ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2365/22 Справа № 196/208/21 Суддя у 1-й інстанції - Руснак А. І. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2021 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2021 року ТОВ «АБК Дніпро» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

Позов мотивовано тим, що відповідно до трудового договору №К-013В від 20 вересня 2019 року та наказу №142-к від 20 вересня 2019 року до ТОВ «АБК Дніпро» прийнято на роботу ОСОБА_1 на посаду водія автотранспортних засобів.

З метою поліпшення адміністративно-господарської діяльності товариства відповідно до Наказу підприємства №32-Т3 від 23 вересня 2019 року за ОСОБА_1 закріплено автомобіль БАЗ-А079.32, реєстраційний № НОМЕР_1 , колір зелений, рік випуску 2013, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 . За цим наказом транспортний засіб переданий у користування та розпорядження ОСОБА_1

02 квітня 2020 року виявилось, що під час виконання ОСОБА_1 своїх трудових обов`язків, майну ТОВ «АБК Дніпро» було завдано значних матеріальних збитків, про що свідчить Висновок №3335 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження по визначенню відновлювального ремонту транспортного засобу від 02 квітня 2020 року.

Вартість завданих збитків, за результатами проведення вказаного автотоварознавчого дослідження, що підлягають відшкодуванню відповідачем на їх користь становить 56 201,08 грн.

Пояснили, що ОСОБА_1 з 20 вересня 2019 року був працівником у ТОВ «АБК Дніпро» та виконував посадові обов`язки водія, що підтверджується копією трудового договору № К-013В від 20 вересня 2019 року.

Згідно з умовами Трудового договору № К-013В від 20 вересня 2019 року та посадової інструкції водія, до посадових трудових обов`язків відповідача відносились, зокрема, під час користування автотранспортними засобами роботодавця забезпечувати цілісність, схоронність таких транспортних засобів; щомісяця ініціювати обов`язковий технічний огляд автотранспортних засобів роботодавця, що закріплені за працівником; стежити за технічним станом автомобіля, виконувати самостійно необхідні роботи по забезпеченню його безпечної експлуатації (відповідно до інструкції з експлуатації), вчасно проходити технічне обслуговування в сервісному центрі і технічний огляд; працівник несе відповідальність за завдання матеріального збитку підприємству.

Відповідно до пункту 5.3 Трудового договору №К-013В від 20 вересня 2019 року за нанесення з вини працівника (у результаті прямої дії або бездіяльності) майнових або немайнових збитків підприємству, працівник несе відповідальність у т.ч. матеріальну, перед підприємством у порядку і на умовах, передбачених чинним законодавством України.

Автотранспортний засіб, який пошкоджено відповідачем є матеріальною цінністю ТОВ «АБК Дніпро» та перебуває на його балансовому обліку.

Відповідач в порушення умов договору добровільно не виконує своїх зобов`язань щодо відшкодування завданих матеріальних збитків, не здійснив навіть часткового відшкодування таких збитків, в результаті чого сума завданих збитків на момент подання позовної заяви становить 56 201 грн. 08 коп.

Під час виконання своїх трудових обов`язків, відповідач умисно ухилявся від подання своєму безпосередньому керівникові заявок/повідомлень на здійснення ремонтних робіт ввіреного йому автотранспортного засобу. Згідно Акту приймання-передачі автомобіля БАЗ, реєстраційний № НОМЕР_1 , відповідачеві передано транспортний засіб у справному стані, без пошкоджень з відповідною супутньою комплектацією.

Відповідно до умов трудового договору № К-13В від 20 вересня 2019 року, відповідач мав щомісяця ініціювати обов`язковий технічний огляд автотранспортного засобу, що за ним закріплений, а саме автомобіль БАЗ з реєстраційним № НОМЕР_1 .

Факт умисного ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх трудових обов`язків підтверджується, зокрема, службовою запискою працівника ОСОБА_2 від 21 жовтня 2019 року, зі змісту якої вбачається, що відповідачем 17 жовтня 2019 року не виконано планову заміну мастил та фільтрів на ввіреному йому автотранспортному засобі.

Крім того, відповідачем, не маючи належної кваліфікації, було самовільно та без погодження з керівництвом здійснено ремонт електропроводки ввіреного йому автотранспортного засобу, в результаті чого було зіпсовано блок запобіжників. Вказане підтверджується службовою запискою ОСОБА_2 від 10 грудня 2019 року.

Також 20 січня 2020 року відповідач без поважних причин не з`явився на роботу, що характеризує його як безвідповідального працівника.

Відповідачем порушено виконання вимог Положення про порядок використання транспортних засобів на підприємстві, що додатково свідчить про ухилення від виконання своїх трудових обов`язків.

ОСОБА_1 в результаті умисного ухилення від виконання своїх трудових обов`язків та встановлених на підприємстві правил, завдано ТОВ «АБК Дніпро» пряму дійсну шкоду, оскільки матеріальні цінності (автотранспортний засіб) пошкоджено працівником внаслідок порушення трудових обов`язків, що тягне за собою затрати підприємства на відновлення транспортного засобу.

Завдання ТОВ «АБК Дніпро» матеріальної шкоди викликано протиправною поведінкою відповідача, оскільки ним, як працівником підприємства, було порушено норми, що регулюють виконання своїх трудових обов`язків.

ОСОБА_1 усвідомлював та передбачав можливість настання негативних наслідків у зв`язку з необережним користуванням ввіреним йому автотранспортним засобом та ухиленням від повідомлення про необхідність здійснювати обов`язковий медичний огляд транспортного засобу.

Протиправна поведінка відповідача призвела до пошкодження атотранспортного засобу за реєстраційним номером НОМЕР_1 , що належить на праві власності ТОВ «АБК Дніпро». Вказане додатково підтверджується службовою запискою працівника ОСОБА_3 від 27 лютого 2020 року

Тому вбачається наявним прямий (безпосередній) причинний зв`язок між дією працівника ОСОБА_1 і майновою шкодою, яка завдана ТОВ «АБК Дніпро».

Крім того, ТОВ «АБК Дніпро» дотримано строки позовної давності для звернення до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди днем виявлення завданої матеріальної шкоди ТОВ «АБК Дніпро» є 02 квітня 2020 року (дата складання Висновку автотоварознавчого дослідження №3335 про визначення матеріальної шкоди).

Прохають стягнути з ОСОБА_1 на їх користь матеріальну шкоду у розмірі 56 201,08 грн. та судові витрати у розмірі 2270,00 грн.

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, але позивач пропустив встановлений законом річний термін для звернення до суду з даним позовом, оскільки остаточно 27 лютого 2020 року позивачем було виявлено факт заподіяння ОСОБА_1 шкоди, проте до суду позовна заява подана лише 09 березня 2020 року, а відтак працівник звільняється від обов`язку відшкодовувати завдану ним шкоду і в задоволенні позову слід відмовити.

В апеляційній скарзі ТОВ «АБК Дніпро» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2021 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що відповідно до трудового договору №К-013В від 20 вересня 2019 року та наказу №142-к від 20 вересня 2019 року до ТОВ «АБК Дніпро» відповідача ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду водія автотранспортних засобів (а.с.46-48).

З метою поліпшення адміністративно-господарської діяльності товариства відповідно до Наказу підприємства №32-Т3 від 23 вересня 2019 року за ОСОБА_1 закріплено автомобіль БАЗ-А079.32, реєстраційний № НОМЕР_1 , колір зелений, рік випуску 2013, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 та Актом прийому-передачі передано у користування та розпорядження відповідача (а.с.49, 50).

Згідно з умовами Трудового договору № К-013В від 20 вересня 2019 року та посадової інструкції водія, до посадових трудових обов`язків відповідача відноситься, зокрема, під час користування автотранспортними засобами роботодавця забезпечувати цілісність, схоронність таких транспортних засобів; щомісяця ініціювати обов`язковий технічний огляд автотранспортних засобів роботодавця, що закріплені за працівником; стежити за технічним станом автомобіля, виконувати самостійно необхідні роботи по забезпеченню його безпечної експлуатації (відповідно до інструкції з експлуатації), вчасно проходити технічне обслуговування в сервісному центрі і технічний огляд; працівник несе відповідальність за завдання матеріального збитку підприємству (а.с.47, 48, 51, 52).

Відповідач ОСОБА_1 під час виконання своїх трудових обов`язків умисно ухилявся від подання своєму безпосередньому керівникові заявок/повідомлень на здійснення ремонтних робіт ввіреного йому автотранспортного засобу, відповідно до умов трудового договору не ініціював щомісяця проведення обов`язкового технічного огляду переданого йому у користування автотранспортного засобу, що підтверджується, зокрема, службовою запискою працівника ОСОБА_2 від 21 жовтня 2019 року, зі змісту якої вбачається, що відповідачем 17 жовтня 2019 року не виконано планову заміну мастил та фільтрів на ввіреному йому автотранспортному засобі (а.с.82).

Крім того, відповідачем, не маючи відповідної кваліфікації, було самовільно та без погодження з керівництвом здійснено ремонт електропроводки ввіреного йому автотранспортного засобу, в результаті чого було зіпсовано блок запобіжників (службова записка ОСОБА_2 від 10 грудня 2019 року).

Також, 20 січня 2020 року відповідач без поважних причин не з`явився на роботу, внаслідок чого було порушено графік підвозу працівників ранкової зміни (а.с.84).

Відповідно до службової записки начальника гаражу ОСОБА_3 від 27 лютого 2020 року, внаслідок недбалості водія автобуса Еталон рокун. НОМЕР_1 ОСОБА_1 вийшов з ладу турбокомпресор, строк виходу автобуса з ремонту 06 березня 2020 року (а.с.85).

Відповідачем ОСОБА_1 в результаті порушення виконання вимог Положення про порядок використання транспортних засобів на підприємстві, умисного ухилення від виконання своїх трудових обов`язків та встановлених на підприємстві правил, завдано ТОВ «АБК Дніпро» пряму дійсну шкоду, оскільки матеріальні цінності (автотранспортний засіб) пошкоджено працівником внаслідок порушення трудових обов`язків, що тягне за собою затрати підприємства на відновлення транспортного засобу.

ОСОБА_1 усвідомлював та передбачав можливість настання негативних наслідків у зв`язку з необережним користуванням ввіреним йому автотранспортним засобом та ухиленням від повідомлення про необхідність здійснювати обов`язковий технічний огляд транспортного засобу.

Відповідно до Висновку №3335 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження по визначенню відновлювального ремонту транспортного засобу від 02 квітня 2020 року, вартість відновлювального ремонту, з технічної точки зору, автомобіля «БАЗ-А079.32» ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , в цінах на час звернення виконання даної експертизи, може складати 56201,08 грн. (а.а.67-73).

Відповідно до пункту 5.3 Трудового договору №К-013В від 20 вересня 2019 року за нанесення з вини працівника (у результаті прямої дії або бездіяльності) майнових або немайнових збитків підприємству, працівник несе відповідальність у т.ч. матеріальну, перед підприємством у порядку і на умовах, передбачених чинним законодавством України.

28 лютого 2020 року на підставі наказу №32/1-к відповідача ОСОБА_1 звільнено з посади водія автотранспортних засобів за власним бажанням, згідно ст.38 КЗпП України (а.с.66).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд обґрунтовано виходив з того, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, але позивач пропустив встановлений законом річний термін для звернення до суду з даним позовом, оскільки остаточно 27 лютого 2020 року позивачем було виявлено факт заподіяння ОСОБА_1 шкоди, проте до суду позовна заява подана лише 09 березня 2020 року, а відтак працівник звільняється від обов`язку відшкодовувати завдану ним шкоду і в задоволенні позову слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Загальні підстави та умови притягнення працівників до матеріальної відповідальності викладено в ст.130 КЗпП. Згідно із цією нормою працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству внаслідок невиконання своїх трудових обов`язків. Матеріальна відповідальність, як правило, обмежується певною частиною зарплати працівника та не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди (за винятком установлених законодавством випадків) (ч. 2 ст. 130 КзпП).

Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода.

Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника (ч.2 ст.130 КзпП).

Згідно з ч.2 ст.130 КЗпП умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) пряма дійсна шкода; 2) протиправна поведінка працівника; 3) вина в діях чи бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправною і винною дією чи бездіяльністю працівника і шкодою, яка настала.

Підстави та умови, що мають бути встановлені для притягнення працівників до матеріальної відповідальності, узагальнив ВССУ у постанові від 11.12.15 року №12 «Про узагальнення практики застосування судами законодавства, що регулює матеріальну відповідальність працівників за шкоду, заподіяну роботодавцю».

Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати.

Протиправна поведінка працівника це поведінка працівника, який не виконує чи неналежним чином виконує трудові обов`язки, передбачені приписами правових норм, трудовими договорами, наказами та розпорядженнями підприємств, установ та організацій. Формами протиправної поведінки працівника є протиправна дія чи протиправна бездіяльність. Обов`язковою умовою притягнення працівника до матеріальної відповідальності є вина.

Зі змісту ч.2 ст.130 КЗпП матеріальна відповідальність працівника настає тільки за наявності його вини в заподіянні підприємству, установі, організації майнової шкоди.

Вина працівника це його психічне ставлення до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Отже, працівник визнається винним у заподіянні шкоди, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно або з необережності (за винятком випадків, коли шкоду нанесено джерелом підвищеної небезпеки).

Відповідно до ст.135-3 КЗпП України, розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.

У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Згідно ст.138 КЗпП України обов`язок доказування наявності умов для притягнення працівника до матеріальної відповідальності покладається на власника або уповноважений ним орган. Відсутність підстави чи хоча б однієї з умов матеріальної відповідальності виключає можливість притягнення працівника до матеріальної відповідальності.

Вірно встановивши, що факт завдання ТОВ «АБК Дніпро» матеріальної шкоди водієм ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а також вірно відмовив у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності, з даним висновком суду погоджується й апеляційний суд.

Частиною 3 ст. 233 КЗпП України встановлено, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищестоящого органу.

Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Отже, строк звернення до суду у справах щодо трудових правовідносин врегульовано нормами КЗпП України, а не нормами ЦК України.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 №14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений ст. 233 КЗпП України річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку.

Доводи апеляційної скарги про те, що днем виявлення шкоди є 02 квітня 2020 року (дата складання Висновку автотоварознавчого дослідження № 3335 про визначення матеріальної шкоди), а тому у суду першої інстанції не було правових підстав для відмови в позові, оскільки строк позовної давності ними не пропущено, колегія суддів не може прийняти до уваги, у зв`язку з тим, що нормами чинного законодавства чітко передбачений річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди, в даному випадку позивачем було виявлено факт заподіяння ОСОБА_1 шкоди 27 лютого 2020 року.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

За таких обставин, суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» залишити без задоволення.

Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко