справа № 399/716/21
провадження № 2/399/35/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Шульженко В.В., при секретарі судового засідання Бобрик І.О., за участі представника відповідача, адвоката Луньової А.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Онуфріївка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Альфа - Банк про визнання кредитного договору недійсним та стягнення незаконно отриманих коштів в порядку захисту прав споживачів (справа №399/716/21),

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просив визнати несправедливим та недійсним пункт 4.1 «Пакет послуг за РКО» Паспорту споживчого кредиту №501149872 від 04.06.2019 року та Додатку №1 до Угоди про надання кредиту №501273577 від 28.10.2020 року Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг в частині сплати комісії за розрахунково-касове обслуговування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.10.2020 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір № «Акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту» №, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якого (розділ Умови споживчого кредиту) банк надав кредит у розмірі 23250,00 грн. під 35% річних строком на 48 місяців. Окрім іншого, до складу щомісячних платежів за користування кредитом було встановлено щомісячну плату за розрахунково-касове обслуговування основної картки в сумі 418,50 грн. щомісячно. Зазначив, що примірник договору йому на руки не видали, було видано лише паспорт споживчого кредиту в дуже поганій якості, надрукований дрібним шрифтом, і з умовами кредиту було запропоновано ознайомитися самостійно на сайті банку.

Зазначає, що за користування коштами він повинен був сплачувати відсотки з щомісячним пониженням у зв`язку із погашенням частини тіла кредиту та 418,50 грн. комісійної винагороди за розрахунково-касове обслуговування. Сплачував передбачений паспортом кредиту мінімальний платіж і був впевнений, що виконує свої зобов`язання перед банком, проте в травні 2021 року йому стали надходити повідомлення про великі суми заборгованості за кредитною карткою, розібравшись, йому стало відомо про вирахування за рахунок кредитних коштів плат за РКО. Вважає встановлення плат за РКО незаконним. Зазначає, що згідно з отриманими виписками всього за період користування кредитом за РКО ним було сплачено 4537,63 грн.

Нормативно-правовим обґрунтуванням наводить положення ст.ст. 626, 628, 638, 1054, 526, 203, 215 ЦК України.

Відповідно до ст. 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. За положеннями ЗУ «Про споживче кредитування» наводить визначення термінів договору про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом та що може включатися до них.

Наводить практику Верховного Суду у справі №766/8096/20 від 07.04.2021 щодо права банку встановлювати комісії та інші платежі за додаткові, супутні послуги кредитодавця (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно), що включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Разом з тим, до загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Наводить положення ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», ч.1, ч.2 та ч.5 ст. 18 зазначеного закону в частині того, що продавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Таким чином, позивач вважає, що умови договору від 28.10.2020 року №501273577 щодо стягнення з нього РКО мають бути визнані недійсними. Та зазначає, що за користування кредитними коштами повністю сплатив всі кошти та повернув кредит в повному обсязі. Тому, вважає, що підлягають поверненню незаконно стягнуті з нього суми.

Ухвалою суду від 27.10.2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 23.11.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

24.12.2021 року надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 11.01.2022 року встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи та продовжено строк підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 30.03.2022 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, 30.03.2022 року від представника позивача, адвоката Пахомової А.І. надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивача, позов підтримують.

За правилами ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Представник відповідача, адвокат Луньова А.Г. в судовому засідання зазначила, що банк заперечує проти всіх доводів позову та проти всіх обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, вважає їх безпідставними та спрямованими на уникнення відповідальності. Зокрема, представник зазначила, що позивач особисто підписав договір та будь-які заперечення при підписанні не висловлював, жодного тиску працівниками банку на нього не здійснювалося. Позивач підписав Анкету-заяву, оферту, додаток №1, паспорт споживчого кредиту, отримав від банка акцепт, які складають у сукупності кредитний договір, погодився з умовами кредитування, що свідчить про дотримання форми договору, визначеної законом. В оферті позичальник своїм підписом підтвердив факт отримання від банку підписаного ним акцепту. Зазначила, що з оферти видно, що саме позивач звернувся до АТ «Альфа-Банк» із пропозицією укласти кредитний договір і саме він запропонував його істотні умови. 28.10.2020 року підписано акцепт на укладання угоди про надання кредиту №501273577, якою прийнято пропозицію позивача на умовах оферти. Згідно абз. 3 р.2 Інші умови укладеної між сторонами угоди, позичальник підписанням даної оферти беззастережно підтвердив, що попередньо ознайомлений у письмовій формі: зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту, з нормами закону про Споживче кредитування та нормативними актами НБУ, зі змістом довідки про систему ГВФО. Такі ж дані про ознайомлення позичальника містяться в оферті на укладання угоди про надання кредиту, вказані документи були підписані позивачем та не заперечувались ним. Сторони також підписали паспорт споживчого кредиту та графік платежів, які також були надані позивачу та підписані ним, при цьому вказано, що він підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування.

Представник зазначила, що 10.06.2017 року набрав чинності ЗУ «Про споживче кредитування», згідно із ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», в редакції, чинній на момент укладення оспорюваного договору, цей закон застосовується до відносин споживчого кредитування лише у частині, що не суперечить ЗУ «Про споживче кредитування». За змістом ст.1 ЗУ «Про споживче кредитування» навела визначення договору про споживчий кредит. Зазначила, що для цілей обчислення реальної річної % ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом, до яких включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника. Зазначила, що ст.ст.2, 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», передбачена така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком індивідуально, а затверджується внутрішніми актами. Таким чином, ЗУ «Про споживче кредитування» прямо передбачені можливість банками передбачати у кредитному договорі нарахування та сплату комісії які позичальник зобов`язаний сплатити. При цьому, згідно ч.12 ст.47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює % ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Тому, така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту існує, визначається кожним банком індивідуально та може бути погоджена сторонами у кредитному договорі.

А тому, всі норми ЗУ «Про захист прав споживачів», які суперечать викладеним нормам ЗУ «Про споживче кредитування», в тому числі ті, що забороняли встановлення комісії, не можуть застосовуватись до відносин споживчого кредитування з огляду на ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Постановою НБУ від 08.06.2017 року №49 затверджені Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної % ставки за договором про споживчий кредит, які розроблені відповідно до ЗУ «Про банки і банківську діяльність», «Про НБУ», «Про споживче кредитування», встановлюють порядок та методику розрахунку загальної вартості кредиту для споживача. Згідно з п.8 зазначених Правил, банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Представник зазначила, що позивач навмисно намагається перекрутити норми чинного законодавства, хибно тлумачити їх на свою користь, та посилаючись виключно на норми, що втратили силу на момент виникнення спірних правовідносин. Вважає, що даний позов подано з метою уникнення зобов`язань, зменшення своїх витрат.

Також представник відповідача зазначила, що навіть, якщо позивач у чомусь і не розібрався, то є графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та орієнтованої реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який підписаний позивачем та в якому наявна графа 8 розрахунково-касове обслуговування.

Також представник зазначила, що дійсно до 2017 року ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», регулювалися правовідносини у сфері кредитних правовідносин. Проте у 2017 році зазначена норма статті змінилася, та зазначений Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

10.06.2017 року набрав чинності ЗУ «Про споживче кредитування», відповідно до ст. 1 якого договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Під час укладення договору позивач отримав паспорт споживчого кредиту, належним чином ознайомився із умовами кредитування, не відмовився від укладення договору, підписав усі документи, отримав кошти, витратив їх, виконував умови договору, а потім вирішив собі зменшити відповідальність. При цьому, представник відповідача зазначила, що у позивача було право протягом 14 днів відмовитися від укладеного договору та повернути тіло кредиту, проте таким своїм правом він не скористався. А навпаки звернувся до суду на несправедливість умов договору. Проте, матеріалами справи, на думку представника відповідача, підтверджено той факт, що умови укладеного договору не є несправедливими, та підтверджують той факт, що саме позивач ухиляється від виконання взятих на себе обов`язків.

Оголосивши стислий зміст позовної заяви (ч.7 ст. 223 ЦПК України), заслухавши в судовому засіданні представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, врахувавши, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить наступного висновку.

Судом встановлено, що 28.10.2020 року позивач звернувся до відповідача із офертою на укладання угоди про надання кредиту №501273577, обслуговування кредитної кратки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с.60-63), в якій запропонував умови споживчого кредиту та в додатку №1 до цієї угоди та додатку №4 до договору, що є невід`ємною частиною угоди, запропонував визначити: загальний розпис складових загальної вартості кредиту реальної річної процентної ставки, графік платежів з повернення кредиту, сплати % за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за угодою. Запропоновані умови споживчого кредиту - «кредит готівкою», сума кредиту 23250,00 грн., процентна ставка 35%, фіксована, строк кредиту 48 міс. Під час користування кредитом позивач запропонував відповідачу надавати йому послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені пунктом 1 оферти та договору, за надання яких запропонував встановити комісійну винагороду, а саме: за обслуговування кредиту 1.80 % від суми кредиту, зазначеної в цій оферті без ПДВ. Кредит надається позичальнику для власних потреб, розмір 23 000,00 грн. Та, зазначено, що всі відносини між позивачем та відповідачем, що не врегульовані угодою, запропонував врегулювати договором, який визначає всі інші умови надання та користування кредитом. Права та обов`язки сторін, відповідальність сторін, додатково до тих, що вказані в угоді, і є невід`ємною частиною угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті банку: www. alfabank.ua. Зазначено про те, що тарифи є невід`ємною частиною договору та розміщені на сайті Банку: www. alfabank.ua.

Також наявний запис та підпис позивача про те, що: «підпис позичальника на цьому договорі свідчить про отримання ним всієї інформації про умови кредитування, та про те, що Акцепт пропозиція на укладання угоди про надання споживчого кредиту №501273577, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 28.10.2020 року отримав позичальник у дату укладання цієї оферти», та наявний підпис позичальника.

Акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб (Публічна пропозиція) підписана позивачем та відповідачем (а.с.60 на звороті).

Відповідно до паспорта споживчого кредиту (а.с.32, 61) судом встановлено, що тип кредиту споживчий кредит, сума ліміту кредиту 23250, 00 грн. строк кредитування 48 місяців. У розділі інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, сторонами передбачено, зокрема, розмір платежу 418,50 грн., пакет послуг за РКО. Також позивачем зазначено та скріплено підписом про те, що ним підтверджено отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних ним умов кредитування. Підтверджено отримання ним всіх пояснень необхідних для забезпечення можливості оцінити чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього, в тому числі в разі невиконання ним зобов`язань за таким договором.

Із графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та орієнтовної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а.с.33, 63 на звороті), судом встановлено, що останній є додатком №1 до угоди про надання кредиту №501273577 від 28.10.2020 року, підписаний сторонами та зазначено про те, що підпис позичальника на договорі свідчить про отримання ним всієї інформації про умови кредитування. Зазначений графік платежів у графі 8 містить інформацію про такі платежі та додаткові супутні послуги, як розрахунково-касове обслуговування, в розмірі щомісячного платежу 418,50 грн. Дата щомісячного платежу до 28-го числа кожного місяця у розмірі мінімального щомісячного платежу 1324,59 грн.

Із виписки по рахунку з кредитною карткою за період з 01.01.2020 року по 27.05.2021 року (а.с. 31 та на звороті) видно, що 28.10.2020 року відбулося перерахування банком коштів за кредитним договором №501273577 від 28.10.2020 року, ОСОБА_1 , в сумі 23 000 грн. 01.11.2020 року, 26.11.2020 року, 15.01.2021 року відбулося збільшення кредитного ліміту. Позивачем поповнено картку з метою погашення кредиту 24.11.2020 року на суму 1400,00 грн., 23.12.2020 року на суму 50,00 грн., 14.01.2021 року на суму 900,00 грн., 01.03.2021 року на суму 1400,00 грн. Також видно про використання позивачем платіжної картки на власні потреби про що свідчить інформація про зняття готівки в банкоматі, розрахунок карткою при купівлі товарів.

Виписка по рахунку з кредитною карткою за період з 01.01.2021 року по 27.05.2021 року (а.с. 30) містить інформацію за період відповідних місяців 2021 року про які зазначено у виписці, що міститься на а.с.31 та була досліджена судом.

Тобто із зазначених виписок судом встановлено, що позивач користувався платіжною карткою та кредитними коштами, за період з 01.01.2020 року по 27.05.2021 на погашення кредиту позивачем сплачено чотири платежі на загальну суму 3750,00 грн. Банк збільшував кредитний ліміт та за рахунок зазначеного проводив списання коштів за кредитом, оскільки позивач за графіком платежів не вносив кошти з метою погашення кредиту.

Суд враховує те, що позивачем особисто долучено до позовної заяви паспорт споживчого кредиту, графік платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та орієнтовної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, що свідчить про те, що позивач при укладенні договору був обізнаний з усіма його умовами, прийняв та погодив їх та взяв на себе кредитні зобов`язання. Також суд враховує інформацію зазначену у виписках (а.с. 30,31) згідно з яких вбачається, що позивачем чотири рази здійснювалися платежі на погашення кредиту, що також свідчить про прийняття умов договору та про обізнаність з графіком платежу, сукупною вартістю споживчого кредиту та сумами платежу.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За положеннями ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору є підписи сторін.

10.06.2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року № 1734-VIII (далі Закон №1734- VIII), який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-ХІІ (далі Закон №1023-ХІІ), в редакції чинній на момент укладення оспорюваного договору, цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

За змістом ст. 1 Закону №1734- VIII договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (п.11); загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (п.4); реальна річна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту (п.8); споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту (п.10); споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п.11).

Отже, для обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом, до яких включаються витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону № 1734-VIII, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються:

доходи кредитодавця у вигляді процентів;

комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо;

інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Згідно із частинами першою та другою статті 12 Закону № 1734-VIII у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору.

У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін.

Методика розрахунку загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договорами про споживчий кредит встановлена Правилами розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджені постановою Національного банку України від 08 червня 2017 року № 49 (далі - Правила).

Згідно з пунктом 5 Правил банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Отже, законодавством передбачено право банку встановлювати комісії та інші платежі за додаткові, супутні послуги кредитодавця (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно), що включаються до загальних витрат за споживчим кредитом.

Крім того, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, передбачена ст. 9 Закону № 1734-VIII. Згідно з частинами 1, 2 зазначеної статті кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту . Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Тобто, додатком 1 до Закону № 1734-VIII є паспорт споживчого кредиту. Інформація яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), згідно з п.4 якого передбачено надання інформації щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача із зазначенням, зокрема, платежів за супровідні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання договору, грн., де зазначається розмір платежу та база його розрахунку.

Отже, положення Закону № 1734-VIII допускає, що укладення договору про споживчий кредит може бути пов`язано з необхідністю отримання споживачем додаткових чи супутніх послуг кредитодавця або третіх осіб, відносить договір страхування до договорів про надання додаткових чи супутніх послуг, але вимагає, щоб відомості про це були відображені в паспорті споживчого кредитування, з яким кредитодавець має ознайомити позичальника в письмовій формі до укладення договору про споживчий кредит, при цьому інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит, має бути зазначена в такому договорі.

Судом встановлено, що відповідачем у п.4 паспорту споживчого кредиту позивачу надано інформацію про платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання договору, а саме розмір платежу 418,50 грн., база розрахунку - пакет послуг за РКО (а.с.32,61). Вказаний паспорт споживчого кредиту наданий позивачу та останнім підписаний.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 року №2121-ІІІ (далі Закон №2121-ІІІ), передбачена така форма витрат, як плата за обслуговування кредиту, яка визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами; банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Відповідно до ч.1 ст. 55 Закону №2121-III відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що така форма витрат, як оплата за обслуговування кредиту визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та може бути погоджена сторонами у кредитному договорі.

Всі норми Закону України «Про захист прав споживачів», які суперечать нормам Закону України «Про споживче кредитування», не можуть застосовуватися до відносин споживчого кредитування з огляду на ст. 11 зазначеного Закону України «Про споживче кредитування».

На момент укладення кредитного договору позивач не звертався до банку із заявою про надання роз?яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодився зі всіма умовами такого договору, в тому числі з тими, що оспорює.

В оспорюваних пунктах кредитного договору чітко та недвозначно зафіксовано розмір платежу та база розрахунку за пакет послуг за РКО.

За змістом статей 6, 626, 627, 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, позивач мав можливість не вступати у кредитні відносини із відповідачем, якщо дійсно вважав встановлення плати за додаткові та супутні послуги, а саме за РКО у разі порушення позичальником встановлених кредитним договором зобов`язань несправедливою умовою, натомість позивач погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписавши кредитний договір, позивач засвідчив, що погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором.

Суд, дослідивши умови кредитного договору, у тому числі строк кредитування, та умови стосовно плати за розрахунково-касове обслуговування, не вбачає у цьому дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Позивач ознайомившись з умовами паспорта споживчого кредиту мав реальну можливість відмовитися від укладення кредитного договору та на момент його підписання, додаткових вимог щодо спірних умов договору не заявляв, у подальшому виконував його умови та покладені на нього договірні зобов`язання, сплачуючи кредит, що свідчить про свідоме визнання позивачем умов договору, в тому числі його оспорюваних умов.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 1734-VIII споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів, чого позивачем зроблено не було.

Зазначене у сукупності свідчить про безпідставність позовних вимог щодо визнання несправедливим та недійсним відповідних пунктів кредитного договору в частині сплати за розрахунково-касове обслуговування, відповідно суд приходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в цій частині через його необґрунтованість.

Оскільки інша позовна вимога (стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 4537,63 грн.) є похідною та взаємопов`язаною із позовною вимогою про визнання несправедливим та недійсним відповідних пунктів кредитного договору, то у її задоволенні слід також відмовити.

В порядку визначеному ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається в порядку визначеному пп.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство "Альфа-Банк", код за , адреса місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100.

Повний текст рішення суду складено 17.06.2022 року.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області В.В. Шульженко