Справа № 932/5612/21
Провадження № 2/201/596/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Шумейко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 08 вересня 2021 року з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що їй стало відомо про відкриття приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. 11 травня 2021 року виконавчого провадження № 65376972, після ознайомлення з яким стало відомо, що виконавче провадження відкрито на виконання виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за № 406 від 19 лютого 2019 року про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . За рахунок коштів, отриманих від реалізованого нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги стягувача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», шляхом перерахування коштів на рахунок № НОМЕР_1 в АТ КБ «Приватбанк, МФО 305299 у розмірі : 43 945,06 доларів США заборгованість за кредитом, 80 323,11 доларів США заборгованість за відсотками, 8 871,45 доларів США- комісія, 181 148,41 доларів США пеня, а всього 314 288,03 доларів США, що за курсом НБУ на 04 січня 2019 року становить 8 646 592,34 грн. Витрати пов`язанні із вчиненням виконавчого напису - 3 500 грн. Строк за який проводиться стягнення одинадцять років шість місяців тридцять днів, а саме з 27 червня 2007 року по 04 січня 2019 рік. Вказаний виконавчий напис, позивач вважає таким, що вчинений з порушенням вимог чинного законодавства. Крім того, зазначає про відсутність безспірності грошової вимоги, а тому сума заборгованості не відповідає фактичним обставинам та не є безспірною, оскільки в квітні 2013 року АТ КБ «Приватбанк» звертався з позовними вимогами до неї про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, зняття з реєстрації та постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року у справі № 200/5423/13, в задоволенні позовних вимог було відмовлено. (а.с.1-7).

20 жовтня 2021 року від представника відповідача на адресу суду подано відзив на позовну заяву в якій останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки для вчинення виконавчого напису АТ КБ «Приватбанк» надав всі необхідні документи відповідно до Переліку, а саме: кредитний договір, засвідчений банком розрахунок заборгованості, в котрому в повній мірі відображено всі операції позивача, щодо погашення заборгованості, підстав вважати незаконність дій нотаріуса немає. Виконавчий напис вчинено відповідно до норм діючого законодавства, окрім того зазначили, що позивачем не спростовано факту що на день вчинення виконавчого напису сума заборгованості була іншою, ніж та яка запропонована до стягнення (а.с.91-94).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 08 вересня 2021 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.45-46).

13 вересня 2021 року ухвалою суді відкрито провадження у справі позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с. 47-48).

Ухвалою суду від 13 вересня 2021 року задоволено клопотання позивача про забезпечення позову (а.с.49-52).

На адресу суду 11 жовтня 2021 року надійшли витребуванні судом документи (а.с. 55-78).

Позивач в судове засідання не з`явилася, від представника позивача 10 лютого 2022 року надійшла заява про слухання справи за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав.

Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Фактичні обставини, встановлені судом

27 червня 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір іпотеки № DNU0GA08441338 відповідно до умов якого Іпотекодавець передав в іпотеку відповідне нерухоме майно в забезпечення зобов`язань Позичальника за Кредитним договором (а.с. 66-70).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року скасовано заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2014 року. У задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, зняття з реєстрації відмовлено у повному обсязі ( а.с.19-23).

09 січня 2019 року представником АТ КБ «Приватбанк» на адресу ОСОБА_1 було направлено письмову вимогу про усунення порушень за Кредитним договором № DNU0GA08441338 від 27 червня 2007 року, в якій зазначено загальну заборгованість за договором в розмір 330 002,43 доларів США, що за курсом НБУ на 04 січня 2019 рік становить 9 078 921,91 грн. з яких: 43 945,06 доларів США заборгованість за кредитом, 80 323,11 доларів США заборгованість за відсотками, 8 871,45 доларів США- комісія, 181 148,41 доларів США пеня, 250 грн. штраф (фіксована частина), 15 714,40 доларів США відсоток від суми заборгованості (а.с. 63-64).

18 лютого 2019 року представником ПАТ КБ «Приват банк» подано приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. заяву про вчинення виконавчого напису на кредитному договорі № DNU0GA08441338 від 27 червня 2007 року, стягнення здійснити за період з 27 червня 2007 року по 04 січня 2019 рік до якої долучено: кредитний договір, договір іпотеки, засвідчена виписка з особового рахунку боржника, вимога про усунення порушень за Кредитним договором, розрахунковий документ про оплату послуг поштового зв`язку, опис вкладення до листа, установчі документи АТ КБ «Приватбанк», Довіреність представника АТ КБ «Приватбанк», паспорт представника АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 57).

Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 19 лютого 2020 року видано виконавчий напис № 406 стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват банк» заборгованості в розмірі 314 288,03 доларів США , що за курсом НБУ на 04 січня 2019 рік складає еквівалент 8 646 592,34 грн, з яких: 43 945,06 доларів США заборгованість за кредитом, 80 323,11 доларів США заборгованість за відсотками, 8 871,45 доларів США- комісія, 181 148,41 доларів США пеня. Строк за який проводиться стягнення одинадцять років шість місяців тридцять днів, а саме з 27 червня 2007 року по 04 січня 2019 рік (а.с. 56).

11 травня 2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. на виконання вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса, відкрито виконавче провадження № 65376972 та накладено арешт на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 17).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як передбачено ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.2ст.76 ЦПК України, ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема: Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерством юстиції України 22 лютого 2012 року N 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за N 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (п. 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Відповідно до п. 1-1 наведеного Переліку, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

У постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 в справі №6-887цс17 зроблено висновок, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

При цьому, стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

У відповідності до правового висновку, висловленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 2 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18), вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав.

Таким чином, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

Крім того, як вбачається зі спірного виконавчого напису, строк, за який проводиться стягнення, - десять років п`ять місяців двадцять п`ять днів, а саме з 24.01.2008 по 19.07.2018, тобто у строк, що перевищує 3 роки, відповідно, поза межами строку, визначеному статтею 88 ЗУ «Про нотаріат», відтак вказана заборгованість не є безспірною. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02.06.2021 (справа №766/11996/18).

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17.

Разом з тим, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи наведені вище вимоги до виконавчого напису, в тому числі і перелік дій, що передують його видачі, суд враховує відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення всіх необхідних дій нотаріусом та заявником (відповідачем), що стали наслідком видачі виконавчого напису, які б свідчили про безспірність заборгованості. В той же час, суд враховує, що оскільки оспорюваний виконавчий напис видавався нотаріусом на підставі документів, наданих відповідачем, останній мав реальну можливість надати їх до суду з метою доведення безпідставності позовних вимог позивача.

З огляду на зазначені обставини, зважаючи на наявність обставин, які свідчать про очевидну спірність суми стягнутої заборгованості, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи приписи ч. 1 ст. 141 ЦПК України, висновки суду щодо задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1 362 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 13, 76-78, 81, 141, 263 265, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити в повному обсязі.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 19 лютого 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 406, за яким стягнуто заборгованість з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват банк» у розмірі 314 288,03 доларів США.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) на користь 9,74 грн. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) понесені судові витрати в розмірі 1 362 грн.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д

Треті особи: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального

округу Бондар Ірина Михайлівна, м. Дніпро, вул. Центральна, буд. 6, оф. 9,

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 21, прим 67, кім 402

Повний текст рішення виготовлено 17 лютого 2022 року

Суддя С.О. Демидова