Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7416/21 Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 78 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Коломієць О.С., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ляшук М.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 295/7416/21 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» про визнання протиправним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді оголошення догани

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 жовтня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Полонця С.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом та просив визнати незаконним та скасувати наказ ДП «Державного експертного центру МОЗ України» від 15.03.2021 №192к про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани.

В обгрунтування позову вказав, що Наказом Державного експертного центру МОЗ України від 04.10.2016 №661к його призначено на посаду завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції з 05 жовтня 2016 року. Наказом від 15.03.2021 №192к за підписом Директора Центру М.М. Бабенка, йому оголошено догану. ОСОБА_1 вказав, що підставою для прийняття вищевказаного наказу стало нібито порушення ним трудової дисципліни, а саме порушення розділу 4 Інструкції з пропускного режиму, розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку, наказу Центру від 25.03.2020 №211к «Про зміну режиму роботи ОСОБА_1 », розпорядження Центру від 28.01.2021 №5 та пункт 4.6 Посадової інструкції, а також доповідна записка від 11.03.2021 начальника Управління внутрішньої та зовнішньої безпеки ОСОБА_2 , пояснення ОСОБА_1 від 11.03.2021 №20/16/с та 21/16/с.

На думку позивача, вищевказаний наказ від 15.03.2021 №192к є незаконним, упередженим та протиправним, таким, що прийнятий без надання належної оцінки всім наявним доказам та з порушеннями чинного законодавства України.

Позивач зазначив, що 10.03.2021 начальником Управління внутрішньої та зовнішньої безпеки Яковчуком Д.В. на ім`я директора Центру ОСОБА_3 було подано доповідну записку 16/2-2021, з якої вбачається, що він ( ОСОБА_1 ) систематично порушував трудову дисципліну, зокрема 01.02.2021 та 03.02.2021 прибув на роботу з запізненням; 04.03.2021 та 05.02.2021 покинув територію Центру без отримання дозволу начальника.

Вказав, що 11.03.2021 він надав пояснення №20/16/с, в яких останній зазначає, що 01.02.2021 дійсно прибув на роботу із запізненням, у 9 хвилин, вказаний факт не заперечує. 03.02.2021 прибув на роботу із запізнення на 8 хвилин, про що відповідно до вимог розділу 4 Інструкції з пропускного режиму у будівлі Центру повідомив свого керівника та завідувача сектору внутрішнього контролю внутрішньої та зовнішньої безпеки, шляхом направлення електронного повідомлення на їх електрону адресу.

Також вказав, що 04.03.2021 о 12.21. дійсно покинув територію центру без отримання згоди начальника Управління внутрішньої та зовнішньої безпеки, оскільки була термінова зустріч з фізичною особою - викривачем, яка у телефонному режимі повідомила про корупційне правопорушення, за даним фактом директору центру 24.02.2021 надавалась доповідна записка.

Однак, при винесенні оскаржуваного наказу директором Центру не було враховано поданих ним доказів поважності запізнень та самовільного залишення робочого місця та не надано їм належної правової оцінки. Крім того, посилання на подані ним докази відсутні і у тексті наказу, що свідчить про упереджене ставлення директора Центру до нього ( ОСОБА_1 ) при прийняті наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Наголосив, що подані до доповідної записки від 10.03.2021 ОСОБА_2 скріншоти з камер відеоспостереження не є прямими доказами вчинення ним ( ОСОБА_1 ) дисциплінарного правопорушення, оскільки не є легалізованими у встановленому процесуальним законодавством порядку, а особу зазначену на скріншотах, неможливо ідентифікувати як ОСОБА_1 .

Виходячи із наведеного, посилаючись на невідповідність наказу вимогам закону, відсутність у ньому всіх елементів складу дисциплінарного правопорушення, неврахування та ненадання відповідачем правової оцінки доказам, наданим позивачем, відсутність чіткого формулювання фактичних обставин, які б свідчили про вчинення ним дисциплінарного правопорушення, просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20 жовтня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при розгляді справи судом першої інстанції були неповно з`ясовані обставини справи, порушені норми законодавства. Зазначає, що судом проігнорована позиція позивача щодо порядку проведення службової перевірки та його прав, як працівника, не взято до уваги практику Верховного Суду щодо належної легалізації доказів, а також взагалі не надано оцінку доказам, наявним у матеріалах справи.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд правильно відмовив позивачу у задоволенні позову через недоведеність заявлених вимог. Також вказує, що позивач на підтвердження доводів апеляційної скарги щодо порушення порядку проведення службової перевірки не надав доказів ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду. Вважає обгрунтованими висновки суду першої інстанції щодо доведеності факту запізнення позивача на роботу 05.02.2021 та 04.03.2021 з урахуванням підтвердження ним його зображення на скріншотах відеокамер, що підтверджується зокрема і змістом його пояснень стосовно кожного запізнення. Вважає наказ №192к від 15.03.2021 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани законним та обгрунтованим.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що наказом Державного експертного центру МОЗ України від 04.10.2016 №661к ОСОБА_1 призначено на посаду завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції з 05 жовтня 2016 року (а.с. 64).

Наказом директора ДП «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України» Бабенка М.М. № 192к від 15.03.2021 ОСОБА_1 , завідувачу сектору з питань запобігання та виявлення корупції Управління внутрішньої та зовнішньої безпеки, оголошено догану згідно зі ст. 147 КЗпП України у зв`язку із порушенням розділу 4 Інструкції з пропускного режиму, розділу з Правил внутрішнього розпорядку, наказу ДЕЦ від 25.03.2020 №211к, розпорядження ДЕЦ від 28.01.2021 №05, пункту 4.6. Посадової інструкції завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції Управління внутрішньої та зовнішньої безпеки, на підставі доповідної записки від 11.03.2021 начальника Управління внутрішньої та зовнішньої безпеки Яковчука Д.В., пояснень ОСОБА_1 від 11.03.2021 №20/16/С, несумлінного ставлення до своїх посадових обов`язків та з метою зміцнення трудової дисципліни(а.с.7).

ОСОБА_1 ознайомився із зазначеним наказом 15.03.2021 та поставив помітку про свою незгоду з наказом.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі заяви позивача від 25.03.2020 відповідач видав наказ №211к від 25.03.2020, яким на період дії карантину з 26.03.2020 було встановлено індивідуальний режим роботи позивача, а саме: понеділок, вівторок, середа, четвер з 8год.00хв до 16 год. 30хв; п`ятниця з 8 год.00хв. до 15год.30хв.(а.с.65,66).

Правилами внутрішнього розпорядку ДП «Державного експертного центру Міністерства охорони здоров`я України» затвердженими 31.12.2010 року (далі по тексту Правила) передбачено: обов`язки працівників щодо сумлінного виконання своїх службових обов`язків, розпоряджень адміністрації Центру та керівників структурних підрозділів (пункт 3.1 Правил); дотримання трудової дисципліни, використання всього робочого часу на високопродуктивну працю, не допускаючи дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам роботи Центру чи негативно вплинути на репутацію співробітників (пункт 3.3 Правил); робочий час та його використання (пункти 7.1-7.3 Правил); відповідальність за порушення трудової дисципліни (пункти 9.1-9.8 Правил).

У пункті 7.2 Правил встановлено, що облік виходу працівників Центру на роботу та закінчення робочого дня здійснюється в структурних підрозділах.

Пунктом 9.1 Правил визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються до працівників Центру за порушення трудової дисципліни, Правил внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно пункту 9.6 Правил, до застосування дисциплінарного стягнення адміністрація зобов`язана зажадати від порушника трудової дисципліни письмове пояснення. Відмова працівника дати такі пояснення не може бути перешкодою для застосування стягнення. Стягнення оголошується наказом і повідомляється працівнику під розписку.

Пунктом 9.8 Правил передбачено, що протягом строку дисциплінарного стягнення заходи заохочення до працівника не застосовуються.

Із вказаними Правилами внутрішнього розпорядку Державного експертного центру МОЗ України ОСОБА_1 ознайомлений особисто, про що свідчить його власноручний підпис (а.с. 63).

Окрім того Посадовою інструкцією завідувача сектору з питань запобігання та виявлення корупції Управління внутрішньої та зовнішньої безпеки, затвердженою директором Центру 03.01.2019 року, передбачено відповідальність за порушення правил і норм охорони праці, трудової дисципліни(пункт 4.6.)

У розділі IV Інструкції щодо забезпечення пропускного режиму в будівлі Державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України», затвердженої наказом Центру від 15.04.2020 року №61 (далі Інструкція), визначено порядок інформування керівництва про залишення робочого місця протягом робочого дня.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції, працівники Центру можуть залишати робоче місце протягом робочого дня, за наявності службових або особистих причин та відповідного дозволу керівника структурного підрозділу керівництва Центру. При цьому, під службовим відрядженням розуміється залишення робочого місця на території Центру в робочий час за дорученням керівника структурного підрозділу/керівництва Центру з метою виконання робочих завдань. Залишення робочого місця з особистих причин це залишення робочого місця на території Центру в робочий час, з дозволу керівника структурного підрозділу/керівництва Центру з метою вирішення особистих питань.

Пунктом 3 цього Розділу передбачено, що для фіксації залишення робочого місця з особистих причин, працівник має: поінформувати керівника структурного підрозділу або особи, яка його заміщує, про причини необхідності покинути робоче місце у робочий час; направити відповідне електронне повідомлення на електронну адресу свого безпосереднього керівника та керівника структурного підрозділу, копія завідувачу сектору Управління.

10.03.2021 начальником Управління внутрішньої та зовнішньої безпеки ОСОБА_2 на ім`я директора Центру ОСОБА_3 було подано доповідну записку 16/2-2021, з якої вбачається, що ОСОБА_1 систематично порушує трудову дисципліну, зокрема 01.02.2021 та 03.02.2021 прибув на роботу з запізненням; 04.03.2021 та 05.03.2021 покинув територію Центру без отримання дозволу начальника (а.с. 9).

11.03.2021 ОСОБА_1 надано пояснення №20/16/с, у яких останній зазначає, що:

1. 01.02.2021 дійсно прибув на роботу із запізненням, у 9 хвилин, вказаний факт не заперечує.

2. 03.02.2021- прибув на роботу із запізнення на 8 хвилин, проте про своє запізнення повідомив начальника Управління внутрішньої та зовнішньої безпеки ОСОБА_2 , шляхом направлення електронного повідомлення на електрону адресу.

3. 04.03.2021 о 12.21 він дійсно покинув територію центру без отримання згоди начальника Управління внутрішньої та зовнішньої безпеки, оскільки була термінова зустріч з фізичною особою (можливим викривачем), яка у телефонному режимі повідомила про корупційне правопорушення, за даним фактом директору Центру надавалась доповідна записка.

4. Зазначає, що факти, викладені в доповідній записці про те, що він 05.03.2021 о 10-58 покинув територію центру самовільно, без отримання дозволу начальника Управління внутрішньої і зовнішньої безпеки не відповідають дійсності, оскільки він у той день та час знаходився на робочому місці (а.с.17).

11.03.2021 начальником Управління внутрішньої та зовнішньої безпеки Яковчуком Д.В. на ім`я директора Центру ОСОБА_3 було подано доповідну записку, в якій повідомлено про помилку в Доповідній записці від 10.03.2021 №16-2-2021, а саме в пункті 4 замість 05.02.2021 зазначено 05.03.2021.

У відповідь на вказану Доповідну записку ОСОБА_1 11.03.2021 надав пояснення та вказав, що 05.02.2021 о 10-58 год залишив територію Центру та повернувся о 12-21 год, оскільки в зазначений час звертався до лікаря через погане самопочуття (а.с. 18, 72).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач був обізнаний з режимом роботи в Центрі, Правилами трудового розпорядку, Інструкцією та посадовою інструкцією, однак не дотримувався трудової дисципліни, зокрема індивідуального режиму роботи, порядку інформування керівництва про залишення робочого місця протягом робочого дня і систематично запізнювався, самовільно відлучався та передчасно залишав робоче місце протягом робочого дня, що змусило його безпосереднього керівника начальника Управління внутрішньої та зовнішньої безпеки відповідача ОСОБА_2 ініціювати надання позивачем пояснень щодо фактів порушення трудової дисципліни за період з 01.02.2021 року по 04.03.2021 року та застосування до нього найменш суворого дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до частини першої статті 142 КЗпП трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил.

У частині першій статті 147 КЗпП України закріплено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Згідно частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізнiше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника вiд роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у вiдпустці.

У статті 149 КЗпП до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 664/2820/15-ц (провадження № 61-19602св18) дійшов висновку, що «ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок».

Як встановлено судом, підставою для оголошення догани позивачу було виявлення систематичного порушення трудової дисципліни, встановленої індивідуальним графіком роботи позивача.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач порушив умови посадової інструкції та Правила трудового розпорядку.

На таких доводах наполягав також відповідач.

Так, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 01.02.2021 та 03.02.2021 прибув на роботу з запізненням, що останній не заперечує, зазначивши про це у своїх письмових поясненнях до доповідної записки від 11.03.2021 (а.с. 17,18).

Запізнення на роботу 01.02.2021 позивачем визнається.

Водночас, про своє запізнення 03.02.2021 ОСОБА_4 , всупереч положенням пункту 1 розділу IV Інструкції завчасно не попередив безпосереднього керівника, а повідомив його вже за фактом запізнення шляхом надсилання з службової адреси своєї електронної пошти повідомлення про запізнення на службову адресу електронної пошти керівника.

Відтак, суд першої інстанції обгрунтовано вказав, що такі дії позивача суперечать вимогам вище вказаної Інструкції та свідчать про безпідставність посилання позивача на цей розділ Інструкції в обґрунтування поважності причин запізнення, оскільки несвоєчасний прихід на роботу з особистих питань, так само як і передчасне залишення робочого місця, повинно заздалегідь узгоджуватися працівником з керівником в порядку, передбаченому пунктом 3 розділу IV Інструкції.

Крім того, 04.03.2021 о 12.21 ОСОБА_1 дійсно залишив територію центру без отримання згоди начальника Управління внутрішньої та зовнішньої безпеки, а його доводи щодо термінової зустрічі з фізичною особою (можливим викривачем), яка у телефонному режимі повідомила про корупційне правопорушення, і повідомлення про це директора Центру 24.02.2021 не знайшли свого підтвердження та відповідний дозвіл керівництва на відлучення позивача з роботи відсутній.

Так, суд першої інстанції обгрунтовано вказав, що в доповідній записці від 24.02.2021, яка не містить відомостей реєстрації її в Центрі, відсутня вичерпна інформація щодо мети зустрічі позивача 04.03.2021 з фізичною особою та її наслідки для Центру.

Також, 05.02.2021 о 10-58 год залишив територію Центру та повернувся о 12-21 год, посилаючись на те, що він звертався до лікаря. Проте, в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача за медичною допомогою.

Факт запізнення позивача на роботу 01.02.2021 та 03.02.2021 підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях не заперечує фактів запізнення на роботу 01.02.2021 та 03.02.2021 та залишення території Центру 05.02.2021 та 04.03.2021, а відсутність згоди безпосереднього керівника доводиться матеріалами справи, що свідчить про порушення трудової дисципліни останнім.

Доказом самовільного залишення позивачем території Центру 05.02.2021 року та 04.03.2021 року є відсутність в Журналі обліку місцевих відряджень у Державному експертному центрі МОЗ, розпочатому 06.12.2019 року, відповідного запису, що фіксує направлення позивача в службове відрядження, згідно з вимогами пункту 2 розділу IV Інструкції.

Доводи ОСОБА_1 , про те, що скріншоти із камер відеоспостереження, на яких він зображений і де зафіксовано факти його запізнення на роботу і залишення території центру не є належними доказами в розумінні постанов Верховного Суду від 07.07.2021 по справі № 587/2051/18 та від 29.01.2021 по справі 922/51/20, не впливають на результати вирішення спору, оскільки у своїх поясненнях він надавав інформацію стосовно кожного запізнення на роботу та залишення робочого місця, що є достатнім доказом в контексті розгляду цієї справи.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи, та встановивши факт відсутності поважних причин запізнення позивача на роботу 01.02.2021 та 03.02.2021 і залишення робочого місця на території Центру в робочий час без згоди безпосереднього керівника 05.02.2021 і 04.03.2021, дійшов обгрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни, розділу IV Інструкції, розділу 3 Правил, наказу Центру від 25.03.2020 року №211к, яким встановлено індивідуальний режим роботи позивача, що стало підставою для видання відповідачем наказу №192к від 15.03.2021 року про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани та відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що роботодавцем не встановлена наявність всіх елементів складу дисциплінарного правопорушення, а містяться лише посилання на норми законодавчих актів спростовуються наведеним вище та тим, що ОСОБА_1 визнав факти запізнення та залишення території Центру, проте не довів належними доказами, що він в установленому порядку повідомив про це керівника та отримав відповідний дозвіл.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить із того, що у справі, що переглядається, судом надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникли в застосуванні норм матеріального та процесуального законодавства до спірних правовідносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції, про що зазначено у мотивувальній частині цієї постанови.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи із наведеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено із дотриманням норм чинного матеріального та процесуального законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17.02.2022.

Головуючий Судді