Справа № 581/753/21
Провадження № 2/581/29/22
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 липня 2022 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі головуючого - судді Бутенка Д.В., при секретарі судового засідання Бочкун Л.І., представників сторін ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Липова Долина цивільну справу спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад заявленої до суду вимоги

У грудні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним вище позовом, який мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 . За свого життя батько заповіту не складав. Після його смерті відкрилася спадщина, яка знаходиться на території Синівської сільської ради (Колядинецької сільської ради) Сумської області. Звернувшись з письмовою заявою до державного нотаріуса Липоводолинської районної державної нотаріальної контори Сумської області Мельника В.О., яку позивачка відправила поштою з зазначенням у ній дати смерті батька, але без надання самої копії свідоцтва про смерть, нотаріусом відкрито спадкову справу № 85/2012. Зазначала, що навесні 2018 року вона звернулась до Липоводолинської районної державної нотаріальної контори з питання отримання свідоцтв про право на спадщину на її частину, надавши повторне свідоцтво про смерть батька, при цьому нотаріус виявив, що у свідоцтві про смерть дата смерті зазначена ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не ІНФОРМАЦІЯ_1 , як зазначено у її заяві про прийняття спадщини, та відповідно у витязі про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Як виявилось у подальшому, нотаріусом заведено дві спадкові справи після смерті їхнього батька, одна з яких за її заявою, де дата смерті зазначена ІНФОРМАЦІЯ_1 , інша справа за заявою ОСОБА_4 , де дата смерті зазначена ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання в січні місяці 2017 року отримала свідоцтва про право на спадщину на деяке спадкове майно, а саме на земельну ділянку (пай), яка належала спадкодавцю на підставі державного акту серії СМ № 108585, виданого 25 травня 2004 року Липоводолинською РДА як єдиній спадкоємиці за законом. У подальшому за заявою позивачки рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 14 лютого 2019 року встановлено факт смерті її батька саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано Липоводолинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Сумській області внести зміни до актового запису про смерть батька, а рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 19 грудня 2019 року визнані недійсними свідоцтва видані на ім`я відповідачки державним нотаріусом Липоводолинської районної державної нотаріальної контори. Також надалі рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 27 листопада 2020 року скасовано рішення державного реєстратора Липоводолинської районної державної нотаріальної контори від 30 січня 2017 року про державну реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на земельні ділянки; 02 листопада 2021 року нотаріусом позивачці по справі видані свідоцтва на 1/2 частину спірних земельних ділянок. Крім того, як виявилося пізніше у процесі судових засідань відповідачка по справі в установлений законодавством шестимісячний строк не подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька, а лише в серпні місяці 2015 року звернулась до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, зазначивши коло спадкоємців лише себе та сестру ОСОБА_6 , приховавши наявність як спадкоємця її та їхнього брата, який на час смерті батька був живий, і шляхом обману в січні 2017 року отримала свідоцтва про право на спадщину, уклала з СВК «Колядинець» договір оренди землі та протягом 2017- 2021 років отримувала орендну плату за пай в повному обсязі, сукупно їй виплачено зазначеним кооперативом за 2017-2020 роки 34954 грн. 78 коп., чим нанесла позивачці матеріальні збитки саме в цьому розмірі. Після отримання позивачкою свідоцтв про право на спадщину на 1/2 частину земельної ділянки (паю), керівництвом СВК «Колядинець» їй виплачено орендну плату за 2021 рік. На вимоги позивачки добровільно повернути половину незаконно отриманих відповідачкою коштів по орендній платі, вона не реагує. Посилаючись на норми ст.16,22,1166 ЦК України, просила суд стягнути з відповідачки на її користь кошти в сумі 17477 грн. 39 коп. у рахунок відшкодування завданої їй матеріальної шкоди.

Позиція позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача по даній справі

Позивачка ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. На адресу суду 14 лютого 2022 року надійшла відповідь на відзив, в якій зазначила, що неправомірними діями відповідачки їй нанесені матеріальні збитки, просила суд задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, оскільки її майнові претензії адресовані саме до відповідачки, так як у результаті саме її неправомірних дій були порушені права на земельну ділянку, вона втратила ті доходи, які вона могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Зазначила, що порушення її прав зі сторони відповідачки полягало в наступному: в установлений законодавством шестимісячний термін із дня смерті батька вона подала заяву про прийняття спадщини, але за певних життєвих обставин тривалий час не могла отримати свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, а відповідачка по справі заяву у визначений законодавством термін до нотаріуса не подала, відповідно вважалась такою, що не прийняла спадщини, однак у серпні місяці 2015 року вона звернулась до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, та шляхом обману в січні 2017 року отримала свідоцтва про право на спадщину, і протягом 2017- 2021 років отримувала орендну плату за пай. Крім того, з літа 2018 року по 31 грудня 2020 року тривали судові процеси, але відповідачка по справі, знаючи про результати рішень судів отримувала орендну плату в повному обсязі з 2017 року по 2020 рік включно, чим нанесла їй матеріальні збитки. Окрім того відповідачка у відзиві зазначала, що за період з 2017 по 2020 рік вона отримала орендну плату загальним розміром 1902 грн.60 коп., відповідно до умов договору. Довідку, яка видана СВК «Колядинець» 08 грудня 2021 року вважає недостовірною, і зазначена в ній сума орендної плати не відповідає умовам договору. Уважала зазначені доводи необґрунтованими, довіряти достовірності даної довідки немає жодних підстав, доказів отримання саме такої суми про яку зазначила відповідачка у відзиві, а саме в сумі 1902,6 грн. вона не надала.

Представник позивача ОСОБА_1 , підтримавши заявлений позов її довірительниці з вищевикладених підстав, додатково суду пояснила про те, що після смерті батька позивачки за заявами двох його дочок, включаючи позивачку, в нотаріальному порядку заведено дві різні спадкові справи з різніми датами смерті спадкодавця. Позивачка в судовому порядку установила достовірну дату смерті свого батька, проте у цей час відповідачка обманним шляхом, неправомірно, внаслідок винної й доведеної матеріалами справи поведінки оформила спадщину батька на своє ім`я в повному обсязі. Позивачка у подальшому в судовому порядку визнала видані на ім`я відповідачкм правоустановлюючі документи недійсними, проте протягом більш ніж трьох років остання отримувала оренду плату за батьківський пай в повному обсязі, не сплачуюючи позивачці її 1/2 частину. Зазначала, що її право на отримання доходів від спадщини її батька є порушеним із моменту прийняття спадщини та відповідно їй завдано матеріальні збитки, які обраховуються в розмірі 17477 грн. 39 коп. від фактично отриманих відповідачкою грошових коштів у виді орендної плати (розмір збитків обраховано за даними згідно з довідкою СВК «Колядинець», отриману на підставі адвокатського запиту щодо спірних земельних ділянок з відповідними кадастровими номерами, зазначений кооператив позивачка не повідомляла про прийняття нею спадщини), із вимогою про добровільну передачу їй її частини орендної плати до відповідача позивачка зверталася усно та лише за 2021 рік їй виплачено кооперативом належну їй орендну плату в розмірі 1/2 частини.

Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду даної справи належним чином повідомлена, через свого представника подала відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні заявленого позову в повному обсязі у зв`язку з його необгрунтованістю. Зокрема, в ньому зазначала щодо належності відповідача по справі: відповідачка разом із позивачкою є рівними в частках (по 1/2) власниками спірних земельних ділянок, які перебувають в орендні СВК «Колядинець» на підставі договору від 15 січня 2007 року, який зареєстрований в Липоводолинському районному відділенні Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 27 квітня 2007 року за №29. Згідно з позовною заявою, позивачка просить суд стягнути з відповідачки збитки (майнову шкоду), яка полягає в отриманні нею орендної плати, але за своєю суттю орендна плата та збитки мають зовсім різну правову природу. Для стягнення шкоди необхідна наявність неправомірних дій та причинного зв`язку між такими діями та виною заподіювача шкоди. Як зазначено в позові ОСОБА_3 стала повноправним власником вказаних вище земельних ділянок 02 листопада 2021 року, саме з дати реєстрації права власності вона набула права отримувати орендну плату за користування її земельною ділянкою, а тому вказану орендну плату згідно з умовами договору оренди повинен сплачувати орендар, тобто СВК «Колядинець». Таким чином позивачка має право звернутися до кооперативу з вимогою про виплату їй орендної плати за період з 2017 по 2020 рік, однак до цього підприємства вона не зверталася. У свою чергу, у разі існування належних на те підстав СВК «Колядинець» має права вимагати від відповідачки повернення надмірно сплачених коштів. Отже, відповідачка цілком правомірно отримувала орендну плату за користування вказаними вище земельними ділянками у період 2017 по 2020 рік і жодної шкоди позивачеві її діями спричинено не було, а відтак вона є неналежним відповідачем у даній справі. Щодо розміру позовних вимог також зазначав про те, що: згідно з п.9 договору оренди землі від 15 січня 2007 року - орендна плата сплачується у розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки землі, що становить 475 грн. 65 коп. на рік, тому виходячи з умов договору за період з 2017 по 2020 рік включно відповідачка отримала від СВК «Колядинець» в якості орендної плати 1902 грн. 06 коп. (без вирахування податків), будь-яких змін до договору вона не вносила. Довідка від 08 грудня 2021 року, на яку позивачка посилається для визначення розміру позовних вимог, є недостовірною, оскільки зазначені в ній суми не відповідають умовам договору. Таким чином, відповідачка уважала, що ОСОБА_3 , якщо ж і має право на стягнення з відповідачки «шкоду», то її розмір повинен становити 951 грн. 03 коп. (без вирахування податків), а не 17477 грн. 39 коп.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та додатково суду пояснив про те, що відповідачка є неналежним відповідачем у даному спорі, вона в установленому порядку правомірно прийняла, оформила спадщину та уклала договір оренди з відповідним орендарем і жодними діями не могла завдати матеріальні збитки позивачці, належним відповідачем уважав є СВК «Колядинець»; зазначав про неправильність обрахунку розміру орендної плати, яка дорівнює 1,5 % від нормативної оцінки земельної ділянки, договірний розмір орендної плати дорівнює 1902,2 грн., а обрахунок згідно з довідкою кооперативу не грунтується на нормах договору оренди земельної ділянки; СВК «Колядинець» жодним чином не порушувало прав позивачки взагалі, це підприємство належно сплачувало орендну плату, не відмовляючи їй у виплаті орендної плати; орендна плата та матеріальні збитки є різним правовими категоріями, для першої вона виникає на підтаві договірних правовідносин, які грунтуються на Закону України «Про оренду землі», а друге поняття врегульовано главою в ЦК України, для відшкодування матеріальних збитків повинно бути доведено склад цивільного правопорушення, включаючи причинно-наслідковий зв`язок, що не підтверджено доказами у даній справі. Після витребування судом відомостей від податкового органу, представник відповідача суду в судовому засіданні 06 липня 2022 року пояснив про те, що його довірительниця є власником іншого особистого земельного паю, як колишня колгоспниця, про те він також перебуває в оренді СВК «Колядинець», за який також вона отримувала орендну плату за минулі роки.

Процесуальні дії суду у даній справі

Ухвалою судді Липоводолинського районного суду Сумської області від 04 січня 2022 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд даної справи по суті на 02 лютого 2022 року з викликом сторін по справі. 02 лютого 2022 року за клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено до 16 лютого 2022 року до 13 год. 30 хв. 16 лютого 2022 року розгляд справи відкладено до 11 березня 2022 року до 10 год. 00 хв. у зв`язку з перебуванням головуючого по справі у стані тимчасової непрацездатності. 11 березня 2022 року за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено до 05 квітня 2022 року до 10 год. 00 хв. 05 квітня 2022 року за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено до 04 травня 2022 року до 09 год. 30 хв. У судових засіданнях 24 травня, 09,13 червня оголошувалися перерви для витребування судом додаткових доказів за клопотанням сторони позивача. 06 липня 2022 року спір вирішено по суті.

Установлені судом фактичні обставини справи

ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Беєво Липоводолинського району Сумської області, є громадянкою України, її батьками записані: батько ОСОБА_5 та мати ОСОБА_7 (а.с.4,5,6).

29 серпня 1986 року укладено шлюб між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_9 , остання після реєстрації шлюбу обрала прізвище чоловіка - « ОСОБА_10 » (а.с.7).

ОСОБА_5 (батько позивачки) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Беєве Липоводолинського району Сумської області у віці 88 років, актовий запис № 01 (а.с.8,9).

За життя ОСОБА_5 отримав Державний акт на право власності на землю: серії СМ № 108585, виданого на підставі розпорядження голови Липоводолинської районної державнлї адміністрації від 20 квітня 2004 року № 141, згідно з яким йому передана у власність земельна ділянка площею 3,094 га на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.16,61).

15 січня 2007 року між ОСОБА_5 (спадкодавцем у даній справі) та СВК «Колядинець» укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,094 га (в тому числі, 2,73 га рілля, 0,24 га сінокоси, 0,11 га пасовища), зі сплатою орендної плати у розмірі 1,5% від нормативної оцінки землі, що становила 475 грн. 65 коп. у рік, строком на 15 років (а.с.56-60). Сторони по справі та їх представники не оспорювали чинність даного правочину станом на день розгляду даної справи.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 08 вересня 2015 року визначено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уроженці с.Беєве Липоводолинського району Сумської області, додатковий строк для прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , тривалістю в два місяці, перебіг якого розпочинається з наступного дня після вступу даного рішення в законну силу. Рішення суду набрало законної сили 30 вересня 2015 року (а.с.31).

30 січня 2017 року за заявою ОСОБА_4 , як спадкоємця померлого ОСОБА_5 за законом, нею отримані свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, а саме: на земельну ділянку надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7363 га (кадастровий номер: :02:003:0033), що розташована на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області; на земельну ділянку надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,1134 га (кадастровий номер: :03:001:0409), що розташована на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області; на земельну ділянку надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,2443 га (кадастровий номер: :04:001:0346), що розташована на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області. Спадкова справа №236/2015 зареєстрована в реєстрі за №189 (а.с.17,18,19).

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 14 лютого 2019 року встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , житель с. Колядинець Липоводолинського району Сумської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Колядинець Липоводолинського району Сумської області та зобов`язано Липоводолинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Сумській області внести зміни до актового запису про смерть № 01 від 04 січня 2012 року ОСОБА_5 , складеного виконавчим комітетом Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області, а саме зміни у дату смерті ОСОБА_5 з 04 січня 2012 року на ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.29-30).

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 19 грудня 2019 року визнано недійсними:

- свідоцтво про право на спадщину за законом від 30 січня 2017 року, видане державним нотаріусом Липоводолинської районної державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на земельну ділянку площею 2,7363 га (кадастровий номер :02:003:0033), яка належала ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстровим номер 186;

- свідоцтво про право на спадщину за законом від 30 січня 2017 року, видане державним нотаріусом Липоводолинської районної державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на земельну ділянку площею 0,2443 га (кадастровий номер :04:001:0346), яка належала ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстровим номер 189;

- свідоцтво про право на спадщину за законом від 30 січня 2017 року, видане державним нотаріусом Липоводолинської районної державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на земельну ділянку площею 0,1134 га (кадастровий номер :03:001:0409), яка належала ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстровим номер 192. Рішення суду набрало законної сили 28 січня 2020 року. Ухвалене рішення суду мотивувалося порушенням відповідачем оформленими свідоцтвами права на частку спадщини позивачки як спадкоємця за законом після батька сторін (а.с.20-24).

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 27 листопада 2020 року скасовано рішення державного реєстратора Липоводолинської державної нотаріальної контори Мельника В.О. від 30 січня 2017 року про державну реєстрацію за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , права власності на земельні ділянки: площею 2,7363 га (кадастровий номер :02:003:0033, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 18759176), площею 0,2443 га (кадастровий номер :04:001:0346, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 18759594) та площею 0,1134 га (кадастровий номер :03:001:0409, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 18759903), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області. Рішення суду набрало законної сили 31 грудня 2020 року (а.с.25-28).

02 листопада 2021 року за заявою ОСОБА_3 , як спадкоємця померлого ОСОБА_5 за законом, нею отримані свідоцтва про право на 1/2 частку у спадщині за законом на майно, а саме: на земельну ділянку надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7363 га (кадастровий номер: :02:003:0033), що розташована на території Колядинецької сільської ради Роменського району Сумської області; на земельну ділянку надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,1134 га (кадастровий номер: :03:001:0409), що розташована на території Колядинецької сільської ради Роменського району Сумської області; на земельну ділянку надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,2443 га (кадастровий номер: :04:001:0346), що розташована на території Колядинецької сільської ради Роменського району Сумської області. Спадкова справа №85/2012 зареєстрована в реєстрі за №1838. (а.с.10,12,14).

Земельні ділянки загальною площею: 2,7363 га (кадастровий номер: :02:003:0033), зареєстрована на праві приватної спільної часткової власності на 1/2 частку за ОСОБА_3 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 44782141; 0,1134 га (кадастровий номер: :03:001:0409), зареєстрована на праві приватної спільної часткової власності на 1/2 частку за ОСОБА_3 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 44783455; 0,2443 га (кадастровий номер: :04:001:0346), зареєстрована на праві приватної спільної часткової власності на 1/2 частку за ОСОБА_3 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 44785206 (а.с. 11,13,15).

Згідно з довідковими даними СВК «Колядинець» ОСОБА_4 за період з 2017 року по 2020 рік за договором оренди землі отримала від зазначеного кооперативу орендну плату сукупно у розмірі 34954 грн. 78 коп. (після проведення утримань податків та обов`язкових платежів) (а.с.32).

Згідно з довідковими даними ДПІ в Сумській області за податковим номером відповідача ОСОБА_4 за 2017 рік останній від СВК «Колядинець» нараховано 20617,20 грн. в якості «надання майна в лізинг», вираховано 3721,90 грн. податків, за 2018 рік - від СВК «Колядинець» нараховано 20677,20 грн. в якості «надання майна в лізинг», вираховано 3721,90 грн. податків, за 2019 рік - від СВК «Колядинець» нараховано 22744,90 грн. в якості «надання майна в лізинг», вираховано 4094,08 грн. податків, за 2020 рік - від СВК «Колядинець» нараховано 22744,90 грн. в якості «надання земельної ділянки с/г призначення, майнового паю в лізинг, оренду, суборенду, емфітевзис», вирахувано 4094,08 грн. податків, за 2021 рік нараховано 20160 грн. 30 коп. в якості «надання земельної ділянки с/г призначення, майнового паю в лізинг, оренду, суборенду, емфітевзис», вирахувано 3628 грн. 85 коп. (арк. спр. 125-128).

Норми права, які підлягають застосуванню судом при вирішенні даного спору

Згідно з пунктами 8 та 9 частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду є заподіяння майнової шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду в повному розмірі.

Загальні положення про відшкодування заподіяної майнової шкоди закріплені в нормах статті 1166 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування шкоди за правилами ст.1166 ЦК України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України);

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди;

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Відповідно до частини 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Із урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України з відшкодування шкоди, то саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Відповідно до ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). При цьому обов`язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру збитків покладається на позивача.

Відповідно до частин першої і другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ч.1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті.

Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Висновки суду

Із урахуванням викладених у позові доводів та установлених обставин справи, суд уважає, що предметом даного спору є відшкодування частини неправомірно набутого доходу (орендної плати) із одного зі співвласників об`єктів нерухомого майна у період передачі ним (відповідачкою ОСОБА_4 ) земельних ділянок у користування юридичній особі; позов ОСОБА_3 обґрунтовувався посиланнями на норми статей 16,22,1166 ЦК України.

При визначенні сутності спору між сторонами по справі, суд виходить з того, що збитки у виді неотриманої частини орендної плати та отримання безпідставно набутого майна у виді тієї ж орендної плати мають різну правову природу й підпадають під різне нормативно-правове регулювання. Зокрема, на відміну від збитків, для стягнення яких підлягає доведенню наявність складу цивільного правопорушення, для висновків про наявність підстав для повернення безпідставно набутих коштів є встановлення обставин набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (потерпілого) та те, що набуття або збереження цього майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Також те, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення певного спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

При цьому, на думку суду, на обґрунтування своїх вимог позивачка послалася не на ті норми матеріального права, що фактично регулюють спірні правовідносини, а тому саме суд має повноваження самостійно здійснити правильну правову кваліфікацію останніх та застосувати при ухваленні судового рішення ті норми матеріального й процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. До цього, зазначення позивачкою конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні того чи іншого спору (аналогічні правові позиції викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/6144/15-ц).

У даній справі судом установлено те, що протягом 2017-2020 років включно відповідачка, як одноособовооформлений власник вищевказаних земельних ділянок, отримувала (набувала) у власність відповідні розміри орендної плати від орендаря СВК «Колядинець» за їх використання, проте її статус одноособового власника цього нерухомого майна згодом був припинений у судовому порядку (у січні 2020 року), і відповідно відпала правова підстава для відповідача на отримання повного розміру зазначений коштів, на якій вони нею набувалися раніше.

На думку суду, вищезазначені відносини є за своїм змістом кондикційними, в межах яких відповідач зобов`язаний повернути позивачу ту частину грошових коштів у виді орендної плати за користування земельними ділянками, які він безпідставно отримав замість тієї частини, яка належала позивачу, як співвласнику цього спадкового майна. До цього, для кондикційних зобов`язань (правовідносин) доведення вини відповідача не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна відповідачем за рахунок іншої особи (позивача) (зазначені правовідносини врегульовані ст.1212-1214 ЦК України), а тому суд уважає, що відсутні правові підстави для застосування до спірних правовідносин у даній справі приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків), завданої співвласнику земельних ділянок (позивачу по справі). Такі висновки суду відповідають правовим позиціям, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження №12-161гс19), у постановах КЦС ВС від 10 лютого 2021 року у справі № 200/8930/18, від 02 червня 2021 року у справі № 201/2956/19.

Також як убачається з матеріалів справи, як позивачка, так і відповідачка від дня смерті їх батька ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто з моменту відкриття спадщини, в силу норм ст.ст.1218,1220 ЦК України у порядку спадкування за законом одночасно набули право власності на вищенаведені земельні ділянки у рівних частинах. Однак, відповідачка ОСОБА_4 у січні 2017 року вперше оформила правоустановлюючі документи на зазначене майно, а позивачка оформила власні права на 1/2 частину спадщини вже після визнання в судовому порядку недійсними правоустановлюючих документів, виданих на ім`я відповідача, лише у листопаді 2021 року внаслідок отримання сторонами двох свідоцтв про смерть батька сторін із різними датами смерті цього спадкодавця (04 січня 2012 року і ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (арк. пров.10-15,17-19,29-30).

На думку суду, саме з дня відкриття спадщини (від дня смерті спадкодавця) сторони по справі набули право оформити всю спадщину після смерті їх батька та розпоряджатись нею відповідно до законодавства (в тому числі, передавати успадковані частини земельних ділянок в оренду та отримувати плату від їх оренди по укладеному спадкодавцем за свого життя договору, тощо).

Аналіз обставин справи та досліджених письмових доказів, із урахуванням вимог ч.1, 3 ст. 1212, ч.1 ст.1214 ЦК України дозволяє суду зробити висновок про неправомірне отримання відповідачкою половини розміру отримувавного нею доходу за користування зазначеними вище земельними ділянками (орендної плати) без достатньої правової підстави у період з січня 2017 року по грудень 2020 року (включно), оскільки ця частина доходів відповідача належала від часу відкриття спадщини та з урахуванням заявлених вимог саме позивачу по справі.

Суд погоджується з наведеним стороною позивача розрахунком суми доходу, який би ОСОБА_3 могла одержати від належної їй частини спадкового майна в період перебування земельних ділянок в оренді у СВК «Колядинець», та який одночасно без відповідної правової підстави отримувала відповідачка справі; його розмір складає 17477 грн. 39 коп. та обраховується як половина розміру всіх фактично отриманих відповідачем виплат орендної плати від СВК «Колядинець» за 2017-2020 роки після відрахування податкових та обов`язкових платежів (за 2017 рік 1/2 частина від 8322,57 грн. (1/2 частина від отриманої відповідачем плати за оренду трьох земельних ділянок у даній справі з відрахуванням 19,5 % податків та обов`язкових платежів), за 2018 рік 1/2 від 8322,57 грн., за 2019 і за 2020 роки по 1/2 від 9154,82 грн., всього 17477,39 коп. (34954,78 грн. поділити на 2).

Довід сторони відповідача про відсутність підстав для стягнення збитків із відповідачки є непереконливим з огляду на наведені вище судом висновки.

Довід відповідача про те, що ОСОБА_4 є неналежним відповідачем у даній справі, не заслуговує на увагу через те, що 1/2 частину грошових коштів у виді орендної плати за використанння спільних земельних ділянок сторін набула саме відповідачка по справі, а СВК «Колядинець», як орендар земель по договору оренди, належно сплачував орендну плату лише одному зі спадкоємців померлого орендодавця.

Довід сторони відповідача про необхідність стягнення з відповідача лише договірного розміру орендної плати і недостовірність довідкової інформації про розмір отриманої від СВК «Колядинець» відповідачем орендної плати не грунтується на законі, оскільки за змістом ст.ст.1212,1214 ЦК України відповідачка зобов`язана повернути позивачці повний розмір тієї частини доходів, які вона фактично і неправомірно отримала за вищевказаний період при відсутності будь-яких договоріних відносин між сторонами спору при наявному достовірно і документально підтвердженому розміру отриманих ОСОБА_4 виплат в якості орендної плати за вищенаведені земельні ділянки (арк. спр. 32,125-128).

Розподіл судових витрат по справі

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути 908 грн. судового збору сплаченого ОСОБА_3 за вимогою майнового характеру при зверненні до суду з позовом, оскільки заявлений позов задоволений судом у повному обсязі.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Задовольнити позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди в повному обсязі.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 17477 (сімнадцять тисяч чотириста сімдесят сім) гривень 39 коп.

Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 908 грн. повернення судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_4 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

Повне рішення суду складено 06 липня 2022 року.

Суддя Д. В. Бутенко