Справа № 752/6116/20
Провадження № 2/752/918/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 березня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Сітайла В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

27 березня 2021 року позивач ТОВ «Вердикт Фінанс» звернулося до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 229 047,66 грн. за кредитним договором, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3435,71 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між відповідачем по справі - ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» 02.07.2008 року був укладений Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 (далі - кредитний договір) за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 24107,00 дол. США, зі сплатою 14,00 відсотків річних, зі строком повернення не пізніше 02.07.2015. Позичальник взяв на себе зобов`язання здійснювати сплату грошових коштів шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань з метою погашення заборгованості за виданим Кредитом та нарахованими процентами.

Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти на загальну суму 24107,00,00 доларів США.

20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кредекс Фінанс», а ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №0 від 02.07.2008 року.

20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Фінанс», а ТОВ «Вердикт Фінанс» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №0 від 02.07.2008 року.

Відповідачем здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість в повному обсязі не погашена. У зв`язку цим станом на 13.02.2020 року, відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість становить 45321,01 дол. США, що за курсом НБУ станом на 13.02.2020 рік складає 1 110 210,66 грн, з яких: 22381,79 дол. США, що за курсом НБУ становить 548 277,76 грн - заборгованість за кредитом; 22939,22 дол. США, що за курсом НБУ становить 561 932,90 грн - заборгованість за відсотками з моменту відступлення права вимоги.

Позивач стверджує, що оскільки Позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню Кредитних коштів отриманих на підставі Кредитного договору №00 від 02.07.2008, то у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Загальний розмір заборгованості по сплаті 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 13.02.2020 року відповідно до розрахунку заборгованості становить 229 047,66 грн. Нарахування трьох відсотків річних позивачем проведено на суму 548 277,76 грн на тіло кредиту за період з 13.02.2017 по 13.02.2020, і складає 49 384,64 грн. Нарахована пеня за подвійною обліковою ставкою проведено на суму 548 277,76 грн. за період з 12.08.2019 по 12.02.2020 р. і складає 179 663,02 грн.

21 травня 2021 року ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних доказів та матеріалів, а також не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

До початку судового розгляду справи по суті, а саме 21.09.2021, до суду надійшла заява ТОВ «Вердикт Капітал» про залучення останнього до участі у справі, в якій посилався на те, що 14.07.2020 року між ТОВ «Вердикт Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір № 14-07/2020/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором №0 від 02.07.2008.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22 вересня 2021 року заяву ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено. Позивача ТОВ «Вердикт Фінанс» замінено на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал», постановлено розгляд справи продовжити 01.03.2022 за участі заміненого позивача (а.с. 71-72).

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Льовочкіна В. М. подала суду відзив на позовну заяву, в якому вказала на відсутність у позивача права вимоги до відповідача, належних доказів наявності заборгованості, що свідчить про недоведеність заявлених позивачем вимог та просила застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» 02.07.2008 року був укладений Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, предметом якого Банк зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірі 24107,00 дол. США, процентною ставкою 14,00 % річних, зі строком повернення не пізніше 02.07.2015, а позичальник взяв на себе зобов`язання прийняти, належним чином використовувати і повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених Договором (п. 1.1., п.п.1.2.2 п. 1.2) (а.с. 14-18, 19-20, 21).

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача, у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, станом на 13.02.2020, становить 45321,01 доларів США, що за курсом НБУ станом на 13.02.2020 рік становить 1 110 210,66 грн з яких: заборгованість за кредитом - 22381,79 доларів США; заборгованість за нарахованими відсотками згідно з кредитним договором - 22939,22 доларів США. (а.с.26зв.-27)

Згідно наданого розрахунку 3% річних та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань (а.с.25зв.-26) розмір 3% річних за період з 13.02.2017 - 13.02.2020 складає 49 384,64 грн., нарахована пеня за період з 12.08.2019 - 12.02.2020 р. складає 83 978,18 грн..

20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено Договір факторингу №05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кредекс Фінанс», а ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло права вимоги за кредитами (а.с.29-30).

20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/12-КВ про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Фінанс», а ТОВ «Вердикт Фінанс» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів (а.с. 31зв.-33).

При цьому, суд зауважує, що з наданих договорів факторингу №05/12, 05/12-КВ не можливо зробити висновки, по яким саме кредитним договорам було відступлено ТОВ «Вердикт Фінанс» право вимоги за кредитами. Крім того, позивачем надано лише частини вказаних договорів.

Також, з наданого витягу з реєстру боржників (Додаток №1 до Договору про відступлення прав вимог №05/12-КВ від 20.04.2012) неможливо зробити висновок, що ПАТ «Укрсиббанк» відступило право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 02.07.2008 (а.с. 33).

Будь-які акти приймання-передачі права вимоги по конкретним кредитним договорам, підписані ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» позивачем до суду не надані.

Жодних документів правонаступництва ПАТ «УкрСиббанк» від АКІБ «УкрСиббанк» матеріали справи не містять.

Згідно ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.ст.79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що до нього перейшло право вимоги за договором, укладеним з Відповідачем.

Згідно частини 1 статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Обов`язок боржника здійснити виконання новому кредитору лише за умови одержання письмового повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні випливає з ч.2 ст.516 ЦК України. Якщо з повідомлення боржнику неможливо з`ясувати, про яку вимогу йдеться та якому новому кредитору слід здійснити виконання, то таке повідомлення, не буде повідомленням про заміну кредитора у зобов`язанні.

З положень частини 1 статті 1082 ЦК не випливає, що у повідомленні обов`язково мають бути прямо вказані вимога та новий кредитор.

Відповідно до п.п. 2.5. п. 2 Договору факторингу позивач протягом 20 робочих днів зобов`язаний був надіслати кожному боржнику письмові повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитами у формі наведеній у Додатку 3 до цього Договору.

Однак, позивачем не надано суду доказів повідомлення відповідача про заміну кредитора.

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Таким чином, на переконання позивача, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п. 2.1.1 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України від 30.12.1998 № 566, оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Стаття 517 ЦК України передбачає, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Суду не надані виписки та розрахунки заборгованості відповідача, складені ПАТ «УкрСиббанк» на момент укладення договору факторингу №05/12.

Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку є правильними.

Крім того, зазначений вище загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 45321,01 дол. США, що за курсом НБУ станом на 13.02.2020 рік становить 1 110 210,66 грн без урахування 3% річних та пені, не відповідає заявленій ціні позову у розмірі 229 047,66 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, отже заборгованість не є безспірною.

Розмір грошової вимоги позивач обґрунтовує розрахунком заборгованості відповідача перед позивачем, виконаним позивачем.

Доведеність наявної суми заборгованості за кредитним договором, є обов`язком позивача, який він не виконав, оскільки не довів належними та допустимими доказами її розмір.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження наявності та розміру заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а тому у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку із його недоведеністю.

Відповідачем у справі заявлено про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК).

За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК).

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК).

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними ануїтентними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Останній платіж за кредитним договором мав бути здійснено 2 липня 2015 року, а з позовом про стягнення заборгованості Позивач звернувся лише 27.03.2020 року.

Таким чином, Позивачем пропущено строк позовної давності щодо пред`явлення вимог за Кредитним договором №0 від 2 липня 2008 року.

Відповідно до ст.258 ЦК України позовна давність до вимог про стягнення пені застосовується в один рік. Для стягнення індексу інфляції та 3% річних застосовується загальна позовна давність в 3 роки (ст.257 ЦК України).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду України від 06 листопада 2013 року у справі №6-116цс13.

Про заборгованість по кредиту Позивач знав з дати укладення договору факторингу 20.04.2012 року.

Відповідно до ч.3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Оскільки, відповідач, в особі представника - адвоката Льовочкіної В.М. у відзиві на позов, одночасно з запереченням зазначених позивачем підстав для позову просила відмовитив його задоволенні й з підстав порушення строків позовної давності при зверненні до суду з позовом, а сплив позовної давності є підставою для відмови в задоволенні позову, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимг ТОВ «Вердикт капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором саме у зв`язку зі спливом строків позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 19, 42, 76, 89, 263-264, 265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, або ж через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк