Справа № 161/8822/19 Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л. М.
Провадження № 22-ц/802/184/22 Категорія: 39 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Карпук А.К., Матвійчук Л.В.,

з участю секретаря судового засідання Черняк О.В.,

представника позивача Кононова І.К.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю « Брайт К» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 жовтня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

28 травня 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Як підставу позову позивач зазначає, що відповідно до кредитного договору від 21 вересня 2007 року, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 , остання отримала кредитні кошти в розмірі 50 000,00 доларів США, терміном до 20.09.2022 року. В забезпечення кредитного року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 були укладені договір поруки та іпотечний договір. 20.02.2018 року між Банком та ТОВ «АНСУ» були укладені договори про відступлення права вимоги за кредитним договором, іпотечним договором. У зв`язку з тим, що відповідачі значний час не виконують своїх зобов`язань, 11.03.2019 року позивач направив останнім про дострокове повернення усієї суми кредиту та відсотків за користування кредитом. Вимоги позивача не виконані.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 жовтня 2019 року позов задоволено.

Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ТзОВ «АНСУ» заборгованість за кредитним договором №Ф1-07/56393-07 від 21.09.2007 року в розмірі 33 956,08 доларів США, з яких: строкова заборгованість за кредитом - 15 110,20 доларів США, прострочена заборгованість по кредиту - 11 111,20 доларів США, заборгованість по процентам - 176,45 доларів США, прострочена заборгованість по процентам - 7 558,23 доларів США.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 листопада 2021 року в задоволені заяви відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення в справі №161/8822/19 відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на постановлене судове рішення, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог банку до неї та поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволені позову про стягнення боргу з поручителя відмовити, а щодо стягнення заборгованості з позичальника відмовити частково з врахуванням строків позовної давності.

В апеляційній скарзі відповідач не заперечує тієї обставини, що вона як боржник не виконувала взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по тілу кредиту та процентах, однак просить застосувати строк позовної давності.

Та вказує на пропуск банком строку визначеного ч 4 ст. 559 ЦК України, тому вважає, що порука припинилась та заборгованість з поручителя не підлягає стягненню.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 16 червня 2022 року залучено ТзОВ «Фінансова компанія «Брайт-К» до участі у справі в якості позивача, як правонаступника ТзОВ «АНСУ» .

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 21.09.2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», був укладений кредитний договір № Ф1-07/56393-07 , відповідно до якого банк надав, а позичальник отримав кредитні кошти в сумі 50 000 доларів США терміном до 20.09.2022 року з встановленням плати за користування кредитними коштами в розмірі 12,75 проценти річних та графіку зниження розміру заборгованості, а також щомісячної комісійної винагороди у розмірі 126,25 гривень.

Відповідно до п.2.2 кредитного договору для обліку наданих Кредитних ресурсів Банк відкриває позичальнику позичковий рахунок № НОМЕР_1 .

Пунктом 3.2 кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором до 20 вересня 2022 року. Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок.

Відповідно до п.5.1 кредитного договору забезпечення виконання зобов`язань за цим договором є застава нерухомості (іпотека): трьохкімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 60,7 кв.м., житловою площею 35,00 кв.м.

Розмір щомісячного платежу по погашенню кредиту та відсотків і строки його оплати, встановлені Додатком № 1 до Інформації про умови кредитування № 56393 від 21.09.2007 року.

Банк виконав свої обов`язки за кредитним договором № Ф1-07/56393-07 від 21.09.2007 року належним чином, що підтверджується копією видаткового касового ордеру та не заперечувалось відповідачами.

21.09.2007 року між ОСОБА_1 (надалі - поручитель) та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено договір поруки № 56393-07.

21.09.2007 року між ОСОБА_1 (надалі - іпотекодавець) та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Четверговою Є.О. та зареєстрований в реєстрі за № 2959 (надалі - іпотечний договір).

Відповідно до умов іпотечного договору для забезпечення виконання боржником зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець надав Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме, трьохкімнатну квартиру під номером АДРЕСА_2 , загальна площа 60,7 кв. м, житлова площа - 35,0 кв. м.

20.02.2018 року між банком та ТзОВ «АНСУ» був укладений договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого банк відступив, а новий кредитор прийняв права вимоги, що належали банку на підставі кредитного договору.

20.02.2018 року між банком та новим кредитором був укладений договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 510, відповідно до якого Банк відступив, а Новий кредитор прийняв права вимоги, що належали банку згідно іпотечного договору.

Відповідно до п.2.1. договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги встановлено, що за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає шляхом продажу кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі і та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальника, іпотекодавця, поручителя, зазначених у Додатку №1 до цього договору.

За змістом договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги TOB «АНСУ» набуло прав кредитора до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за кредитним договором, договором поруки та іпотечним договором.

Заборгованість за кредитним договором, відповідно до розрахунку суми заборгованості по кредитному договору № Ф1-07/56393-07 від 21.09.2007 року станом на 20.02.2018 року становить 33 956,08 доларів США, а саме: строкова заборгованість по основному боргу кредиту - 15 110,20 доларів США; прострочена заборгованість по основному боргу кредиту - 11 111,20 доларів США; строкова заборгованість по відсоткам - 176,45 доларів США; прострочена заборгованості по відсоткам - 7 558,23 доларів США.

Пунктом 3.4. кредитного договору передбачено, що банк набуває право вимагати від позичальника дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по них, неустойки відповідно до умов цього договору, зокрема, у випадку несвоєчасного або не повному обсязі зарахування кредитних коштів на погашення заборгованості позичальником.

Відповідно до умов пункту 3.1. договору поруки у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором у зазначені у договорі строки, поручитель зобов`язується не пізніше 2-х банківських днів з моменту повідомлення його кредитором про невиконання боржником прийнятих на себе зобов`язань сплатити грошову суму, яку вимагає кредитор.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги значний строк невиконання прийнятих на себе зобов`язань TOB «АНСУ» направило 12.03.2019 року відповідачам вимоги (від 11.03.2019 року за вих. № 6045 та від 11.03.2019 року за вих. № 6046) про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та штрафних санкцій за порушення виконання зобов`язання.

Згідно з трек-кодами на конвертах, в якому направлялися кореспонденція (вимоги) - боржникам та роздруківці пошуку поштових відправлень з офіційного інтернет-сайту Укрношта" ОСОБА_2 отримала вимогу 15 березня 2019 року, а ОСОБА_1 отримав вимогу 15 березня 2019 року.

Звертаючись до суду з даним позовом банк вказував, що зважаючи на невиконання відповідачами зобов`язання щодо повернення кредиту та досудових вимог, кредитор вправі вимагати у позичальника та поручителя повернення суми боргу, зазначеної у розрахунку заборгованості по кредитному договору № Ф1-07/56393-07 від 21.09.2007 року станом на 10.02.2018 року в розмірі 33 956,08 доларів США.

За умовами укладеного між сторонами договору відповідач отримав до 20 вересня 2022 року включно, кредитні кошти у розмірі 50000 доларів США, які зобов`язався повернути зі сплатою відсотків у розмірі 12,75 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мав здійснювати щомісячними платежами, сплачуючи позивачеві до 10 числа кожного місяця кошти у розмірі 277, 78 доларів США тіла кредиту та відсотки згідно графіку (щомісячний платіж) упродовж строку кредитування. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Тобто, зобов`язання з надання кредиту, його повернення та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного.

Позивач обов`язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачеві. Останній зобов`язався за договором повертати кредит з процентами періодичними платежами впродовж з жовтня 2007 року по вересень 2022 року включно.

Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, після настання терміну внесення чергового платежу за договором і після спливу строку кредитування зобов`язання простроченого боржника за договором не припиняється. Так, зобов`язання може бути належно виконане простроченим боржником і після спливу позовної давності. Згідно з частиною першою статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

У випадку спливу позовної давності заява про захист цивільного права або інтересу приймається судом до розгляду, проте сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини друга та четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий з жовтня 2007 року по вересень 2022 року включно.

Відтак, у межах строку кредитування до вересня 2022 року відповідач мала, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 10 числа кожного місяця. Починаючи з 10 жовтня 2007 року, відповідач мала обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

Отже, оскільки за умовами договору відповідач мала виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів до 10 числа кожного місяця впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності для погашення всієї заборгованості за договором з моменту спливу строку кредитування.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що останній платіж позивачем здійснено 21 листопада 2017 року в розмірі 179, 31 доларів США, які банком були зараховані на сплату відсотків за користування кредитом, що не суперечить умовам договору. Внесення платежів у період 2017 року підтверджується як розрахунком , що наданий позивачем так і платіжними квитанціями, що надавались самим відповідачем.

З вимогою до позичальника про погашення заборгованості за кредитним договором банк звернувся 11 березня 2019 року, з позовом до суду до основного боржника банк звернувся 28 травня 2019 року, тобто в межах трьохрічної позовної давності щодо останнього щомісячного платежу. Отже, доводи апеляційної скарги про сплив позовної давності за вимогами позивача до основного боржника є безпідставними та такими, що суперечать нормам матеріального права.

Таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 , як з основного боржника підлягає до стягнення 33956, 08 доларів США кредитної заборгованості, яка складається з : 26221, 40 доларів США тіла кредиту та 7734, 68 доларів США відсотків за користування кредитом.

Правильність проведеного позивачем розрахунку існуючої заборгованості відповідачем належними та допустимими доказами не спростована. Апелянт не надав власного розрахунку існуючої заборгованості, який би міг спростувати доводи позивач, щодо суми боргу.

Доводи апеляційної скарги про те, що останній місячний платіж був внесений у 2014 році спростовуються наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за кредитним договором, платіжними документами, які надані відповідачем.

Щодо стягнення заборгованості з поручителя.

Відповідно до умов пункту 1.1. договору поруки поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором № Ф1-07/56393-07 від 21.09.2007 року.

Пунктом 3.1 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором у зазначені у договору строки, поручитель зобов`язується не пізніше двох банківських днів з моменту повідомлення його кредитором про невиконання боржником прийнятих на себе зобов`язань сплатити грошову суму, яку вимагає кредитор.

На адресу поручителя ОСОБА_1 була направлена вимога про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та штрафні санкції за порушення виконання зобов`язання, яку поручитель отримав 15 березня 2019 року.

Договором про надання кредиту передбачено погашення основної суми кредиту та процентів шляхом сплати щомісячних (ануїтетних) платежів в обумовлені сторонами строки (10 числа кожного місяця) згідно графіку платежів.

Таким чином, сторони встановили строки виконання позичальником окремих зобов`язань (внесення періодичних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного періодичного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватися і до поручителя.

У разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Тобто банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором) пред`явити вимоги до поручителя.

У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних періодичних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16, з яким погодилася Велика Палата Верховного Суду, не знайшовши підстав для відступу від нього у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18).

У згаданій справі № 408/8040/12 Велика Палата Верховного Суду вказала, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Оскільки зобов`язання ОСОБА_2 за договором про надання кредиту визначено окремими зобов`язаннями із внесення щомісячних платежів, то строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Апеляційним судом встановлено, що заборгованість ОСОБА_2 перед банком за договором про надання споживчого кредиту від 21 вересня 2007 року станом на 20 лютого 2018 року складається з суми строкової заборгованості по основному боргу кредиту в розмірі 15110, 20 долав США, суми простроченої заборгованості по основному боргу кредиту в розмірі 11111, 20 доларів США, суми простроченої заборгованості по відсотках в розмірі 176, 45 доларів США, суми простроченої заборгованості по відсотках в розмірі 7558, 23 доларів США.

Матеріали справи містять детальний розрахунок кредитної заборгованості позичальника (а. с.49-92 т. 1). Поручитель (як і позичальник) не надав свого розрахунку чи інших доказів, які б давали суду підстави для встановлення іншого розміру заборгованості для нього, тобто відповідач не спростував факт наявності та розмір заборгованості, чи порядок її нарахування.

Згідно з домовленістю сторін кінцевий термін повернення кредиту за договором (виконання основного зобов`язання) 20 вересня 2022 року. Банк, відповідно до умов п. 3.4 договору про надання кредиту, яким сторони врегулювали порядок дострокового повернення кредиту за вимогою кредитора, Кредитор надіслав 11 березня 2019 року відповідачам відповідні вимоги ( ст. 43-48, Т.1) про дострокове повернення кредиту та погашення простроченої заборгованості. Відповідачі отримали вимогу 15 березня 2019 року, термін повернення кредиту вважається таким, що настав для боржника 25 березня 2019 року 10 днів з дати отримання позичальником повідомлення про дострокове повернення кредиту.

З огляду на це шестимісячний строк на пред`явлення вимог до поручителя спливає 25 вересня 2019 (25 березня 2019 року + 6 місяців).

Із позовом банк звернувся 28 травня 2019 року, через два місяці після зміни кінцевого строку виконання основного зобов`язання, тобто в межах шестимісячного строку на пред`явлення вимоги до поручителя щодо всієї суми, а порука може бути припинена лише в частині окремих платежів, строк виконання яких станом на дату пред`явлення позову ( 28 травня 2019 року) був прострочений понад 6 місяців ( тобто до платежів що були прострочені станом на 28 жовтня 2018 року).

Датою сплати платежів за основним зобов`язанням є 10 число кожного місяця, отже за основним боргом порука припинилась за платежами, зарахованими станом на 10 листопада 2018 року.

Станом на 10 листопада 2018 року, згідно з розрахунком, який міститься в матеріалах справи, порука за окремими платежами за основним боргом припинилась на суму 13443,92 тіла кредиту, та є чинною на суму 12777, 48 доларів США, що мають бути стягнуті з поручителя солідарно з боржником.

Щодо заборгованості за процентами за користування кредитом: загальний борг (на дату подання позову) заявлено до стягнення 7734, 68 доларів США, проценти нараховані станом на 20 лютого 2018 року таким чином прострочених процентів за користування кредитом станом на 10 листопада 2018 року не існує, а тому такі не можуть бути стягнуті з поручителя.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивач звернувся із позовом до поручителя в межах шестимісячного строку на пред`явлення вимог до поручителя та припинення поруки лише в частині окремих платежів, строк виконання яких станом на дату пред`явлення позову був простроченим понад 6 місяців.

Отже, загальна сума заборгованості за кредитом, що підлягає стягненню із поручителя солідарно разом з боржником на користь позивача, складає 12777, 48 доларів США, що є тілом кредиту.

З огляду на зазначене апеляційний суд доходить висновку, що з основного боржника на користь позивача необхідно стягнути 21178, 60 доларів США, що становить: 13443, 92 доларів США тіла кредиту (26221, 40 доларів США основний борг за тілом кредиту - 12777, 48 доларів США тіло кредиту, що підлягає стягненню солідарно разом з поручителем, (арифметичні дії проведені з метою недопущення подвійного стягнення заборгованості по тілу кредиту з основного боржника) та 7734, 68 доларів США відсотки за користування кредитом. З поручителя підлягає стягненню солідарно разом з основним боржником 12777, 48 доларів США , що становить тіло кредиту.

Оскільки висновки суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог банку до поручителя ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи ( при не застосуванні строків пред`явлення вимоги по чергових платежах), то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для зміни рішення в частині визначення та стягнення заборгованості за кредитним договором, що пред`явлені до поручителя, як солідарного боржника .

Відповідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 13300, 12 гривень.

Таким чином з ОСОБА_2 в користь позивача підлягають стягненню 10797,70 судового збору за подання позовної заяви, з ОСОБА_4 на користь позивача підлягають стягненню 2502,42 гривень судового збору за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 жовтня 2019 року змінити, виклавши резолютивну частину в редакції цієї постанови.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Брайт-К» ( , 02094, м. Київ, вул. Магніторська, 1), як правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» ( ), заборгованість за кредитним договором №Ф1-07/56393-07 від 21.09.2007 року в розмірі 21178,60 доларів США, з яких: 13443,92 доларів США- заборгованість за тілом кредиту та 7734,68 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» ( , 02094, м. Київ, вул. Магніторська, 1), як правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» ( ) заборгованість за кредитним договором №Ф1-07/56393-07 від 21.09.2007 року в розмірі 12777, 48 доларів США, що становить тіло кредиту.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Брайт-К» ( , 02094, м. Київ, вул. Магніторська, 1), як правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» ( ) 10797,70 гривень судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» ( , 02094, м. Київ, вул. Магніторська, 1), як правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» ( ) 2502,42 гривень судового збору за подання позовної заяви.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: