Справа № 347/2003/21
Провадження № 2/347/72/22
У Х В А Л А

04 липня 2022 року м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю. С.,

за участю:

секретаря с/з Рибчук Х. Д.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку в частині покупця та перевід на позивача прав покупця за цим договором, про визнання права власності на частину житлового будинку, про припинення права власності на частину житлового будинку, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад доводів заявника.

В провадженні Косівського районного суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку в частині покупця та перевід на позивача прав покупця за цим договором, про визнання права власності на частину житлового будинку, про припинення права власності на частину житлового будинку.

27.06.2022 року ОСОБА_1 подала через канцелярію Косівського районного суду Івано-Франківської області заяву про відвід головуючої судді Кіцули Ю.С. В обґрунтування вимог заяви, стверджувала, що 22.06.2022 року ОСОБА_1 стало відомо, суддя Кіцула Ю.С. задовольнила заяву про відвід у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виділення в натурі частки із спільної власності, яка перебувала у судді в провадженні.

Керуючись ст. 43 ЦПК України ОСОБА_1 заявила відвід судді Косівського районного суду Кіцулі Ю.С. у зв`язку із настанням обставин, що викликають сумнів в її неупередженості та об`єктивності. ОСОБА_1 вважає, що у разі якщо суддя Кіцула Ю.С. задоволила заяву про відвід у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виділення в натурі частки із спільної власності, тобто на думку заявника визнала наявність підстав, які свідчать про неупереджене ставлення судді до ОСОБА_1 , як до учасника процесу, то при розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку в частині покупця та перевід на позивача прав покупця за цим договором, про визнання права власності на частину житлового будинку, про припинення права власності на частину житлового будинку, ставлення до справи та дії судді Кіцули Ю.С. будуть аналогічними.

А тому з цих підстав, просила заяву про відвід судді Кіцули Ю.С. - задовольнити.

Згідно ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд вважає за можливе розглянути заяву про відвід судді у відповідності до вимог ч.8 ст.40 ЦПК України, без повідомлення учасників по справи.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Перевіривши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Щодо доводів заяви, про існування інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до пунктів 3, 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, або якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.1 ч. 2, ч. 8 ч. 11 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Згідно ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

У відповідності до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності з п. 66 Рішення ЄСПЛ (Справа «Мироненко і Мартенко проти України, заява № 4785/02») безсторонність судді за усталеною практикою Суду для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Відповідно до об`єктивного критерію, визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

З огляду на те, що зовнішні прояви можуть мати певну важливість, ЄСПЛ у справі «De Cubber v. Belgium» зазначив, що «правосуддя має не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться». Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві («Wettstein v. Switzerland», «Castillo Algar v. Spain», «Білуха проти України»).

Отже, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Так, достатнім для відводу є обґрунтоване припущення, що суддя у силу дії певних чинників не зможе виглядати в очах незацікавлених спостерігачів безстороннім та неупередженим.

Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зайнятий з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язанні між собою («Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарии», а також «Екедемі Трейдинг Лтд» та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви»).

Суд звертає увагу й на ті зовнішні ознаки незалежності, що можуть стосуватись навіть гіпотетичної можливості впливу на Європейський суд іноді визнається достатнім, щоб поставити під сумнів незалежність суду (рішення у справах «Белілос проти Швейцарії», «Очолан проти Турції»). Європейський суд застерігає, що навіть самі лише сумніви розсудливого спостерігача в тому, що суд незалежний та неупереджений, можуть мати певне значення в розумінні забезпечення громадянам права на справедливий суд (рішення у справах «Ферантелі та Сантанджело проти Італії», «Хаусчілдт проти Данії».

Згідно ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «кожен має право на справедливий розгляд його справи… незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків …».

Зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідним для гарантування рівності сторін перед судом (п. 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 КМ РЄ).

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

В той же час, реалізація принципу верховенства права, визначеного статтею 10 Цивільного процесуального кодексу України є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Проте обґрунтовуючи вимоги заяви про відвід головуючій судді, ОСОБА_1 посилалась на ту обставину, що в іншій справі за участю тих же сторін головуючою суддею вже було задоволено заяву про відвід, отже тим самим суддя визнала факт своєї упередженості щодо учасників справи.

Однак суд звертає увагу, що висновок та мотиви ОСОБА_1 є такими, що спростовуються встановленими та описаними в ухвалі суду мотивами. Так, суд констатує той факт, що в провадженні судді Кіцули Ю.С. перебуває три цивільних справи з різним предметом спору, за участю сторін ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , та інших. Судом дійсно було задоволено заяву про відвід судді в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про виділення в натурі частки із спільної власності, виходячи з практики ЄСПЛ, а саме, що якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви») наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

З огляду на те, що в провадженні судді Кіцули Ю.С. перебуває три цивільних справи за участю одних і тих же сторін, з метою уникнення сумніву в упередженості та об`єктивності розгляду справи, судом було задоволено заяву про відвід в одній із них.

Проте, в даному випадку оцінюючи підстави заявлені ОСОБА_1 для відводу головуючої судді, приходжу до висновку, що такі є абсолютно надуманими.

Оцінюючи, чи наявні підстави для відводу за суб`єктивним критерієм, суд констатує, що відсутні будь-які підстави стверджувати, що головуюча-суддя Кіцула Ю.С. має та виявляє особисту упередженість під час розгляду цієї справи. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Доказів протилежного заявницею ОСОБА_1 не надано й судом не здобуто.

За об`єктивним критерієм підлягає встановленню, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи є побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно підтвердженими. Однак і таких доказів ОСОБА_1 не надано.

Суд оцінює обставини у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Таким чином, доводи заяви не можуть слугувати підставою для відводу судді Кіцули Ю.С. та свідчити про наявність сумнівів у її неупередженості та об`єктивності.

Відповідно до ч.3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Дослідивши заяву ОСОБА_1 про відвід вважаю заяву необґрунтованою, а тому її слід передати для розгляду в порядку, встановленому ч.2 ст. 14 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.33, 36-37, 39, 40-41, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючої судді Кіцули Ю.С. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку в частині покупця та перевід на позивача прав покупця за цим договором, про визнання права власності на частину житлового будинку, про припинення права власності на частину житлового будинку - визнати необґрунтованою.

Вирішення заяви про відвід головуючій судді Кіцулі Ю.С. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку в частині покупця та перевід на позивача прав покупця за цим договором, про визнання права власності на частину житлового будинку, про припинення права власності на частину житлового будинку, разом із матеріалами цивільної справи №347/2003/21 - передати судді, який визначається у порядку встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.С. Кіцула