Провадження № 22-ц/812/481/22 Головуючий суду першої інстанції Полішко В.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2022 року м. Миколаїв Справа 477/2466/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Лівінського І.В.,

при секретарі судового засідання Лівшенку О.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04 січня 2021 року, постановлену під головуванням судді Полішко В.В., в приміщенні цього суду, за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Вітовської районної державної адміністрації про визнання рішень незаконними (далі Управління соціального захисту населення),

В С Т А Н О В И В:

30 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління соціального захисту населення про визнання рішень незаконними.

Позов ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що у квітні 2018 року вона звернулась до Управління соціального захисту населення із заявою про призначення державної соціальної допомоги її сім`ї як тимчасово переміщеній особі, однак рішенням відповідача від 21 травня 2018 року їй відмовлено у призначенні такої допомоги.

У березні 2020 року вона вдруге звернулась до Управляння соціального захисту населення, її заява була задоволена.

Згідно рішення Управління соціального захисту населення від 27 липня 2020 року здійснено перерахунок державної допомоги, у зв`язку з чим виникла переплата, яку утримано з неї при призначенні допомоги на наступне півріччя.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд визнати рішення Управління соціального захисту населення від 21 травня 2018 року та від 27 липня 2020 року незаконними.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04 січня 2021 року відмовлено у відкритті провадження за вказаним позовом.

Ухвала суду мотивована тим, що зазначений позов розглядається в порядку адміністративного судочинства, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, де просила скасувати ухвалу та направити справу до Жовтневого районного суду Миколаївської області для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що в своїй ухвалі суд першої інстанції не зазначив на якій підставі він вважає, що позов було оформлено з додержанням вимог цивільного судочинства та не вказав будь-яких інших недоліків, які б були перешкодою для відкриття провадження у справі.

Скаржник зазначає, що її позовна заява оформлена з дотриманням вимог вказаних в статтях 159-161 КАС України, а саме: заяву подано в письмовій формі, вказано найменування суду першої інстанції, найменування юридичної особи та фізичної особи, їх місце знаходження, поштовий індекс, коди, а також засоби зв`язку. Викладені обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги.

Надані документи, як докази, які підтверджують її вимоги. До позовної заяви були додані її копії та копії доданих до неї документів, відповідно до кількості учасників справи.

Оскільки позовна заява подана з дотриманням вимог, вказаних в статті 159-161 КАС України та відсутні підстави передбачені статтями 169 170 КАС України, суддя могла прийняти до розгляду позовну заяву та відкрити провадження у справі.

Відповідно до статті 19, статей 25-27 КАС України, справа підлягає розгляду Жовтневим районним судом Миколаївської області, як адміністративним. Отже позовна заява ОСОБА_1 подана до належного суду.

На день слухання справи від відповідача відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили у зв`язку з чим суд визнає можливим розглянути справу без участі учасників справи. Оскільки місцезнаходження та місце роботи позивача ОСОБА_1 у справі невідомо, остання викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України.

При цьому суд враховує, що явка сторін не була визнана обов`язковою та сторони мали можливість реалізувати свої права на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відповідно до положень статті 212 ЦПК України.

Також, суд приймає до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду справи судом. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку неодноразово було предметом розгляду Європейського суду з прав людини у справах проти України, відповідно до висновків якого обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі "Красношапка проти України").

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а стаття 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративним справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

За пунктом 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суд своєю ухвалою відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Зі змісту позову та матеріалів справи вбачається, що позивач просить суд визнати рішення Управління соціального захисту населення від 21 травня 2018 року та від 27 липня 2020 року щодо відмови у призначенні державної соціальної допомоги її сім`ї як тимчасово переміщеній особі та стягнення з неї переплати такої допомоги, яку утримано з неї при призначенні допомоги на наступне півріччя, незаконними.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції визначив спір у цій справі як публічно-правовий.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком з огляду на таке.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частина 2 зазначеної статті).

За змістом частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом пунктів 1,2 частини 1 статті 4 КАС України, 1) адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; 2) публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Отже, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів.

Така правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 803/413/18.

Таким чином, оскільки предмет спору за позовною заявою виник між фізичною особою та суб`єктом владних повноважень, щодо оскарження його рішень, то такий спір носить публічно-правовий характер та не може бути розглянутий в порядку цивільного судочинства, а віднесений до адміністративної юрисдикції, у зв`язку із чим апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що зазначений спір віднесено до адміністративної юрисдикції та підлягає розгляду Миколаївським окружним адміністративним судом.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена без додержання норм процесуального права.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04 січня 2021 року залишити без змін.

З огляду на висновок суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без задоволення, звільнення відповідача від сплати судового збору, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, слід віднести за рахунок держави.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04 січня 2021 року залишити без змін.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції Миколаївського окружного адміністративного суду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.Б. Кушнірова

І.В. Лівінський