Провадження 2/127/3005/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Мельник В.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
позов мотивований тим, що відповідно до укладеного договору № VІН0АU07740425 від 10.03.2006 року ОСОБА_1 отримав в АТ КБ «ПриватБанк» кредит в сумі 19 710, 31 доларів США зі сплатою відсотків, комісії, інших витрат, до 08.03.2013 року. Крім іншого, сторони домовились, що у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.
Відповідач ОСОБА_1 використав кредитні кошти, але не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання і не погасив борг, тому заборгованість відповідача перед банком станом на 01.06.2021 року становить 103 569, 31 доларів США, що за курсом НБУ від 01.06.2021 року складає 2 844 013, 25 грн.
Сума боргу складається з: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) 7 600, 24 доларів США; 20 293, 78 доларів США заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 507,64 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом; 75 167, 65 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.
На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача борг в сумі 103 569,31 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ від 01.06.2021 року 2 844 013, 25 грн. (27,46 грн. за 1 долар США) та судові витрати 42 660,20 грн.
Представник АТ КБ «ПриватБанк» - Поліщук Т.В. в судовому засіданні позов підтримала за викладених обставин. Суду пояснила, що кредит в сумі 13 949 доларів США був отриманий відповідачем на строк з 10.03.2006 року до 08.03.2013 року на придбання легкового автомобіля та сплату страхового платежу. Через невиконання відповідачем умов кредитного договору на підставі рішення суду було звернуто стягнення на предмет застави автомобіль «Опель Астра», НОМЕР_1 . 30.01.2015 року автомобіль реалізований банком і кошти від продажу автомобіля 2620,60 доларів США в еквіваленті 41 810 грн. були зараховані на часткове погашення пені за кредитним договором. Станом на день розгляду справи борг повністю не погашений, заборгованість розрахована станом на 01.06.2021 року, тому підлягає стягненню з відповідача.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся повісткою, надісланою рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації проживання. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № VІН0АU07740425 від 10.03.2006 року АТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_1 кредит на купівлю автомобіля 13 949 доларів США та 5 761,31 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0, 00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та щомісяця в період сплати в розмірі 0,13 % від суми виданого кредиту, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п. 3.11 даного договору. Періодом сплати вважається період з 15 по 20 число кожного місяця (п.1.1).
Кредит наданий на строк до 08.03.2013 року.
Сторони домовились про те, що щомісячний платіж для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії, складає 288,93 доларів США.
Крім того, згідно п. 3.2 договору, згідно ст. 212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 2,87 % на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.
Згідно п. 4.1 договору, при порушення позичальником будь-якого зобов`язання, передбаченого п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки.
Відповідно до п. 5.1, договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.
Банк виконав своє зобов`язання за кредитним договором належним чином, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти. Відповідач своєчасно не виконав зобов`язання і не погасив заборгованість, чим порушив умови договору та ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2012 року № 221/3954/2012 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № VІН0АU07740425 від 10.03.2006 року в сумі 25 014 доларів США було звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль марки Ореl, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить йому на праві власності, шляхом продажу вказаного автомобіля.

На виконання судового рішення вказаний автомобіль був реалізований банком 30.01.2015 року. Кошти в сумі 41 810 грн., що становило еквівалент 2620,60 доларів США, були зараховані для погашення пені за кредитним договором № VІН0АU07740425 від 10.03.2006 року на рахунок банку.

Згідно розрахунку, що наданий банком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 10.03.2006 року станом на 01.06.2021 року становить 103 569, 31 доларів США, що за курсом НБУ від 01.06.2021 року складає 2 844 013, 25 грн.

Сума боргу складається з: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) 7 600,24 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 20 293,78 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом - 507,64 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 75 167,65 доларів США.

Дана сума підлягає частковому стягненню з відповідача.

Так, відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 625 ч. 1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Виконання зобов`язання може забезпечуватись заставою (ч. 1 статті 546 ЦК України).

Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному.

Наявність невиконаного судового рішення про звернення стягнення на предмет застави не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, оскільки застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленного боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-г/16 (провадження № 12-117гс18), а також у постанові ВС від 02.06.2021 року № 2-6460/11.

Аналогічні висновки викладені й у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі від 04 липня 2018 року № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), в якій зазначено, що здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. У разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів, банк в 2012 році змінив строк виконання зобов`язання і звернувся до суду з вимогою про дострокове погашення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави автомобіль Ореl, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Згідно рішення суду від 17.10.212 року заборгованість станом на 13.04.2012 року становила 25 014,43 доларів США і складалась з: 11 380,37 доларів США заборгованості за кредитом, 7 205,92 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом, 634,55 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом, 5 793,59 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором.

За рахунок продажу предмета застави була погашена заборгованість по пені в сумі 2 620,60 доларів США.

Оскільки в повному обсязі заборгованість за кредитним договором не була погашена після реалізації автомобіля, то банк не позбавлений можливості захистити порушене право шляхом стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Нарахування позивачем відсотків за кредитним договором, пені і комісії після пред`явлення дострокової вимоги про погашення боргу є безпідставним, оскільки такі нарахування здійснюються лише в межах строку кредитування.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором вказана у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Вимог про стягнення процентів, нарахованих після рішення суду відповідно до ст. 625 ЦК України, банк не пред`явив.

Враховуючи наведені обставини і норми матеріального права, суд вважає, що заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору від 10.03.2006 року необхідно визначити беручи за основу розмір заборгованості по рішенню Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2012 року із врахуванням частково погашення боргу за рахунок продажу предмета застави.

Також суд приймає до уваги, що оскільки заборгованість по тілу кредиту і комісії визначена позивачем в даному позові в меншому розмірі (7 600,24 доларів США по тілу і 507,64 доларів США по комісії), ніж по рішенню суду від 17.10.2012 року (11 380,37 доларів США і 634,55 доларів США відповідно), в силу ст. 13 ЦПК України і принципу диспозитивності цивільного судочинства, заборгованість по тілу кредиту буде визначена судом саме в сумі 7 600 доларів США, а заборгованість по комісії в сумі 507,64 доларів США.

Пеня визначається шляхом зменшення суми заборгованості по рішенню суду від 17.10.2012 року 5 793,59 доларів США на суму, отриману від продажу предмета застави 2 620,60 доларів США, і становить 3 172,99 доларів США.

Таким чином, стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає сума в розмірі 18 486,79 доларів США, яка складається з заборгованості по тілу кредиту 7600,24 доларів США, заборгованості по процентам 7205,92 доларів США, заборгованості по комісії 507,64 доларів США, пені - 3 172,99 доларів США.

Нарахування і стягнення пені у валюті не суперечить ст.ст. 549, 533 ЦК України.

Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду вже роз`яснювала, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, проте не виключає здійснення платежів в іноземній валюті (пункт 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц).

Оскільки виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству України, п. 4.1 кредитного договору від 10.03.2006 року передбачено сплату пені в установленому розмірі від суми простроченого платежу, а сторони ці умови не оспорювали, то разом зі стягненням з відповідача заборгованості в іноземній валюті підлягає стягненню й пеня в іноземній валюті (постанова ВП ВС від 12 грудня 2018 року у справі № 757/6367/13-ц).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог. При зверненні до суду з позовом банк сплатив судовий збір в сумі 42 660,20 грн., позов був задоволений на 17%, тому судовий збір становить 7 252,23 грн. пропорційно задоволеним позовним вимогам (42660,20 ? 17% ?100 = 7 252,23 грн.).

Керуючись ст.ст. 3, 526, 530, 533, 549, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № VIH0AU07740425 від 10.03.2006 року в сумі 18 486 (вісімнадцять тисяч чотириста вісімдесят шість) доларів США 79 центів та судовий збір в сумі 7 252,23 грн.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

-позивач АТ КБ «ПриватБанк», 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, адреса для листування: 49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, (рахунок для погашення заборгованості та судових витрат № НОМЕР_2 , МФО 305299)

-відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3

Повне судове рішення складене 17 лютого 2022 року.

Суддя: