Провадження № 22-ц/802/153/22 Категорія: 70 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської від 29 жовтня 2021 року позов задоволено частково, ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1700 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 06 липня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 908 грн.

01 листопада 2021 року представником позивача адвокатом Татарин В. М. було подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення.

Заява мотивована тим, що до закінчення судових дебатів, та за весь час судового розгляду вищевказаної справи позивачем ОСОБА_1 здійснено витрати на професійну правничу допомогу адвоката на загальну суму 8000 грн. У зв`язку із наведеним представник позивача просила суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн.

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2021 року заяву представника позивача адвоката Татарин В.М. про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені на професійну правничу допомогу, в розмірі 8000 грн.

Не погоджуючись із додатковим рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просив його скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні заяви.

В обґрунтування скарги зазначав, що вказана позивачем сума понесених судових витрат не є співмірною з наданими останній адвокатом послугами, на що він звертав увагу суду у відзиві на позовну заяву, а його представник у своїх поясненнях під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Також вказував, що суд першої інстанції, стягнувши всю суму витрат на правничу допомогу, не врахував ту обставину, що позов пред`явлений до нього задоволений лише частково.

Відзив на апеляційну скаргу ні позивач ОСОБА_1 , ні її представник адвокат Татарин В.М. не подавали.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного додаткового рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн, суд першої інстанції виходив з того, що такий розмір витрат є цілком обґрунтованим та відповідає об`єму і складності наданих правничих послуг.

Проте повністю з такими висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною третьою вказаної статті цього Кодексу визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги від 31 травня 2021 року, яким визначено умови надання правової допомоги та порядок оплати послуг адвоката. Акт до договору про надання правової допомоги від 31 травня 2021 року із зазначенням видів наданих юридичних послуг та тривалістю їх виконання на загальну суму 8000 грн, а також квитанцію до прибуткового касового ордера № 14 від 01 листопада 2021 року на загальну суму 8000 грн (а.с. 69-71).

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Крім того, у разі задоволення позову частково, слід враховувати і вимоги, передбачені п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, про покладення судових витрат на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи критерії співмірності складності справи та обсяг і складність виконаної адвокатом позивача роботи, пропорційність задоволених позовних вимог, розмір сплачених грошових коштів, згідно наданої квитанції до прибуткового касового ордера 8000 грн, колегія суддів вважає, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у сумі 2720 грн (34%), що відповідає розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки, судом першої інстанції під час ухвалення додаткового рішення було допущено неповне з`ясування обставин справи, і як наслідок порушення норм процесуального права, то оскаржуване відповідачем додаткове рішення підлягає зміні.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції від 17 листопада 2021 року слід змінити, зменшивши розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають стягнення з відповідача на користь позивача, до 2720 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2021 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2720 (дві тисячі сімсот двадцять) грн понесених судових витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді