Справа № 188/321/21
Провадження № 2/188/41/2022
05 липня 2022 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Бурди П.О.,
при секретарі судового засідання Фесик Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Друга Синельниківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з позовом, зміненим 27.05.2021р., до ОСОБА_2 (далі відповідач 1) та ОСОБА_3 (далі відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Друга Синельниківська державна нотаріальна контора (далі третя особа), про визнання права власності на спадкове майно.
Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги таким.
ІНФОРМАЦІЯ_1 на території с. Самарське Петропавлівського району Дніпропетровської області помер її батько ОСОБА_4 , який заповіту не складав.
Позивач стверджує, що спадкоємцями вказаного майна згідно з матеріалами спадкової справи та вимогами законодавства є позивач ОСОБА_1 в 1/2 частці, відповідач 1 ОСОБА_2 в 1/6 частці та відповідач 2 ОСОБА_3 в 1/3 частці.
Ухвалою суду від 29 березня 2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання на 18 травня 2021 року, яке було відкладене за клопотанням позивача у зв`язку з поданням зміненої позовної заяви.
Ухвалою суду від 18.06.2021р. витребувано від завідувача Другої Синельниківської державної нотаріальної контори в.о. Петропавлівської державної нотаріальної контори Мельникова О.Ж. копію спадкової справи №10/2014, заведеної після смерті ОСОБА_5 , копію якої долучено до матеріалів цієї цивільної справи.
Ухвалою суду від 02.11.2021р. закінчено підготовче провадження і призначено судовий розгляд на 08.12.2021р., який двічі відкладався у зв`язку з неявкою відповідачів.
Позивач подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала і просила задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі до суду не з`явилися, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Третя особа надала заяву до суду про розгляд справи без участі її представника і ухвалення рішення на розсуд суду.
На підставі положень статей 280-281 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалив у справі заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось.
Вивчивши надані позивачем докази, суд зазначає таке.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3).
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Правовідносини між сторонами регулюються нормами ЦК України.
Родинний зв`язок позивача з її батьком ОСОБА_4 та матір`ю ОСОБА_5 підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2 від 08.01.1960р., виданого Іванівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 09.07.1977р., виданого Вишневською селищною радою П`ятихатського району Дніпропетровської області.
Батько позивача ОСОБА_4 заповіту не складав, що підтверджується копією довідки Самарської сільської ради від 11.11.2020р. за №461.
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 06.10.2009р.
На дату смерті разом з ОСОБА_4 був зареєстрований його син відповідач 2 та дружина померлого ОСОБА_5 .
Отже, спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли такі особи:
відповідач 2 ОСОБА_3 у зв`язку зі спільною реєстрацією місця проживання з батьком за однією адресою на день смерті;
ОСОБА_5 у зв`язку зі спільною реєстрацією місця проживання з чоловіком на дату смерті та подання до Петропавлівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом від 26.03.2010р.;
позивач ОСОБА_1 у зв`язку з поданням до Петропавлівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини від 07.03.2014р. та наданням згоди іншим спадкоємцем ОСОБА_3 на її включення до складу спадкоємців відповідно до ст. 1272 ЦК України.
ОСОБА_5 склала заповіт, згідно з яким належну їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП №082946 від 29.03.2002р. земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,360 га заповіла у власність позивачу.
Мати позивача та відповідачів ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 06.01.2014р.
Згідно з довідкою Самарської сільської ради від 21.02.2014р. за №66 на дату смерті разом із ОСОБА_5 був зареєстрований її син відповідач 2.
Після смерті ОСОБА_5 була заведена спадкова справа №10/2014, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №37091288 від 07.04.2014р.
Позивач після смерті матері ОСОБА_5 від прийняття спадщини за заповітом відмовилася, але спадщину за законом прийняла, що підтверджується заявою позивача до Петропавлівської державної нотаріальної контори від 07.03.2014р., зареєстрованою за №36 у Книзі реєстрації та обліку спадкових справ.
Також спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 прийняла її донька відповідач 1 ОСОБА_2 , що підтверджується її заявою до Петропавлівської державної нотаріальної контори від 03.03.2014р., зареєстрованою за №33 у Книзі реєстрації та обліку спадкових справ.
Відповідач 2 від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 відмовився, що підтверджується його заявою до Петропавлівської державної нотаріальної контори від 07.03.2014 р., зареєстрованою за №39 у Книзі реєстрації та обліку спадкових справ.
Отже, про порушення свого права позивач дізналася з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Другої Синельниківської державної нотаріальної контори від 19.03.2020 р., яку вона отримала того ж дня, про що свідчить її підпис на вказаній постанові.
Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, чинній з 16.01.2020 відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Зміст зазначеної правової норми свідчить про те, що чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи:
1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;
2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав;
3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.
При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Вказаний правовий висновок викладено у Постанові Верховного суду від 23.06.2020р. по справі №922/2589/19.
У абзаці другому п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
За приписами статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Оскільки позивач не має змоги отримати у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину спірної земельної ділянки, та у зв`язку з оформленням за відповідачем 1 свідоцтва про право на спадщину за законом на цілу спірну земельну ділянку, а також реєстрацією за відповідачем 1 права власності на вказане майно, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Нормативно-грошова оцінка спірної земельної ділянки складає 129 867,42 грн. Відповідно вартість 1/2 частини спірної земельної ділянки складає 64 933,71 грн.
Виходячи з цієї ціни позову та вимог пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 908 грн, про що до позову додана квитанція банку.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позовних вимог покладається на відповідачів у рівних частках.
На підставі викладеного, ст. ст. 328, 392, 1216, 1218, 1268 ЦК України, керуючись статтями 4, 13, 76-81, 141, 263-265, 352, 354, п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 витрати по сплаті судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.
Стягнути з ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 витрати по сплаті судового збору в розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя П. О. Бурда