ПОСТАНОВА

Іменем України

05 липня 2022 року м. Кропивницький

справа № 404/2575/22

провадження № 22-ц/4809/798/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Єгорової С. М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Академія Державної пенітенціарної служби,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда (суддя Іванова Н. Ю.) від 01 червня 2022 року

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

27 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом до Академії Державної пенітенціарної служби (далі - Академія) про зміну дати звільнення, стягнення середньомісячної зарплати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та стягнення грошової допомоги.

Серед іншого, мотивуючи підсудність позовної заяви Кіровському районному суду м. Кіровограда, позивач посилався на ч. 1 ст. 28 ЦПК України та зазначив, що згідно з довідкою голови правління ОСББ «Конєва 15» на теперішній час він проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 червня 2022 року матеріали цивільної справи № 404/2575/22 за позовом ОСОБА_1 до Академії Державної пенітенціарної служби про зміну дати звільнення, стягнення середньомісячної зарплати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та стягнення грошової допомоги передано за підсудністю на розгляд до Деснянського районного суду м. Чернігова (14000, м. Чернігів, проспект Перемоги, 141).

Суд мотивував своє рішення тим, що позивач має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , а тому, відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України, на яку посилався позивач, справа підсудна Деснянському районному суду м. Чернігова, а не Кіровському районному суду м. Кіровограда.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду від 01 червня 2022 року скасувати та направити справу першої інстанції за місцем первинного звернення.

В обгрунтування вимог своєї скарги апелянт вказав на те, що на трудові спори поширюються правила альтернативної підсудності, тобто за вибором позивача позови, що виникають із трудових відносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача (ч. 1 ст. 28 ЦПК України). Дійсно, як правильно вказав суд, його зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Проте, через воєнні дії він вимушений був покинути це місце і не планує туди повертатися, побоюючись активізації військ країни-агресора. Наразі він постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою ОСББ «Коваленка 15», яку він подав до суду разом з позовною заявою. Він вважає, що через воєнний стан він позбавлений можливості звернутися до суду за зареєстрованим місцем свого проживання, не зможе особисто з`явитися до суду та брати участь у судових засіданнях, а відеоконферецзв`язок часто неналежної якості. Тож він переконаний, що оскаржувана ним ухвала суду порушує його конституційне право на доступ до суду, що може бути виправлено лише зміною існуючої судової практики.

Крім того, апелянт вказав, що послався на постанову Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року, яка втратила чинність.

Розгляд справи в апеляційній інстанції

Частиною 2 статті 369 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга на ухвалу суду щодо передачі справи на розгляд іншому суд (п. 9 ч. 1 ст. 353 Кодексу) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Крім того, згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, суд підписує постанову без її проголошення, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення. Копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (ст. 55 Конституції України).

Згідно із ст. 125 Основного Закону України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності (ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного, а також компетенцію судів однієї ланки і виду судочинства за територіальністю.

За змістом норм параграфу 3 Глави 2 ЦПК України правила територіальної юрисдикції розмежовують підсудність справ між судам цивільного судочинства однієї ланки за територіальною ознакою.

За загальним правилом, сформульованим у ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Однак, з цього правила є виключення.

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Отже, за змістом ч. 2 ст. 27 та ч. 1 ст. 28 ЦПК України, пред`являючи позов до юридичної особи про захист трудових прав, позивач має право вибору підсудності справи: або за місцезнаходженням юридичної особи, або за зареєстрованим місцем свого проживання чи перебування.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою, а згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

При цьому згідно з ч. 1, ч. 5 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Порівняльний аналіз норм ст. 29 ЦК України на ст. 3, ст. 4 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» дає підстави виснувати, що фізична особа може мати кілька місць проживання, але при цьому задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) вона може мати одночасно лише одне.

Отже, цивільне процесуальне законодавство України встановлює чіткі критерії визначення підсудності цивільних справ серед місцевих судів загальної юрисдикції, а щодо позовів, які виникають з трудових відносин, які і для ряду інших позовів, закон встановлює для позивача певну свободу вибору підсудності (альтернативу), межі якої чітко визначені і розширеному тлумаченню не підлягають.

Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач зазначив у ній, що місце його проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 . Правильність зареєстрованого місця проживання він підтвердив в апеляційній скарзі.

Водночас позивач вказав, що на час подання позовної заяви до суду він фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою ОСББ «Конєва 15».

Крім того, в позовній заяві позивач зазначив, що підсудність справи ним визначається за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 ЦПК України, тобто за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

За таких обставин, встановивши, що позивач фактично пред`явив позов всупереч нормі ч. 1 ст. 28 ЦПК України, справа підсудна Деснянському районному суду м. Чернігова, а не Кіровському районному суду м. Кіровограда, суд правильно застосував п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передавши справу на розгляд за підсудністю до належного суду.

Посилання позивача на воєнний стан та існування ризиків поновлення воєнних дій в м. Чернігові, зміну ним фактичного місця проживання не приймаються до уваги апеляційним судом з огляду на чіткість чинних правил визначення територіальної юрисдикції, а також на те, що розпорядженням Голови Верховного Суду від 04 травня 2022 року № 27/0/9-22 із 05 травня 2022 року відновлено територіальну підсудність судових справ судів Чернігівської області, у тому числі Деснянського районного суду м. Чернігова, яка була змінена відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 08 березня 2022 року № 2/0/9-22. При цьому позивач може сам обирати форму своєї участі у розгляді його справи.

Таким чином суд першої інстанції правильно визначив підсудність справи, правильно застосував норми параграфа 3 Глави 2 ЦПК України, що забезпечує позивачу достатній рівень доступу до суду без заподіяння шкоди самій суті цього права.

Доводи апеляційної скарги проте, що суд послався на Правила реєстрації місця проживання, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, які втратили чинність 14 березня 2022 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265, не спростовують правильність застосування судом норм процесуального права.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам справедливості, законності і обґрунтованості судового рішення.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта не дають правових підстав для інших висновків, ніж ті, яких дійшов суд першої інстанції, і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які могли б були підставою для скасування оскаржуваної ухвали, а тому апеляційну скаргу позивача необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 червня 2022 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 червня 2022 року та ця постанова апеляційного суду подальшому касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді А. М. Головань

С. М. Єгорова