Номер провадження: 22-ц/813/4160/22
Справа № 509/1723/21
Головуючий у першій інстанції Жижка О. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 509/1723/21

Номер провадження: 22-ц/813/4160/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Рибачук О.І.,

учасники справи:

- заявник ОСОБА_1 ,

- заінтересовані особи 1) ОСОБА_2 , 2) ОСОБА_3 , 3) Новодолинський старостинський округ Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, 4) Овідіопольський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 5) Авангардівська селищна рада Овідіопольського району Одеської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Новодолинського старостинського округу Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, Овідіопольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, про встановлення факту батьківства, за апеляційною скаргою Овідіопольського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районні Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Овідіопольского районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Жижки О.В. 28 липня 2021 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст вимог заяви про встановлення факту батьківства

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Овідіопольского районного суду Одеської області з вищезазначеною заявою, в якій, з урахуванням уточнень заяви, остаточно просить: 1) встановити факт батьківства ОСОБА_4 щодо заявниці ОСОБА_1 , а саме те, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є батьком заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 2) внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного Овідіопольським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Одеської області від 11.10.1990 року, актовий запис 127, а саме - виключити відомості про батька дитини - « ОСОБА_5 », вказавши батьком - « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що батьками заявника є померлі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 .. Батьки не перебували у шлюбі, реєстрація народження заявниці проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. До розділу «Відомості про батька» актового запису про народження заявниці, за вказівкою матері ОСОБА_6 внесено прізвище, власне ім`я, по батькові батька заявниці - « ОСОБА_5 ».

ОСОБА_4 визнавав заявницю своєю рідною донькою. До народження заявника ОСОБА_4 спільно проживав та вів спільне господарство з ОСОБА_6 та її дітьми, а саме - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які народились під час перебування ОСОБА_6 у шлюбі з ОСОБА_7 .. Після народження заявниці спільно з ОСОБА_6 виховував та утримував заявницю та її братів. Після смерті ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , на підставі рішення Новодолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 128 від 25.09.2003 року, опікувався заявницею та її старшими братами до досягнення всіма ними повноліття. В подальшому ОСОБА_4 підтримував із заявницею родинні відносини до настання смерті, а після її настання заявниця займалась його похованням.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з Ѕ частини житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою - АДРЕСА_1 . Оскільки за життя померлий своє майно нікому не заповідав заявниця, як єдиний спадкоємець першої черги за законом, звернулась до державного нотаріуса Овідіопольської державної нотаріальної контори Одеської області з метою подання заяви про прийняття спадщини. Нотаріус надала заявнику роз`яснення про відсутність можливості прийняти у заявниці відповідну заяву, оскільки у свідоцтві про народження прізвище спадкодавця не співпадає з прізвищем особи, яка записана батьком заявниці.

Встановлення факту батьківства ОСОБА_4 щодо ОСОБА_1 , а саме те, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , необхідно для прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину (а. с. 2 4, 77 - 79).

2.2 Позиція заінтересованих осіб в суді першої інстанції

У запереченнях проти заяви, які за своєю природою є відзивом на заяву, Овідіопольський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі по тексту Відділ) просить відмовити у задоволенні вимог заяви щодо внесення змін до актового запису про народження. Щодо вимог про встановлення факту батьківства Відділ не заперечує.

Свою позицію Відділ обґрунтовує тим, що вимоги заяви щодо внесення змін до актового запису про народження фактично є вимогою про зобов`язання вчинити певні дії. На думку Відділу вказана вимога не підлягає задоволенню в рамках окремого провадження, а тому у її задоволенні необхідно відмовити (а. с. 99 - 101).

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Новодолинський старостинський округ Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, Авангардівська селищна рада Овідіопольського району Одеської області не скористались правом надання відзиву.

2.3 Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Овідіопольского районного суду Одеської області від 28 липня 2021 року вищевказані вимоги заяви ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Внесено зміни до актового запису № 127 про народження, складеного 11.10.1990 року Овідіопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши її батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що факт батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 , крім пояснень заявника, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до висновку, що в судовому засіданні надано достатньо доказів, які підтверджують те, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_1 , тому заява про встановлення факту батьківства є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

З огляду на обґрунтованість вимог заяви про встановлення факту батьківства, суд дійшов до висновку про те, що також підлягає задоволенню вимога заявниці про внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного Овідіопольським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Одеської області від 11.10.1990 року, актовий запис 127, а саме - виключити відомості про батька дитини - « ОСОБА_5 », вказавши батьком - « ОСОБА_4 », ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 118 - 121).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Овідіопольський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі по тексту Відділ) просить скасувати рішення Овідіопольского районного суду Одеської області від 28 липня 2021 року в частині внесення зміни до актового запису № 127 про народження. Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаних вимог. В решті оскаржуване рішення просить залишити без змін.

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення оскарженій частині ухвалено при невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що вимоги заяви щодо внесення змін до актового запису про народження фактично є вимогою про зобов`язання вчинити певні дії. На думку Відділу вказана вимога не підлягає задоволенню в рамках окремого провадження, а тому у її задоволенні необхідно відмовити (а. с. 125 - 127).

2.6 Узагальнені доводи інших осіб, які приймають участь у розгляді справи в апеляційному суді

Заявник ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Новодолинський старостинський округ Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області, Авангардівська селищна рада Овідіопольського району Одеської області, не скористались правом надання відзиву на апеляційну скаргу. Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

2.7 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.09.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відділу (а. с. 135 135 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.09.2021 року призначено апеляційну скаргу Відділу до розгляду (а. с. 136).

У судове засідання учасники справи не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Про причини неявки у судове засідання не повідомили. Заяв, клопотань не надали.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, період знаходження справи на розгляді в апеляційному суді, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Відділу підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 від 11.10.1990 року, виданого Овідіопольським відділом ЗАГС Одеської області, актовий запис № 126, батьком зазначено - « ОСОБА_5 ».

Державна реєстрація народження ОСОБА_1 проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері), що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 19.03.2021 року № витягу 7.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Новодолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 25.09.2003 року № 128 призначено ОСОБА_4 опікуном (піклувальником) над неповнолітніми ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , та їх майном і житлом, що знаходиться в АДРЕСА_2 . Визначено місце проживання неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , 1987 р. н., ОСОБА_1 , 1989 р. н., за адресою - АДРЕСА_2 . Закріплено право на користування житловою площею неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , в АДРЕСА_2 .

Підставою для прийняття рішення виконавчого комітету Новодолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області від 25.09.2003 року № 128 зазначено заяву ОСОБА_4 про призначення його опікуном над неповнолітніми ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 ..

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 25.02.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки виконавчого комітету Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 12.04.2021 року № 181 померлий гр. ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 1987 року спільно проживав та вів спільне господарство із померлою ОСОБА_9 (померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ). Спільно виховували та утримували трьох дітей, а саме - синів ОСОБА_9 від попереднього шлюбу - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та спільну доньку - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Після смерті матері дітей, на підставі рішення виконкому Новодолинської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 128 від 25.09.2003 року ОСОБА_4 опікувався донькою та її старшими братами до досягнення ними повноліття. У подальшому батько підтримував з донькою родинні відносини до настання смерті, а після її настання ОСОБА_1 здійснила поховання померлого ОСОБА_4 за свій рахунок.

Відповідно до договору-замовлення від 25.02.2021 року ОСОБА_1 була замовником послуг з організації та проведення поховання ОСОБА_4 ..

Відповідно до пояснень ОСОБА_10 від 27.05.2021 року померлий ОСОБА_4 дійсно з 1987 року спільно проживав та вів спільне господарство із померлою ОСОБА_6 .. До її смерті вони спільно виховували та утримували трьох дітей. Двох синів ОСОБА_6 від попереднього шлюбу - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та спільну доньку - ОСОБА_1 .. Після смерті матері дітей, ОСОБА_4 був призначений опікуном доньки та її старших братів. Він виховував та утримував дітей до досягнення ними повноліття. Коли діти стали дорослими вони отримали власне житло, а тому в подальшому проживали окремо. ОСОБА_4 завжди визнавав ОСОБА_1 рідною донькою та підтримував з нею родинні відносини до настання смерті. Так само, за свого життя, ОСОБА_6 визнавала ОСОБА_4 батьком своєї дитини - ОСОБА_1 .. Його батьківство щодо ОСОБА_11 ніколи не підпадало під сумнів, оскільки померлий ОСОБА_4 дійсно є батьком ОСОБА_1 ..

Відповідно до пояснень ОСОБА_12 від 11.05.2021 року померлий ОСОБА_4 дійсно з 1987 року спільно проживав та вів спільне господарство із померлою ОСОБА_6 . До її смерті вони спільно виховували та утримували трьох дітей. Двох синів ОСОБА_6 від попереднього шлюбу: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та спільну доньку: ОСОБА_1 .. Після смерті матері дітей, ОСОБА_4 був призначений опікуном доньки та її старших братів. Він виховував та утримував дітей до досягнення ними повноліття. Коли діти стали дорослими вони отримали власне житло, а тому в подальшому проживали окремо. ОСОБА_4 завжди визнавав ОСОБА_1 рідною донькою та підтримував з нею родинні відносини до настання смерті. Так само, за свого життя, ОСОБА_6 визнавала ОСОБА_4 батьком своєї дитини - ОСОБА_1 .. Його батьківство щодо ОСОБА_11 ніколи не підпадало під сумнів, оскільки померлий ОСОБА_4 дійсно є батьком ОСОБА_1 ..

Відповідно до пояснень ОСОБА_13 від 11.05.2021 року померлий ОСОБА_4 дійсно з 1987 року спільно проживав та вів спільне господарство із померлою ОСОБА_6 . До її смерті вони спільно виховували та утримували трьох дітей. Двох синів ОСОБА_6 від попереднього шлюбу: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та спільну доньку: ОСОБА_1 . Після смерті матері дітей, ОСОБА_4 був призначений опікуном доньки та її старших братів. Він виховував та утримував дітей до досягнення ними повноліття. Коли діти стали дорослими вони отримали власне житло, а тому в подальшому проживали окремо. ОСОБА_4 завжди визнавав ОСОБА_1 рідною донькою та підтримував з нею родинні відносини до настання смерті. Так само, за свого життя, ОСОБА_6 визнавала ОСОБА_4 батьком своєї дитини - ОСОБА_1 .. Його батьківство щодо ОСОБА_11 ніколи не підпадало під сумнів, оскільки померлий ОСОБА_4 дійсно є батьком ОСОБА_1 ..

Відповідно до пояснень ОСОБА_14 від 11.05.2021 року померлий ОСОБА_4 дійсно з 1987 року спільно проживав та вів спільне господарство із померлою ОСОБА_6 . До її смерті вони спільно виховували та утримували трьох дітей. Двох синів ОСОБА_6 від попереднього шлюбу: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та спільну доньку: ОСОБА_1 . Після смерті матері дітей, ОСОБА_4 був призначений опікуном доньки та її старших братів. Він виховував та утримував дітей до досягнення ними повноліття. Коли діти стали дорослими вони отримали власне житло, а тому в подальшому проживали окремо. ОСОБА_4 завжди визнавав ОСОБА_1 рідною донькою та підтримував з нею родинні відносини до настання смерті. Так само, за свого життя, ОСОБА_6 визнавала ОСОБА_4 батьком своєї дитини - ОСОБА_1 .. Його батьківство щодо ОСОБА_11 ніколи не підпадало під сумнів, оскільки померлий ОСОБА_4 дійсно є батьком ОСОБА_1 ..

У зв`язку з необхідністю оформлення ОСОБА_1 спадщини після померлого ОСОБА_4 , виникла необхідність встановлення факту батьківства.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/непогодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині визнання батьківства не оспорюється, тому законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення вимоги заявниці про внесення змін до актового запису про народження.

3.4 Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Доводи апеляційної скарги про те, що вимоги заяви щодо внесення змін до актового запису про народження не підлягають задоволенню в рамках окремого провадження, заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Згідно із ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 13 грудня 2018 року у справі № 712/10959/17, від 27 грудня 2019 року у справі № 371/669/15-ц, під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Як зазначалось вище, у запереченнях проти заяви, які за своєю природою є відзивом на заяву, Відділ заперечував проти вимог заяви щодо внесення змін до актового запису про народження. Просив відмовити у задоволенні таких вимог.

Між тим, всупереч вищевказаних норм процесуального права і їх тлумачення судом касаційної інстанції, суд першої інстанції дійшов до невірного висновку щодо можливості задоволення вимог заяви ОСОБА_1 про внесення змін до актового запису про її народження, оскільки рішення суду в цій частині носить зобов`язальний характер. У випадку відмови Відділу вчинити певні дії на підставі рішення суду про встановлення факту батьківства ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися до суду з відповідними вимогами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про неможливість у даному випадку задоволення вимог заяви про внесення змін до актового запису про народження є доведеними.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Відділу є доведеною, а тому вона підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції в частині внесення змін до актового запису про народження, не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви в частині внесення змін до актового запису про народження, за вищевказаного обґрунтування.

3.7 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Овідіопольського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районні Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити.

Рішення Овідіопольского районного суду Одеської області від 28 липня 2021 року в частині внесення змін до актового запису № 127 про народження, складеного 11.10.1990 року Овідіопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши її батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в частині вимоги про внесення змін до актового запису № 127 про народження, складеного 11.10.1990 року Овідіопольським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши її батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний тест постанови складений 01 липня 2022 року

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. М. Таварткіладзе

С. О. Погорєлова