ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4713/22 Справа № 212/1481/22 Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І.Б. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/1481/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2022 року, яке ухвалене суддею Чайкіним І.Б. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 26 квітня 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі ПРАТ «ЦГЗК») про стягнення моральної шкоди, посилаючись на отримання ним професійних захворювань внаслідок роботи протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці.

Висновком МСЕК від 18.02.2021 року йому було первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 30 % (25% - ХОЗЛ, 5% - туговухість) з 15 лютого 2021 року по 01 березня 2022 року, з наступним переоглядом 01.02.2022 року.

При повторному переогляді, позивачу, висновком МСЕК від 08.02.2022 року йому було збільшено відсоток втрати професійної працездатності з 25% до 65%, з 07 лютого 2022 року до 01 березня 2024 року, з наступним переоглядом 01 лютого 2024 року та визнано особою з інвалідністю третьої групи.

Позивач вважає, що у зв`язку з отриманими професійними захворюваннями, йому, з вини відповідача, спричинено моральну шкоду, а тому просив суд стягнути на його користь з ПРАТ «ЦГЗК»,в рахунок її відшкодування, 234 000, 00 грн., без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПРАТ «ЦГЗК» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 180 000,00 грн., без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнуто з ПРАТ «ЦГЗК» на користь держави судовий збір у розмірі 1800,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПРАТ «ЦГЗК» ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди,просить зменшити її розмір до 120 000,00 грн. визначивши його з урахуванням податків і зборів фізичних осіб, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що відсутня вина та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та отриманням позивачем професійного захворювання, при цьому, посилається на Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 10.02.2021 року, в якому вказано, що безпосередньо ОСОБА_1 , працюючи у відповідача, порушував норми законодавства про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи.

Вказує, що судом стягнуто моральну шкоду в завищеному розмірі, без врахування засад розумності, виваженості й справедливості.

Позивач, при прийомі на роботу, був під підпис ознайомлений з умовами праці та добровільно працював у шкідливих умовах з метою отримання більшої заробітної плати, більш тривалої відпустки, відносно інших професій та виходу на пенсію на пільгових умовах.

При цьому, наводить в апеляційній скарзі, як приклад, Постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № 210/5258/16-ц. В зазначеній постанові, вказано, що сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України, критеріїв.

Зазначає, що положеннями Закону України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» (далі Закон № 466) внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року).

Зокрема, чинним податковим законодавством передбачено, що у разі якщо сума моральної шкоди, визначена рішенням суду, перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, сума такого перевищення включається до оподатковуваного доходу платника податку, тобто відповідач зобов`язаний утримувати податок на доходи фізичних осіб із суми доходу та за його рахунок, що судом першої інстанції не було враховано при винесенні судового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 працює на підприємстві відповідача з 25.03.2005 року по теперішній час. ОСОБА_1 16 років працював в умовах впливу шкідливих факторів на підприємстві відповідача гірничим майстром підземної дільниці, заступником підземної дільниці, начальником підземної дільниці. (а.с. 38-40).

Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність професійного характеру захворювання Державної установи «Українського НДІ промислової медицини» № 12 від 12.01.2021 року ОСОБА_1 встановлене професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. ЛН другого ступеня. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху) (а.с.13).

Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність професійного характеру захворювання Державної установи «Українського НДІ промислової медицини» № 106 від 13.01.2022 року ОСОБА_1 встановлене професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої стадії, емфізема легень другої стадії), група С, загострення середнього ступеня важкості. ЛН другого-третього ступеня. Хронічне легеневе серце, НК першої стадії. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху, за класифікацією ОСОБА_2 і Н.І. Пономарьової). (а.с.14).

В пункті 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 10.02.2021 року зазначено, що хронічні захворювання виникли за таких обставин: працюючи в підземних умовах шахти імені Орджонікідзе начальником підземної дільниці внутришахтного транспорту № 10, забезпечував виконання дільницею встановлених виробничих завдань, а також технічно правильну експлуатація гірничошахтного обладнання.

При цьому, внаслідок недосконалості гірничошахтного обладнання, технології підземного видобутку руди, порушень в роботі систем вентиляції та полоподавлення, підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони та виробничого шуму.

Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність професійного характеру захворювання Державної установи «Українського НДІ промислової медицини» № 12 від 12.01.2021 року підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив профмаршрут: 10.1995-03.2005 ВАТ «Суха Балка», підземний кріпильник; 03.2005-11.2005-ВАТ «ЦГЗК», ш.ім. Орджонікідзе, майстер гірничий підземної дільниці внутришахтного транспорту № 10; 11.2005-12.2008 ВАТ «ЦГЗК», ш. ім. Орджонікідзе, заступник начальника дільниці внутришахтного транспорту № 10,12.2008-09.2012 ВАТ «ЦГЗК», ш. ім. Орджонікідзе, майстер гірничий підземної дільниці внутришахтного транспорту № 10.

Відповідно до п. 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 10.02.2021 року, причиною виникнення професійних захворювань ОСОБА_1 є пил переважно фібро генної дії: пил з вмістом кристалічного кремнію діоксину від 10% до 70% в повітрі робочої зони в 2, 9 рази перевищує ГДК; шум: еквівалентний рівень шуму на 8дБА перевищує граничнодопустимий рівень ( 88дБА при ГДР 80 дБА) (а.с. 29-32).

Відповідно до пункту 20 вказаного Акту, безпосередньо ОСОБА_1 , працюючи начальником підземнох дільниці внутришахтного транспорту № 10 шахти імені Орджонікідзе ПрАТ (ВАТ) «ЦГЗК», порушував ст. 14 ЗУ «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року № 2694 ХІІ, ст.22 ЗУ «про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» від 24.02.1994 № 4004-ХІІ та пункт 2.1.5; 2.16 «Посадової інструкції начальника підземної дільниці внутришахтного странпорту № 10 шахти імені Орджонікідзе» від 01.12.2016 року.

Висновком МСЕК від 18.02.2021 року позивачу було первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 30 % (25% - ХОЗЛ, 5% - туговухість) з 15 лютого 2021 року по 01 березня 2022 року, з наступним переоглядом 01.02.2022 року.

При повторному переогляді, позивачу, висновком МСЕК від 08.02.2022 року було збільшено відсоток втрати професійної працездатності з 25% до 65%, з 07 лютого 2022 року до 01 березня 2024 року, з наступним переоглядом 01 лютого 2024 року та визнано особою з інвалідністю третьої групи.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв`язку з отриманим ним на виробництві професійним захворюванням.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 10 лютого 2021 року вбачається, що причиною виникнення професійних захворювань позивача є переважно фібро генної дії: пил з вмістом кристалічного кремнію діоксину від 10% до 70% в повітрі робочої зони в 2, 9 рази перевищує ГДК; шум: еквівалентний рівень шуму на 8дБА перевищує граничнодопустимий рівень ( 88дБА при ГДР 80 дБА).

Отже, роботодавець ПРАТ «ЦГЗК», під час роботи позивача, допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини ПРАТ «ЦГЗК», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці, відповідно до нормативно-правових актів.

Суд, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки постійно виникають складнощі у зв`язку з загальною слабкістю, втомою, болями. Позивач не може повернутися до повноцінного образу життя, відчуває фізичні страждання, фізичну біль, обумовлену важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначається на його душевному та фізичному стані. Позивач постійно відчуває загальну слабкість, задишку, сильний сухий кашель. Загалом через стан здоров`я змінився його життєвий уклад, що вимагає додаткових зусиль для організації життя.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та саме його дії стали причиною професійного захворювання безпідставні та суперечать вищевикладеному, оскільки згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від (отруєння) 10 лютого 2021 року причиною професійних захворювань позивача є перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

При цьому, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 2 ст.153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку, у зв`язку із чим, доводи апеляційної скарги відповідача в цій частині, колегія суддів не бере до уваги.

Доводи апеляційної скарги відповідача ПРАТ «ЦГЗК», про те, що судом першої інстанції не було враховано при винесенні судового рішення положення Закону України від 16 січня 2020 року № 466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» (далі Закон № 466), яким внесено зміни до п.п.164.2.14 а статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23.05.2020 року), колегія суддів не бере до уваги, з огляду на наступне.

Чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я на виробництві, а отже заподіяння шкоди життю та здоров`ю найвищого ступеня, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок ушкодження здоров`я на виробництві.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача, що визначений судом розмір моральної шкоди є значно завищеним, таким, що не відповідає роз`ясненням, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Виходячи з цих обставин та, враховуючи те, що позивач працював в шкідливих умовах праці на підприємстві відповідача більше 15 років (03.2005-11.2005-ВАТ «ЦГЗК», ш.ім. Орджонікідзе, майстер гірничий підземної дільниці внутришахтного транспорту № 10; 11.2005-12.2008 ВАТ «ЦГЗК», ш. ім. Орджонікідзе, заступник начальника дільниці внутришахтного транспорту № 10,12.2008-09.2012 ВАТ «ЦГЗК», ш. ім. Орджонікідзе, майстер гірничий підземної дільниці внутришахтного транспорту № 10), з 25 років 03 місяців загального стажу в шкідливих умовах праці, що зазначено у Акті розслідування хронічного професійного захворювання від 10.02.2021 року, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, тяжкість наслідків отриманих професійних захворювань, наявність фізичних страждань позивача, що в свою чергу викликають моральні страждання вважає, що розмір моральної шкоди визначений без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Тому колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційної скарги відповідача, щодо незгоди з визначеним судом першої інстанції розміром моральної шкоди, оскільки він не відповідає засадам розумності, виваженості, справедливості та є необґрунтованим.

Так, в судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з професійними захворюваннями позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив професійну працездатність, на теперішній час у розмірі 65 % та його визнано особою з інвалідністю третьої групи. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Періодично проходить лікування, однак, незважаючи на постійні курси лікування, покращення в стані здоров`я не спостерігається.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер отриманих професійних захворювань, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів виключно на підприємстві відповідача, впродовж 15 років 09 місяців (з 25 років 03 місяців загального стажу в шкідливих умовах праці) що потягло втрату працездатності та визнання позивача особою з інвалідністю третьої групи, розмір втрати професійної працездатності, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 180 000,00 грн. до 120 000,00 грн.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 липня 2022 року відповідачем до апеляційного суду подано клопотання про витребування доказів, в якому ставиться питання про витребування від позивача ОСОБА_1 довідки, видану банківською установою про наявність у нього рахунку для поповнення.

Ознайомившись із клопотанням щодо витребування доказів, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання, оскільки наявність у позивача ОСОБА_1 банківського рахунку для поповнення не стосуються предмету спору.

Згідно положення закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Позивач подав позов про стягнення моральної шкоди, посилаючись на отримання ним професійних захворювань внаслідок роботи протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»на користь держави та зменшує цей розмір з 1800,00 грн. до 1200,00 грн.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2022 рокув частині розміру моральної шкоди, стягнутої з відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»на користь ОСОБА_1 змінити, зменшивши цей розмір з 180 000,00 гривень до 120 000,00 (сто двадцять тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2022 рокув частині розміру судового збору, стягнутого з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»на користь держави змінити, зменшивши цей розмір з 1800 гривень 00 копійок до 1200 (одна тисяча двісті) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 06 липня 2022 року.

Головуючий:

Судді: