№ 336/3201/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

Позивач. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що у період з 01.11.2013 по 01.04.20021 надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , які відповідачами не сплачені на суму 42321,34 грн.

Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, передбачено, що плата за надані послуги вноситься щомісячно.

За позовом позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання в сумі 42321,34 грн. та судові витрати.

Ухвалою від 28.04.2021 року відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від відповідачів надійшла заява про застосування строків позовної давності. Не заперечують проти стягнення заборгованості за період з квітня 2018 року по квітень 2021 року.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Встановлено, що позивач у період з 01.11.2013 по 01.04.20021 надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , які відповідачами не сплачені на суму 42 321,34 грн.

Вищевикладене підтверджується розрахунком заборгованості за період з 01.11.2013 по 01.04.20021 (особистий рахунок № НОМЕР_1 ), витягом з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи.

За положеннями ст.ст. 67, 68 ЖК Української РСР наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання гарячої води та опалення.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , було заявлено клопотання про застосування позовної давності, оскільки Концерн «МТМ» просить стягнути заборгованість, яка перевищує суму за три роки.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 663/2070/15-ц).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 09.11.2016 у справі № 6-2170цс16 та враховано у постанові Верховного Суду України від 23.12.2020 у справі № 127/23910/14-ц.

Як зазначалося вище, відповідно до п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць.

Пункт 9 Договору також передбачає, що розрахунковим періодом є календарний місяць.

В матеріалах справи відсутні відомості, що доказів переривання строків позовної давності суду надано не було, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за період з 01.11.2013 року по 01.03.2018 року виходять за межі трирічного строку позовної давності, а тому в цій частині позивачеві слід відмовити.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, враховуючи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги Концерну «МТМ» підлягають частковому задоволенню, а саме підлягаю стягненню з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за послуги централізоване водопостачання і водовідведення з квітня 2018 року по квітень 2021 року у розмірі 26547,24 гривень.

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 141, 264, 265, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 26 547,24 грн. (двадцять шість тисяч п`ятсот сорок сім гривень 24 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір в сумі 711,96 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір в сумі 711,96 грн.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач - Концерн «Міські теплові мережі», знаходиться за адресою: 69071, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, .

Відповідач 1 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач 2 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .; РНОКПП НОМЕР_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.С. Боєв 16.02.22