КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/6102/2022 Головуючий у II інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестокомм» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2021 року про забезпечення позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестокомм», треті особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська аграрно-хімічна компанія», Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрно-хімічна компанія», державний нотаріус Хотинської державної нотаріальної контори Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюк Єлизавета Ремусівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Маматова Вікторія Валеріївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуцевич Олена Олександрівна. ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що діями відповідачів було фактично позбавлено позивача права власності на квартиру, щодо якої вчинялись реєстраційні дії та які в подальшому були скасовані Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 2021 року №3587/5.

На підставі викладеного в позові, просила суд першої інстанціївизнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України від 08 жовтня 2021 року №3587/5

Одночасно зі зверненням до суду з позовом, ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову посилаючись на те, що виконання відповідачем оскаржуваного Наказу призведе до вчинення інших реєстраційних дій щодо відчуження квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що в подальшому призведе до утруднення виконання рішення суду або взагалі до фактичного невиконання рішення суду у даній справі, що порушуватиме законні права позивача у справі щодо вільного володіння нерухомим майном.

На підставі викладеного в заяві про забезпечення позову, ОСОБА_1 просила суд першої інстанції вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії Наказу Міністерства юстиції України від 08 січня 2021 року №3587/5, накладення арешту на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також шляхом заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вчиняти будь-які реєстраційні дії з виконання Наказу Міністерства юстиції України від 08 жовтня 2021 року №3587/5.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києві від 23 грудня 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00.

В задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ТОВ «Інвестокомм» подало апеляційну скаргу, посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Зокрема вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції не врахував, що позивачем не була надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить або унеможливить виконання можливого рішення суду.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення суду у даній справі. В той час, як дії позивача спрямовані на неможливість виконання оскаржуваного Наказу від 08 січня 2021 року №3587/5, що є неприпустимим.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ТОВ «Інвестокомм» просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі на адресу суду апеляційної інстанції не надходив.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Серпутько В.П. заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Артюхов Д.С. заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились. Про дату, час та місце судового розгляду належним чином повідомлялись.

Колегія суддів, заслухавши учасників справи, що з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, враховуючи таке.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник спір щодо протиправності Наказу Міністерства юстиції України від 08 жовтня 2021 року №3587/5, яким були скасовані рішення нотаріусів щодо реєстраційних дій на квартиру АДРЕСА_1 , відповідно позивачем доведено ймовірність вчинення відповідачем реєстраційних дій щодо квартири, які в подальшому призведуть до утруднення виконання можливого рішення суду у даній справі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи таке.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арешт морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є визнання протиправним та скасування Наказу Міністерства юстиції України від 08 жовтня 2021 року №3587/5, яким були скасовані рішення нотаріусів щодо реєстраційних дій на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності від 21 лютого 2008 року власником вказаної квартири був ОСОБА_2 . В подальшому, ОСОБА_2 з метою забезпечення виконання за кредитним договором від 25 листопада 2013 року, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «ЮНІСОН», вказану квартиру було передано в іпотеку, згідно з договором іпотеки від 26 листопада 2013 року, укладеного між цими ж сторонами.

В подальшому, а саме 29 липня 2019 року, було змінено іпотеко держателя за договором іпотеки від 26 листопада 2013 року з ПАТ «Банк «ЮНІСОН» на ТОВ «УАХК».

27 січня 2020 року між ТОВ «УАХК» та ТОВ «Інвесткомм» було укладеного договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 26 листопада 2013 року, а 21 травня 2020 року ТОВ «Інвесткомм» здійснило державну реєстрацію переходу права власності на квартиру, у зв`язку із задоволенням вимог іпотекодержателя.

25 червня 2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір дарування квартири АДРЕСА_1 , а приватним нотаріусом було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. В подальшому вказану квартиру було знову передано в іпотеку, згідно з договором іпотеки від 05 липня 2021 року, що був укладений вже між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Вказані обставини свідчать про те, що і позивачем, і ТОВ «Інвесткомм» вчинялися дії щодо державної реєстрації прав на квартиру АДРЕСА_1 , незважаючи на наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно заборон відчуження квартири.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов врахувавши всі ризики відчуження квартири, реєстраційні дії щодо якої були скасовані, врахувавши всі обставини справи, дійшов вірного висновку, що доцільним є вжиття заходів забезпечення позову саме у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена з дотриманням норм процесуального права, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст.149, 150, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестокомм» залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2021 року про забезпечення позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестокомм», треті особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська аграрно-хімічна компанія», Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрно-хімічна компанія», державний нотаріус Хотинської державної нотаріальної контори Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюк Єлизавета Ремусівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Маматова Вікторія Валеріївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуцевич Олена Олександрівна. ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 липня 2022 року.

Суддя-доповідач

Судді: