233 № 233/4547/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/М о т и в о в а н е/

30 червня 2022 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючої - судді Наумик О. О., за участі секретаря судового засідання Клугер Т. А., позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_2 , представника відповідачів Костянтинівського професійного будівельного ліцею, ДНЗ «Костянтинівське вище професійне училище» Коваленко В. В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського професійного будівельного ліцею, Державного навчального закладу «Костянтинівське вище професійне училище» «про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу»,

У С Т А Н О В И В:

30.09.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Костянтинівського професійного будівельного ліцею, Державного навчального закладу «Костянтинівське вище професійне училище», в якому просить:

- скасувати наказ в.о. директора Костянтинівського професійного будівельного ліцею від 25 серпня 2021 року за № 70-к/тр про її звільнення згідно з п.1 ст.40 КЗпП України;

- поновити її на роботі в Державний навчальний заклад «Костянтинівське вище професійне училище» в якості медичної сестри;

- стягнути з відповідачів солідарно на її користь 68782,17 грн за весь час вимушеного прогулу,

пославшись на таке:

Згідно з наказом №145-вк від 20.12.2014 вона з 02.01.2015 була переведена в Костянтинівський професійний будівельний ліцей на посаду медичної сестри, де працювала до звільнення.

12.01.2021 Міністром Міністерства освіти і науки України був підписаний наказ №38 «Про реорганізацію закладів професійної освіти Донецької області», згідно з яким припиняється Костянтинівський професійний будівельний ліцей шляхом приєднання до Державного навчального закладу «Костянтинівське вище професійне училище».

26.05.2021 за №192 ОСОБА_3 , в.о. директора ДНЗ «Костянтинівське ВПУ», голова комісії з припинення Костянтинівського будівельного ліцею, дає доручення ОСОБА_4 , в.о. керівника Костянтинівського будівельного ліцею, члену комісії з припинення Костянтинівського будівельного ліцею, подати в первинну профспілкову організацію або до виборного представника від трудового колективу Костянтинівського професійного будівельного ліцею подання про реорганізацію закладів, відповідно до наказу МОНУ від 12.01.2021 «Про реорганізацію закладів професійної освіти Донецької області» з забезпеченням дотримання трудових прав і соціальних гарантій при розірванні трудових відносин з працівниками на підставах, передбачених п.1 ст.40 КЗпП України. Повідомити до 31 травня 2021 року Державну службу зайнятості України про заплановане вивільнення працівників відповідно до ст.48 Закону України « Про зайнятість населення».

В червні 2021 року вона одержала попередження, згідно з яким їй запропоновано з 1 вересня 2021 року перевестися в Державний навчальний заклад «Костянтинівське вище професійне училище» на посаду прибиральника службових приміщень - основна посада, та на 0,5 ставки медичної сестри з дієтичного харчування. Від цієї пропозиції вона відмовилася.

Згідно з наказом №70-к/тр від 25.08.2021 вона була звільнена з роботи медичної сестри з 31.08.2021 у зв`язку зі скороченням штату за пунктом 1 ст.40 КЗпП України.

Вважає, що її звільнення було проведено з чисельними порушеннями, і вона підлягає поновленню на роботі.

Так, згідно з пунктом 3 вищезгадуваного Наказу утворена комісія з припинення Костянтинівського будівельного ліцею у складі дев`яти осіб, зокрема ОСОБА_3 голови, ОСОБА_4 .

Пунктом 4 Наказу установлено, що відповідно до ч.4 ст.105 ЦК України до Комісії з моменту її призначення переходять повноваження щодо управління справами Закладів, а повноваження Герасимова Віктора Павловича як керівника Костянтинівського професійного будівельного ліцею

припиняються. Комісія є колегіальним органом, її члени мають зібратися та вирішувати певні питання згідно із Наказом. При цьому голова комісії не має функції одноособово вирішувати питання, які стоять перед комісією, в.о. Костянтинівського професійного будівельного ліцею також не має владних повноважень.

Проте попередження про її (позивачки) вивільнення підписано ОСОБА_4 , який не мав на це повноважень, не дивлячись на те, що він є одним із представників Комісії. Доручила ОСОБА_4 зробити таке попередження ОСОБА_3 , незважаючи на те, що вона як голова Комісії не має також повноважень одноособово вирішувати ці питання. Підписів членів комісії під цими документами не має.

Наказ про її (позивачки) звільнення підписаний ОСОБА_4 , який, вважає, не мав на це права.

Тобто документи не є легітимними та законними та підлягають скасуванню, чи визнанню такими, що не підлягають виконанню.

Також, на її погляд, вона має згідно зі ст.42 КЗпП України переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці.

Вона робила медичною сестрою з 1983 року у різних медичних закладах, останні 6 років - у Костянтинівському професійному будівельному ліцею. За цей період на її роботу не було ніяких нарікань, а тільки похвали з боку керівництва. Вважає, що у неї більш висока кваліфікація та продуктивність праці, ніж у медичної сестри тієї установи, яка поглинула їхню установу. Крім того, медична сестра ДНЗ « Костянтинівське ВПУ» була прийнята на роботу весною 2021 р., у той час як керівництво ДНЗ «Костянтинівське ВПУ» знало про те, що влітку 2021 року відбудеться реорганізація училищ, і її посада буде скорочена. Вважає, що перед її звільненням керівник ДНЗ «Костянтинівське вище професійне училище» повинна була виявити дійсно більш продуктивного працівника, але цього не зробила, внаслідок чого її звільнили з роботи, що вважає дискримінаційною мірою по відношенню до неї.

Поновити її на роботі необхідно в ДНЗ «Костянтинівське вище професійне училище», тому що Костянтинівський професійний будівельний ліцей хоч і не зачинено, але робітників там не має, він самостійну діяльність не веде.

Її середньомісячний заробіток (*для розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу) складає 22922 грн 39 коп.

Окремо поданою заявою від 17.05.2022 (а.с.197) просила про поновлення строку подачі позовної заяви, що пропущений з поважної причини, а саме:

Вона знаходилася у постійному стресовому стані по захворюванню, оскільки з початку року перехворіла на COVID-19, а з червня тривалий час лікувалася з приводу хвороби Лайма після укусу кліща. У серпні, вересні остаточний стрес через незаслужене звільнення з роботи. З 1 вересня ліцей (учні ліцею 39) працював без медичної сестри. У цей час вона постійно проводила переговори з головою комісії по припиненню ОСОБА_3 по поновленню її на роботі, так як раніше на засіданнях комісії директором комунального закладу Поздняковим було обіцяно, що з вересня у новому штатному розкладі ліцею буде виділена штатна одиниця медичної сестри. Але штатний розклад не поновлювався. З останньої розмови їй стало зрозуміло, що її не поновлять, тож вона вирішила звернутися до суду.

Через погіршання стану її здоров`я з 15.09.2021 по 30.09.2021 вона проходила курс лікування з приводу: Гіпертонічна хвороба ІІст, 2ст, ризик3. Криза (від 15.09.2021). Ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз, екстрасістолічна аритмія,Н ІІ А. Суп. Дискуляторна енцефалопатія ІІ ст з розсіяною органічною неврологічною симптоматикою, вестибулопатією на тлі артеріальної гіпертензії, розповсюдженого остеохондрозу та перенесеної COVID-19 ГРВІ.

Крім того, вважає поважною причиною і те, що сам наказ 70-к/тр від 25.08.2021 про її звільнення був виданий їй на руки 31.08.2021 разом із трудовою книжкою. За наполегливістю адміністрації дата вручення наказу була вказана не 31.08.2021, а 26.08.2021, свідками чому були ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Відповідачі подали відзив на позов (а.с.50-53), пославшись на таке:

Зазначені позивачкою обставини її звільнення не відповідають дійсності.

По-перше, як ОСОБА_4 так і ОСОБА_3 мали право на підписання документів.

Так, згідно з витягом з реєстру, який наданий позивачкою, в графі «Відомості про керівника осіб, які мають право вчиняти юридичні дії», а також містяться в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, зазначені дві особи - ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , тобто кожна із зазначених осіб має право підписувати документи, в тому числі накази, попередження, до моменту виключення юридичної особи з реєстру юридичних осіб.

По-друге, позивачка не мала переважного права на залишення на роботі, враховуючи таке.

На виконання наказу Міністерства освіти і науки України № 38 від 12.01.2021, яким було прийнято рішення про реорганізацію закладів професійної освіти Донецької області, а саме припинений Костянтинівський професійний будівельний ліцей, Державний навчальний заклад «Дружківський професійний ліцей» шляхом приєднання до ДНЗ «Костянтинівське вище професійне училище», було створено ліквідаційну комісію, головою якої призначено ОСОБА_3 .

Згідно з протокольними рішеннями, було прийнято рішення про повідомлення 25.06.2021 всіх працівників Костянтинівського професійного будівельного ліцею про вивільнення посад та запропонування працівникам наявних вільних вакантних посад у ДНЗ «Костянтинівське вище професійне училище».

25.06.2021 весь колектив Закладу, в тому числі і позивачка (що вона сама визнає у позові) був повідомлений під підпис з врученням повідомлень.

Перевагу в залишенні на роботі згідно зі ст.42 КЗпП України було надано не позивачці, а медичній сестрі ОСОБА_7 з огляду на таке.

Позивачка отримала медичну освіту медичної сестри 04.07.1983, а ОСОБА_7 , яка залишилася на місці медичної сестри у ДНЗ «Костянтинівське вище професійне училище», отримала освіту акушерки (яка є більш кваліфікованою) 01.03.1983. Позивачка почала працювати 05.08.1983, а ОСОБА_7 - 21.03.1983. Тобто ОСОБА_7 має більш високу кваліфікацію та продуктивність праці.

Окрім того, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій виповнилося 59 років, залишився 1 рік до пенсії, а позивачка вже знаходиться на пенсії за вислугою років.

Тому, коли 25.08.2021 позивачка відмовилася від вільної посади медичної сестри з дієтичного харчування, вона була звільнена у зв`язку із скороченням штату.

Також, вважають, що вимога поновлення позивачки на роботі саме у ДНЗ «Костянтинівське вище професійне училище» не ґрунтується на жодній нормі законодавства України.

Так, 31.08.2021 позивачка була звільнена саме з Костянтинівського професійного будівельного ліцею, який ще не ліквідований. Крім того, наявних вакантних посад ані в ДНЗ «Костянтинівське вище професійне училище», ані в Костянтинівському професійному будівельному ліцею немає.

Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 01.10.2021 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.39).

Судовою ухвалою від 08.10.2021 задоволено клопотання сторони позивача - постановлено про продовження подальшого розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.42).

Судовою ухвалою від 21.02.2022 залишено без задоволення клопотання представника відповідачів ОСОБА_8 про залучення у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідачів ОСОБА_7 (а.с.157,165-166).

Судовою ухвалою від 11.05.2022 судовий розгляд поновлено, призначивши судове засідання з розгляду справи у дистанційному режимі та запропоновано позивачці надати суду пояснення та докази на їх підтвердження з приводу причин пропущення передбаченого ст.233 КЗпП України місячного строку звернення до суду з дня вручення копії наказу про звільнення (а.с.196-197).

Позивачка ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_9 , у судовому засіданні позов підтримали за підстав, викладених у позовній заяві, просили про задоволення позовних вимог у повному обсязі, також позивачка ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримали клопотання про поновлення строку подачі позовної заяви, що пропущений з поважної причини, за підстав, викладених у клопотанні.

Представник відповідачів Костянтинівського професійного будівельного ліцею, ДНЗ «Костянтинівське вище професійне училище» Коваленко В. В. у судовому засіданні позов не визнав за підстав, викладених у відзиві. Щодо строку звернення позивачки з позовом до суду вважає, поважність пропущення позивачкою місячного строку звернення до суду нею не обґрунтована.

Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зокрема у зв`язку з пропуском позивачкою строку звернення до суду.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до такого.

ОСОБА_1 перебувала у трудових правовідносинах з Костянтинівським професійним будівельним ліцеєм:

15.10.2014 прийнято на посаду гардеробника наказ №125-вк 15.10.2014,

02.01.2015 переведено на посаду медичної сестри наказ №145-вк 30.12.2014,

31.08.2021 Наказом № 70к/тр від 25.08.2021 її було звільнено відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників.

Зазначені обставини підтверджено відповідними записами у трудовій книжці позивачки (а.с.16-17,79-83).

Вирішуючи питання правомірності звільнення ОСОБА_1 , суд виходив з такого:

Відповідно до ст.40 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані роботодавцем, зокрема, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, скорочення чисельності або штату працівників (п.1 ч.1).

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч.2).

За приписами статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці (ч.1).

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством (ч.2).

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, повідомляє державну службу зайнятості про заплановане вивільнення працівників... (ч.3).

Згідно з Наказом Міністерства освіти і науки України від 12.01.2021 за №38 (а.с.23-25,63-64):

- припинений, зокрема Костянтинівський професійний будівельний ліцей () шляхом приєднання до Державного навчального закладу «Костянтинівське вище професійне училище» () (п.1);

- установлено, що Училище є правонаступником всього майна, прав і обов`язків Закладів (пп.1 п.3);

- утворена комісія з припинення Костянтинівського професійного будівельного ліцею у складі згідно з додатком, згідно з яким до Комісії увійшли, зокрема в.о. керівника ДНЗ «Костянтинівське вище професійне училище» Лук`янчикова Д. О. як голова Комісії, керівник Костянтинівського професійного будівельного ліцею Герасимов В. П. як член Комісії (п.3, додаток до Наказу);

- установлено, що відповідно до ч.4 ст.105 ЦК України з моменту призначення Комісії до неї переходять повноваження щодо управління справами Закладу, повноваження Герасимова Віктора Павловича, як керівника Костянтинівського професійного будівельного ліцею, припиняються (п.4).

25 червня 2021 ОСОБА_1 письмово була попереджена про вивільнення із займаної посади медичної сестри за п.1 ст.40 КЗпП України з 31.08.2021 (а.с.20).

Відповідно до тлумачення частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва й праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Оскільки обов`язок із працевлаштування працівника покладено на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець вважається таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення (Постанова Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №337/6165/18 (провадження № 61-18115св19)).

За інформацією сторони відповідача станом на 31.08.2021 на ДНЗ «Костянтинівське вище професійне училище» були наявні такі вакансії: директор 1, методист 0,5, майстер виробничого навчання 5, майстер виробничого навчання водінню 0,5, сестра медична (брат медичний) з дієтичного харчування 0,5, слюсар-ремонтник 1, слюсар-сантехник 1, електромонтер з обслуговування та ремонту електроустаткування 1, столяр 1, прибиральник службових приміщень 1,5, двірник 0,5, комірник 0,5, комірник інструментальної комори 1 (довідка за №437 від 21.10.2021 на а.с.93).

Одночасно з попередженням про вивільнення ОСОБА_1 було запропоновано переведення на основну посаду (0,5 ставки) прибиральника службових приміщень та за сумісництвом на 0,5 ставки

сестри медичної з дієтичного харчування у ДНЗ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Прибиральник службових приміщень як основна посада не відповідає кваліфікації ОСОБА_1 як сестри медичної (копія диплому серії НОМЕР_1 на а.с.84).

Сумісництвом, за визначенням постанови КМ України «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» від 03.04.1993 № 245, вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи за наймом.

Тож при наявності вакансії 0,5 сестри медичної (брата медичного) з дієтичного харчування пропозиція ОСОБА_1 переведення на основну посаду (0,5 ставки) прибиральника службових приміщень не відповідало її кваліфікації.

Тож у частині щодо обов`язку запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації, суд вважає, вимоги закону не було дотримано.

Від переведення з 01.09.2021 на запропоновану посаду ОСОБА_1 відмовилася у зв`язку з тим, що не були дотримані переваги відповідно до ст.42 КЗпП України та запропонована посада меншого кваліфікаційного рівня, про що 25.08.2021 надала відповідну заяву (а.с.19).

Згідно з копією наказу про звільнення № 70-к/тр від 25.08.2021 звільнено ОСОБА_1 , сестру медичну, з 31 серпня 2021 року у зв`язку із скороченням штату, за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячного заробітку за статтею 44 КЗпП України та грошової компенсації за невикористану відпустку (а.с.21).

Наказом Державного комітету статистики України від 5 грудня 2008 року № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Державного комітету статистики України від 25 грудня 2009 року № 496) затверджені та введені в дію з 1 січня 2009 року типові форми первинної облікової документації підприємств, установ, організацій, зокрема № П-4 "Наказ (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту)" (пп.1.3. п.1)

За цим Наказом типова форма Наказу (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) має містити підпис керівника підприємства (установи, організації).

Оскаржуваний наказ про звільнення ОСОБА_1 підписаний «В.о. директора Костянтинівського професійного будівельного ліцею Віктором Герасимовим».

На час підписання цього Наказу ОСОБА_4 не обіймав посаду керівника - в.о директора Костянтинівського професійного будівельного ліцею, а входив до складу комісії з припинення Костянтинівського професійного будівельного ліцею, його повноваження як керівника Костянтинівського професійного будівельного ліцею щодо управління справами Закладу згідно з вище згадуваним Наказом від 12.01.2021 №38 припинені і перейшли до Ліквідаційної комісії з моменту її призначення, тобто з 12.01.2021.

Дорученням від 26.05.2021 за №192 Лук`янчикової Дар`ї, в.о. директора ДНЗ «Костянтинівське ВПУ», голови комісії з припинення Костянтинівського будівельного ліцею, Державного навчального закладу «Дружківський професійний ліцей», доручено ОСОБА_4 , в.о. керівника Костянтинівського професійного будівельного ліцею, члену комісії з припинення Костянтинівського будівельного ліцею, Державного навчального закладу «Дружківський професійний ліцей» у триденний термін з дня отримання цього доручення:

- подати в первинну профспілкову організацію або до виборного представника від трудового колективу Костянтинівського професійного будівельного ліцею подання про реорганізацію закладів, відповідно до наказу МОНУ від 12.01.2021 №38 «Про реорганізацію закладів професійної (професійно-технічної) освіти Донецької області» з забезпеченням дотримання трудових прав і соціальних гарантій при розірванні трудових відносин з працівниками на підставах, передбачених п.1 ст.40 КЗпП України;

- повідомити до 31 травня 2021 року Державну службу зайнятості України про заплановане вивільнення працівників відповідно до ст.48 Закону України « Про зайнятість населення» (а.с.22).

Повноважень на вивільнення працівників Костянтинівського професійного будівельного ліцею ця довіреність не містить.

Інших доказів на підтвердження відповідних повноважень Герасимова Віктора Павловича стороною відповідачів не надано та про наявність таких не заявлено.

Суд не зважає при цьому на доводи сторони відповідача про те, що ОСОБА_4 мав право на підписання документів на підставі відповідного запису у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, оскільки станом на 24.09.2021 у Реєстр внесений запис про знаходження Костянтинівського професійного будівельного ліцею в стані припинення. Графа «Керівник юридичної особи, а також відомості про інших осіб, які можуть від імені юридичної особи, у томі числі підписувати договори, тощо» містять запис про

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (згідно зі статутом) керівник, і про ОСОБА_4 (повноваження: вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (згідно зі статутом), а також запис про ОСОБА_3 голову комісії з припинення (а.с.29-35), з огляду на таке:

По-перше, оскаржуваний наказ підписаний не керівником, а в.о. директора Віктором Герасимовим. А, по-друге, згідно з наказом Міністерства освіти і науки України від 12.01.2021 за №38 з моменту призначення комісії з припинення Костянтинівського професійного будівельного ліцею повноваження Герасимова Віктора Павловича, як керівника Костянтинівського професійного будівельного ліцею, припинені.

Наведені обставини унеможливлюють висновок про правомірність підписання оскаржуваного наказу про звільнення ОСОБА_1 ОСОБА_10 .

Розв`язуючи спір з огляду на доводи сторони позивача про недотримання при звільненні ОСОБА_1 вимог ст.42 КЗпП України, суд виходить з такого:

Відповідно до статті 42 Кодексу законів про працю України, у першу чергу перевага на залишення на роботі надається особам, які мають більш високу кваліфікацію й продуктивність праці.

Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов`язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації й продуктивності праці. Для такої перевірки необхідно вивчити документи й інші відомості про освіту та присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи й раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо. Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці, за сукупністю цих двох показників. Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий аналіз може бути проведений шляхом приготування довідки в довільній формі про результати порівняльного аналізу з наведенням даних, які свідчать про переважне право одного перед іншим на залишення на роботі. Тобто ці обставини повинен був з`ясовувати сам роботодавець, приймаючи відповідне рішення. Такий підхід до тлумачення приписів статті 42 Кодексу законів про працю України висловлений Верховним Судом у постановах від 18.07.2019 у справі №814/1852/16, від 21.08.2019 у справі №826/7069/16, від 08.11.2019 у справі №820/1783/16, від 28.02.2020 у справі № 815/3565/17, від 12.01.2021 р. у справі №2а-9821/11/2670.

Перевагу на залишення на роботі було надано сестрі медичній ОСОБА_11 , прийнятій на цю посаду до ДНЗ «Костянтинівське вище професійне училище» 10.03.2021 (а.с.92 зворот).

На підтвердження дотримання при звільненні позивачки вимог ст.42 КЗпП України щодо переважного права ОСОБА_11 перед ОСОБА_1 на залишення на роботі стороною відповідача надані копія трудової книжки ОСОБА_1 (а.с.79-83), копія диплому ОСОБА_12 (а.с.84), копія диплому ОСОБА_11 (а.с.85), копія трудової книжки ОСОБА_11 (а.с.86-92).

Проте, довідки або іншого письмового документу в довільній формі про результати порівняльного аналізу з наведенням даних, які свідчать про переважне право ОСОБА_11 перед ОСОБА_1 на залишення на роботі, що мав з`ясовувати сам роботодавець при прийнятті відповідного рішення, стороною відповідача не надано.

З урахуванням наведеного вище суд дістає висновку про обґрунтованість доводів сторони позивачки про недотримання відповідачем при звільненні ОСОБА_1 вимог трудового законодавства.

Згідно з ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення ( офіційне тлумачення положення частини першої статті 233 в Рішенні Конституційного Суду № 4-рп/2012 від 22.02.2012).

Копію оскаржуваного наказу про звільнення ОСОБА_1 отримала 26 серпня 2021 р., про що поставила власноручний підпис під цим Наказом (а.с.21).

Доводи позивачки про те, що копія Наказу була нею фактично отримана не 26.08.2021, а у день звільнення 31.08.2021, суд не приймає до уваги.

Так, невідповідність фактичної дати отримання нею копії оскаржуваного наказу ОСОБА_1 пояснює відповідним проханням адміністрації Костянтинівського професійного будівельного ліцею.

Чим було викликане таке прохання ОСОБА_1 не зазначила та пояснила своє погодження на зазначення іншої дати побоюванням можливих неприємностей для неї з боку адміністрації ОСОБА_13 , проте яких саме, пояснити не змогла.

За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.2).

Стаття 77 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.3). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.4).

Згідно зі ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2).

Стаття 79 ЦПК України визначає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

На підтвердження доводів щодо фактичного отримання копії оскаржуваного наказу ОСОБА_1 послалася на покази допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_5 , які допитані кожен окремо пояснили, що копії наказів про звільнення всі працівники Костянтинівського професійного будівельного ліцею, яких «скоротили», отримали у день звільнення 31.08.2021, а датою отримання цих наказів на прохання адміністрації ОСОБА_13 зазначили 26.08.2021, «щоб уникнути конфліктної ситуації». Чим було викликане таке прохання, та яка конфліктна ситуація могла виникнути у разі відмови виконати таке прохання, не пояснили, про будь-який тиск з боку адміністрації ОСОБА_13 при такій пропозиції не зазначили.

З огляду на те, що позивачка володіє у повному обсязі цивільною дієздатною (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ст.30 ЦК України), обставина фактичного отримання позивачкою оскаржуваного наказу про звільнення підтверджена її власноручним підписом про його отримання під цим наказом, а покази свідків не довели зворотного, суд вважає встановленою ту обставину, що копія оскаржуваного наказу була отримана позивачкою саме 26.08.2021.

Тож строк, передбачений частиною першою статті 233 КЗпП України, позивачка пропустила.

Згідно зі статтею 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, місцевий загальний суд може поновити ці строки.

При цьому в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що «встановлені статтями 228, 223 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк… Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав».

Як на поважність причин пропуску передбаченого ст.233 ЦПК України строку позивачка послалася на ту обставину, що з початку року перехворіла на COVID-19, а з червня тривалий час лікувалася з приводу хвороби Лайма, з 15.09.2021 по 30.09.2021 вона перебувала на амбулаторному лікуванні.

На підтвердження цих доводів сторона позивачки послалася на витяг з амбулаторної карти амбулаторного хворого, наданий Амбулаторією №4 КП «ЦПМСД Костянтинівської міської ради» (а.с.240).

Оцінюючи цей доказ, суд вважає, що він не містить достатніх даних щодо неможливості на звернення до суду в строки, встановлені законом.

Так, само по собі перебування на амбулаторному лікуванні не свідчить про те, що особа, яка лікується, об`єктивно не в змозі реалізувати свої права.

Тим більше, сама позивачка у клопотанні про поновлення порушеного строку зазначила, що «у цей час вона постійно проводила переговори з головою комісії по припиненню ОСОБА_3 по поновленню її на роботі, так як раніше на засіданнях комісії директором комунального закладу Поздняковим було обіцяно, що з вересня у новому штатному розкладі ліцею буде виділена штатна одиниця медичної сестри. Але штатний розклад не поновлювався. З останньої розмови їй стало зрозуміло, що її не поновлять, тож вона вирішила звернутися до суду».

У судовому засіданні позивачка пояснила, що директор Комунального закладу пообіцяв для неї нову штатну одиницю з 01.09.2021, про що вона вела перемовини («сподівалася, вимагала, просила»), починаючи з 25.08.2021. Коли їй стало зрозуміло, що штатної одиниці для неї не буде, то звернулася до адвоката з приводу звернення до суду про поновлення на роботі, у чому їй допомогли члени її сім`ї.

При цьому позивачка не зазначала, що стан здоров`я не надавав їй змогу особисто або через членів своєї сім`ї звернутися по юридичну допомогу.

Тим більше, що по юридичну допомогу позивачка звернулася 29.09.2021 (про що свідчить виданий цією датою адвокатський ордер на представництво інтересів ОСОБА_1 у суді на а.с. 36), тобто у період перебування на амбулаторному лікуванні.

Поважними причинами пропуску строку вважаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними чи унеможливили своєчасне звернення до суду.

Доказів же того, що обставини, на які послалася ОСОБА_1 , були об`єктивно непереборними чи унеможливили своєчасне звернення до суду, стороною позивачки не надано.

Тож, вирішуючи питання про можливість поновлення позивачці строку звернення до суду за захистом трудових прав та перевіряючи доводи позивачки щодо поважності пропуску цього строку, суд дістає висновку, що перебування на амбулаторному лікуванні після звільнення з роботи не є поважними причинами в розумінні статті 234 КЗпП України для поновлення їй строку звернення до суду.

Доводи позивачки про те, що вона зверталася до керівництва Ліцею (постійно вела з ним перемовини, не можуть бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки такі звернення не могли бути перешкодою в одночасному зверненні до суду і не можуть слугувати достатньою причиною для обґрунтування поважності причин пропуску строків звернення до суду за їх захистом.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 р. у справі № 461/1903/16-ц.

Встановивши, що позивачку незаконно звільнили, однак вона пропустила передбачений ст.233 КЗпП України строк звернення до суду з позовом, суд дістає висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог скасування наказу про звільнення та поновлення її на роботі, а також як похідних вимог стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - у зв`язку з пропуском строку звернення з позовом до суду.

У зв`язку з тим, що відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судових витрат, а рішення ухвалене на користь відповідача, за ч.6 ст.141 ЦПК України вони компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до

Костянтинівського професійного будівельного ліцею (85100, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Європейська, 78; ),

Державного навчального закладу «Костянтинівське вище професійне училище» (85100, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Торецька, 142; )

«про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу» залишити без задоволення.

Рішення у повному обсязі складено 04.07.2022.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: