ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 липня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 735/1107/21

Головуючий у першій інстанції Балаба О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/708/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

сторони: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Міністерство юстиції України, Коропський відділ державної виконавчої служби у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)

розглянувши у порядку у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою, поданою представником ОСОБА_1 адвокатом Цурканом Віктором Івановичем, на додаткове рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 22 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року представники ОСОБА_1 адвокати Нежевело В.В. та Цуркан В.І. звернулись до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Коропського районного суду від 21.12.2021 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого за № 9333 та вчиненого 28.09.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 67088,72 грн. Стягнуто з ТОВ Фінансова компанія управління активами» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1362 грн.

24.12.2021 представник ОСОБА_1 адвокат Цуркан В.І. звернувся до суду із заявою про ухвалення у справі додаткового рішення, яким стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7470 грн та судові витрати, пов`язані з вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи (поштове супроводження по надісланню доказів) у розмірі 84,00 грн. В обґрунтування посилався на положення ст. 137, 140 ЦПК України та правові висновки Верховного Суду щодо стягнення витрат на правову допомогу. Вказує, що суду були надані належні, допустимі і достатні докази витрат на правничу допомогу адвоката, а саме ордер, договір про правничу допомогу, квитанції про оплату за правничу допомогу та акт виконаних робіт з детальним описом роботи та послуг адвоката, поштові квитанції на підтвердження надіслання доказів по правничій допомозі учасникам справи. Також наголошує, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі не залежить від обсягу послуг та часу витраченого адвокатом, а тому є визначеним.

25.01.2022 директор ТОВ «Фінансова компанія управління активами» Велікданов С.К. звернувся до суду з клопотанням про зменшення розміру витрат на правову допомогу, в якому просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 1907 грн. В обґрунтування посилається на те, що вартість наданих адвокатських послуг є завищеною порівняно з витратами на адвокатські послуги в аналогічних справах та є неспівмірним з обсягом виконаних робіт, складності справи та ринковим цінам на адвокатські послуги в аналогічних справах. Також посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19.

Додатковим рішенням Коропського районного суду від 22.02.2022 заява представника ОСОБА_1 адвоката Цуркана В.І. задоволена частково. Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн 00 коп. та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи в розмірі 84 грн 00 коп., а всього на загальну суму 4584 грн 00 коп. В іншій частині заяви відмовлено.

Задовольняючи частково заяву та ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням складності справи, поведінки учасників, дій щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу представника позивача - адвоката Цуркана В.І., є не об`єктивно завищеним і не є співрозмірним з фактично наданими послугами та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 адвокат Цуркан В.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити додаткове рішення Коропського районного суду від 22.02.2022 та стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правничу допомогу у повному обсязі у розмірі 7470 грн.

За доводами скарги судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи та неправильно досліджені докази, а також заявник посилається на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції безпідставно визнав встановленим, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування доводів скарги заявник посилається на те, що позивач не мав змоги та досвіду скласти позовну заяву, заяву про забезпечення позову, сформувати додатки до позовної заяви та здійснити звернення до суду без допомоги адвоката.

Зазначає, що адвокат на підставі договору про правничу допомогу від 15.11.2021 виконав свої зобов`язання по наданню правничої допомоги, надання інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, склав всі процесуальні документи, приймав участь у супроводженні розгляду справи, відстежував надходження відзиву або зустрічного позову, документальних та/або електронних доказів, виконання ухвали про забезпечення позову.

Вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про завищеність розміру витрат на правову допомогу та їх неспівмірність з фактично наданими послугами, оскільки такий висновок створює перешкоди для правосуддя та безпідставне позбавлення права на справедливий суд.

Також вказує, що суду було доведено при розгляді справи про наявність витрат на правову допомогу адвоката та звернення до суду із заявою про розподіл судових витрат, понесених стороною позивача, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Наголошує, що зменшення суми судових витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, тому суд не може вирішувати питання про зменшення суми витрат на правову допомогу з власної ініціативи.

Крім того, посилається, що саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, проте від відповідача таке клопотання не надходило, а повідомлення про незгоду з розміром витрат на правову допомогу не є належним клопотанням про зменшення витрат на оплату правової допомоги адвоката. Вказує, що розмір таких витрат встановлюється згідно умов договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних виплат.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, у додатковій постанові від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19Верховним Судом у постановах від 16.04.2019 у справі № 817/1889/17, від 09.04.2019 у справі № 826/2689/15, від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, від 10.06.2021 у справі № 820/479/18, від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18, від 03.02.2021 у справі № 554/2586/16-ц, від 18.12.2018 у справі № 910/4881/18, від 21.07.2020 у справі № 915/1654/19, від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, від 28.12.2021 у справі № 910/12591/18, а також на рішення ЄСПЛ.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

27.06.2022 від представника ОСОБА_1 адвоката Цуркана В.І. до апеляційного суду надійшло клопотання, в якому заявник просить вирішити питання по судовим витратам в межах апеляційного розгляду відповідно до ст. 141, 382 ЦПК України та відшкодувати апелянту судові витрати за правничу допомогу в межах апеляційного розгляду у сумі 1500 грн та судові витрати, пов`язані з розглядом справи (поштового супроводження доказів за правничу допомогу стороні відповідача та третім особам) у розмірі 124 грн.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення суду в частині стягнення з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, у розмірі 84,00 грн, сторонами не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає додаткове рішення суду у даній справі лише в частині розміру стягнутих витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, у поданій заяві від 21.12.2021 представником ОСОБА_1 адвокатом Цурканом В.І. повідомлено про наявність судових витрат на правничу допомогу адвоката та звернення до суду із заявою про розподіл судових витрат, понесених стороною позивача за правничу допомогу адвоката в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України (т. 1 а.с. 130-136).

24.12.2021 представник ОСОБА_1 адвокат Цуркан В.І. звернувся із заявою щодо розподілу фактично понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України (т. 1 а.с. 154-159).

До заяви адвокатом додано ордер на надання правничої (правової) допомоги (т. 1 а.с. 160), копію договору про правничу допомогу від 15.11.2021 (т. 1 а.с. 161-162), копію розрахункової квитанції від 15.11.2021 (т. 1 а.с. 163-164), копію акту приймання-передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу (детальний опис) від 21.12.2021 (т. 1 а.с. 165-167).

Також представником ОСОБА_1 адвокатом Цурканом В.І. до вказаної заяви долучено докази відправлення такої заяви із вказаними додатками іншим учасникам справи (т. 1 а.с. 168-169).

25.01.2022 від директором ТОВ «Фінансова компанія управління активами» С.К. Велікдановим було подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в порядку ч. 6 ст. 137 ЦПК України. Посилався на те, що вартість адвокатських послуг є значно завищеною порівняно з іншими витратами на адвокатські послуги у аналогічних справах та є неспіврозмірними у порівнянні з обсягом виконаних робіт, складності справи та ринковим цінам на адвокатські послуги (т. 1 а.с. 190-191).

Згідно п. 16 Договору про правничу допомогу від 15.11.2021 сторони дійшли згоди про внесення оплати за правове супроводження по суті і у межах даного договору у розмірі 9000 грн одноразового внеску будь-яким платіжним способом або внесенню готівкою безпосередньо адвокату.

П. 17 Договору передбачено, що до суми у межах оплати за правничу допомогу клієнт сплачує адвокату гонорар за правничу допомогу за погодинним графіком у розмірі 900 грн, що дорівнює 15% від місячного розміру мінімальної заробітної плати на час виконання замовлення.

Задовольняючи частково заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням складності справи, поведінки учасників, дій щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу представника позивача - адвоката Цуркана В.І., є не об`єктивно завищеним і не є співрозмірним з фактично наданими послугами та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

З такими висновками погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні матеріалів справи, доказів, наданих суду першої інстанції та відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 141 ЦПК України визначений порядок розподілу витрат між сторонами. Так, у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК).

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначено, що наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може. За клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Таким чином, у разі недотримання вимог ч. 5 ст. 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, а також у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.06.2020 у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19.08.2020 у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19).

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Враховуючи викладене, зменшуючи витрати на правничу допомогу з 7470 грн до 4500 грн, суд першої інстанції надав належну оцінку заявленому представником відповідача клопотанню про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, врахував складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співмірності, і дійшов обґрунтованого висновку, що витрати на правничу допомогу в сумі 4500 грн є співмірними з розумною необхідністю витрат для цієї справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції за власною ініціативою зменшив розмір судових витрат, відхиляються колегією суддів як безпідставні, оскільки представником відповідача подано клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, яке враховано судом при ухваленні додаткового рішення.

При визначенні розміру витрат на правничу допомогу судом першої інстанції детально проаналізовано заявлені витрати, враховано їх реальність, критерій розумності та співмірність.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність рішення суду не впливають, рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а додаткове рішення районного суду без змін.

З врахуванням наведеного, відсутні підстави для стягнення витрат на правову допомогу та додаткових витрат за апеляційний розгляд справи на додаткове рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 22 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, згідно поданого клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Цуркана В.І. про стягнення витрат на правову допомогу за апеляційний розгляд справи, враховуючи, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Цуркана В.І. на додаткове рішення Коропського районного суду від 22.02.2022 апеляційним судом залишена без задоволення.

Керуючись ст. 367, 368, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, подану представником ОСОБА_1 адвокатом Цурканом Віктором Івановичем, залишити без задоволення.

Додаткове рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 22 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст рішення складено 05.07.2022.

Головуючий Судді :