним чином, не прибули, до суду представник позивача надав заяву про проведення судового засідання за його відсутністю, на винесенні додаткового рішення наполягав.

Відповідач, повідомлений своєчасно та належним чином, у судове засідання свого представника не направив, до суду направляв клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу.

Треті особи, повідомлені своєчасно та належним чином, у судове засідання не прибули, причини їх неявки суду не відомі.

Оскільки учасники справи у судове засідання не прибули, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

02 вересня 2021 року адвокат Тивоненко Д.Р. та Стрижаченко О.О. украли договір №02/09 про надання професійної правничої допомоги.

На підставі зазначеного договору 03 вересня 2021 року адвокат Тивоненко Д.Р. та Стрижаченко О.О. склали перелік та вартість послуг за договором та 06 вересня 2021 року акт №1 надання послуг до договору № 02/09 від 02 вересня 2021 року про надання правової допомоги.

Судом встановлено, що при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Чубарев Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, у сумі 16 500, 00 грн. та питання щодо стягнення суми сплаченого судового збору за подання заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви до суду у розмірі 454,00грн.

Відповідно до ч.ч. 1-3 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Згідно з п. 5.1. договору №02/09 від 02 вересня 2021 року про надання професійної правничої допомоги, розмір гонорару Адвокатського бюро, а також умови і порядок його справи визначається у додатках до цього Договору.

Відповідно до п. п. 1, 3 акту № 1 від 06 вересня 2021 року надання послуг до договору №02/09 від 02 вересня 2021 року про надання професійної правничої допомоги, загальна ціна наданих послуг становить 16 500,00грн. Строк внесення клієнтом плати за надані послуги протягом 10 робочих днів з моменту набрання законної сили рішенням по справі.

Велика Палата ВС у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц зазначила, що якщо угода про надання правової допомоги не визначає порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо зміст цієї угоди (форма його викладу) не може свідчити про безумовну домовленість сторін про порядок обчислення гонорару та порядок його сплати, враховуючи, що відповідач заперечує визначений розмір гонорару. Верховний Суд зазначив, що визнаним міжнародним стандартом здійснення адвокатської діяльності є принципи чесності та добропорядної репутації адвоката, який відображений в етичних кодексах поведінки адвокатів та який розповсюджується на всі напрями професійної діяльності адвоката. Договір про надання правової допомоги має відповідати вимогам Закону та Правилам, а також визнаним міжнародним та національним стандартам надання правової допомоги. Верховний Суд виходить з того, що правові підстави для стягнення винагороди адвоката за надані послуги (гонорар) мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а саме договором про надання правової допомоги, письмовими документами про проведені розрахунки між сторонами договору.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові ВС від 18.12.2019 року по справі N522/17845/15-ц у якій суд зазначив, що правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно із частиною першою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина третя статті 27 Закону).

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (частина п`ята статті 626 ЦК України).

Отже, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 83 ЦПК України).

Суду надано документи, що містять детальний опис робіт (наданих послуг), а на підтвердження виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) під час розгляду цієї справи надано акт надання послуг. Надані докази підтверджують погодження між адвокатом Тивоненко Д.Р. та ОСОБА_1 розміру фіксованого розміру гонорару, який складає 16 500, 00 грн.

Водночас суду не надано документи, які підтверджують здійснення оплати фіксованого розміру гонорару адвоката в розмірі 16 500, 00 грн., а саме квитанції до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках цієї справи.

Суд вважає, що за таких обставин позивач не довів свої витрати на професійну правничу допомогу адвоката, а тому відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення по справі в цій частині.

Вирішуючи питання про винесення додаткового рішення по вказаній справі в частині стягнення суми судового збору у розмірі 454,00грн., сплаченої позивачем за подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви до суду, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні цієї вимоги, оскільки судом під головуванням судді Дмитрієвої М.М. не приймалося рішення про забезпечення позову до подання позовної заяви та копії такої ухвали суду не надано, як і квитанції про сплату судового збору у розмірі 454,00грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстави для ухвалення додаткового рішення відсутні, тому у задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 247, 265, 270 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника позивача адвоката Тивоненка Данила Руслановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у справі №333/6196/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Чубарев Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва