233 № 233/5438/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Д о д а т к о в е

16 лютого 2022 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого - судді Наумик О. О., за участі секретаря судового засідання Ситюк А. С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №233/5438/21 за позовом ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», третя особа без самостійних вимог - приватний виконавець Виконавчого округу Донецької області Олійник Олег Іванович, - «про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню»,

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2022 року у цивільній справі №233/5438/21 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований у реєстрі за № 55402, про звернення стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» заборгованості за кредитним договором №3260819 від 27.11.2020, укладеним ОСОБА_1 із Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», у загальній сумі 26590 (двадцять шість тисяч п`ятсот дев`яносто) грн 00 коп.

Також стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908 грн 00 коп.

При ухваленні рішення в частині вирішення питання розподілу між сторонами судових витрат судом не було вирішено питання щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 270 ЦПК України передбачено ухвалення судом з власної ініціативи додаткового рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч.1).

Як визначено ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, п.1 ч.3 статті 133 ЦПК України відносить витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ст.137 ЦПК України:

«1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами».

Тобто розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, входить до предмету доказування у справі.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу стороною позивача надані:

- Договір про надання правової допомоги б/н від 10.11.2021 (а.с.15);

- протокол узгодження вартості послуг від 10.11.2021 до «Договору про надання правової допомоги б/н від 10.11.2021» з описом послуг, які зобов`язався виконати адвокат: підготування та направлення адвокатських запитів, складання позовної заяви та підготування пакету документів для подання до суду, представництво у разі необхідності в суді (а.с.16);

- оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру №27/11/21 від 27.11.2021 про оплату позивачем 3000,00 грн на підставі Договору про надання правової допомоги б/н від 10.11.2021 (а.с.19).

Клопотання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, відповідачем не заявлене.

При вирішенні питання розподілу судових витрат, судом оцінені витрати позивача, що мають бути компенсовані за рахунок відповідача, враховане їхнє фактичне понесення, а також оцінена їх необхідність.

Також судом враховане таке:

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року (справа № 904/4507/18) вказала на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Ураховуючи наведене, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат, виходячи з вищенаведених критеріїв та обставин справи, суд дістає висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню у сумі 3000,00 грн, які належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.265,270 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Доповнити рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2022 року за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (пр. Перемоги, 90-А, м. Київ, 03062, ),

третя особа без самостійних вимог - приватний виконавець Виконавчого округу Донецької області Олійник Олег Іванович (вул. Макара Мазая, 6, м. Маріуполь, Донецька область, 87531), -

«про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню» абзацом такого змісту:

«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) грн 00 коп.».

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: