Номер провадження: 22-ц/813/6824/22
Справа № 496/614/22
Головуючий у першій інстанції Горяєв І.М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 496/614/22

Номер провадження: 22-ц/813/6824/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач Маяківська сільська рада Одеського району Одеської області,

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області про визнання незаконним та скасування розпорядження про відсторонення від роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області, постановлену у складі судді Горяєва І.М. 24 березня 2022 року, про зупинення провадження у справі,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить: 1) визнати незаконним та скасувати розпорядження Маяківського сільського голови від 03.02.2022 року №8/1-2022 «Про відсторонення працівника ОСОБА_2 » без збереження заробітної плати і поновити ОСОБА_1 на роботі в Центрі надання адміністративних послуг Маяківської сільської ради на посаді державного реєстратора; 2) стягнути з Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час відсторонення та вимушеного прогулу, починаючи з 04.02.2022 року; 3) стягнути з Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану в наслідок видання незаконного розпорядження, в розмірі 50000 грн. 4) стягнути з Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 984,80 грн..

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що він працює на посаді державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Маяківської сільської ради та тимчасово виконує обов`язки начальника ЦНАП Маяківської сільської ради, відповідно до розпорядження Маяківського сільського голови від 20.08.2021 року №114-ОС, відомості про що внесено до Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

03.02.2022 року Маяківським сільським головою ОСОБА_3 видано розпорядження №8/1-2022 про відсторонення ОСОБА_1 , державного реєстратора ЦНАП Маяківської сільської ради від роботи без збереження заробітної плати з 04.02.2022 року до усунення причин, що його зумовили, а саме - у зв`язку з відсутністю повного курсу вакцинації від СОVID-19 з наданням підтвердження у вигляді сертифікатів про вакцинацію.

Позивачем було отримано копію розпорядження Маяківського сільського голови від 03.02.2022 року №8/1-2022 та проставлена наступна відмітка «не згоден зі злочинним розпорядженням» і 03.02.2022 року та 04.02.2022 року, як реакція на незаконне розпорядження, були подані заперечення, що були прийняті та зареєстровані Маяківською сільською радою 03.02.2022 року за №234-04.3-06 та 04.02.2022 року за №243-04.3-06.

Крім того, 28.01.2022 року листом №18, позивачем як тимчасово виконуючим обов`язки начальника ЦНАП Маяківської сільської ради надано заперечення із законодавчим обґрунтування щодо виконання, як на його думку, незаконного розпорядження Маяківського сільського голови Віктора Дяченко від 30.12.2021 року, яким керівників структурних підрозділів сільської ради зобов`язали виконати злочинні дії щодо тиску на працівників, зобов`язали виконати наказ МОЗ України за № 2153 від 04.10.2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники, яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням».

На момент відсторонення ОСОБА_1 від роботи та до теперішнього часу ніякої відповіді від Маяківської сільської ради або її посадових осіб не було отримано, а продовжено незаконні дії щодо відсторонення з посади, чим порушено права як громадянина України, визначені Конституцією України, та право на працю, що призвело до фактичного позбавлення позивача можливості забезпечувати свою родину із малолітньою дитиною, та як він є єдиним годувальником в родині.

Відстороняючи ОСОБА_1 від роботи, Маяківський сільський голова в своєму розпорядженні посилається на тимчасову постанову Кабінету Міністрів України, а саме - Постанову КМУ № 1236 від 09.12.2020 року (із змінами, внесеними постановою КМУ №1096 від 20.10.2021 року) та наказ МОЗ України за № 2153 від 04.10.2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники, яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» запровадженого на період дії карантину, встановленого у незаконний спосіб Постановою Кабінетом Міністрів України від 09.12.2020 року за №1236.

Позивач зазначає, що наказ МОЗ України за № 2153 від 04.10.2021р. «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники, яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» запровадженого на період дії карантину, встановленого у незаконний спосіб Постановою Кабінетом Міністрів України від 09.12.2020 р. за №1236. Вказаний наказ МОЗ є незаконним і не підлягає виконанню, у зв`язку з чим та на підставі ст. 60 Конституції України кожна людина зобов`язана відмовитись від виконання цього наказу МОЗ України.

На підставі ст. 19 Конституції України, у взаємозв`язку із ст. 60 Конституції України, жодний орган чи посадова особа, в тому числі юридичні особи, які займаються господарською діяльністю, не мають права вимагати від людини виконання наказу МОЗ України за № 2153 від 04.10.2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники, яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням».

Щеплення проти COVID-19 не відноситься до переліку профілактичних та обов`язкових щеплень, визначених Законом, і не може бути підставою для відсторонення від роботи особи вразі її обґрунтованої відмови від участі в експериментальному щеплені проти COVID-19.

Відсторонення від роботи відбувається тільки в порядку, встановленому Законом, а не підзаконним актом, чи наказом керівника міністерства, підприємства чи організації, тощо.

ОСОБА_1 зазначає, що при відсторонені його від роботи без збереження заробітної плати, видавши розпорядження 03.02.2022 року №8/1-2022, що ґрунтується виключно на підзаконних актах, прийнятих з порушенням чинного законодавства України, Маяківським сільським головою порушено права позивача як громадянина, що визначені як непорушні Конституцією України та законами України.

Вказані дії Маяківського сільського голови Віктора Дяченка та посадових осіб сільської ради призвели до порушення права позивача на працю, призвели до фактичного позбавлення його можливості забезпечувати свою родину із малолітньою дитиною, та як останній є єдиним годувальником в родині, та завдали моральної шкоди, що виражається в приниженні честі та гідності при дискримінації його особи щодо відсутності у ОСОБА_1 щеплення проти COVID -19, та душевних стражданнях, яких останній зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою посадових осіб Маяківської сільської ради.

Посилаючись на вищевказане позивач вважає, що відсторонення від роботи є неприпустимим та таким, що порушує його права як громадянина України та працівника, а дії роботодавця незаконними та такими, що порушують низку нормативно-правових актів та основний закон - Конституцію України (а. с. 2 - 11).

2.2 Короткий зміст заяви про зупинення провадження у справі

У березні 2022 року Маяківська сільська рада Одеського району Одеської області звернулась із клопотанням про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у іншій справі №640/29053/21, яка розглядається Окружним адміністративним судом м. Києва, щодо визнання протиправним та нечинним наказу №2153 від 04.10.2021 року. Клопотання обґрунтовано тим, що підставою прийняття розпорядження №8/1-2022 «Про відсторонення працівника ОСОБА_2 » був зокрема наказ МОЗ України за №2153 від 04.10.2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники, яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням». Окружним адміністративним судом м. Києва відкрито провадження за позовом до МОЗ України про визнання протиправним та нечинним наказу №5153 від 04.10.2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники, яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» справа №640/29053/21. Посилаючись на вказане, справа не може бути розглянута до вирішення судом вищезазначеною справи (а. с. 38 - 39).

2.3 Позиція позивача на клопотання про зупинення провадження в суді першої інстанції

ОСОБА_1 в запереченнях на клопотання про зупинення провадження у справі просить в його задоволенні відмовити. Зазначає, що справа може бути розглянута судом, так як обставини викладені відповідачем у клопотанні не впливають на розгляд даної справи (а. с. 80, 95).

2.4 Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 24 березня 2022 року зупинено провадження по даній цивільній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/29053/21, яка розглядається Окружним адміністративним судом м. Києва щодо визнання протиправним та нечинним наказу №2153 від 04.10.2021 року.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що результат розгляду справи №640/29053/21, яка розглядається Окружним адміністративним судом м. Києва щодо визнання протиправним та не чинним наказу №2153 від 04.10.2021 року, має суттєве значення для вирішення вказаної цивільної справи. У зв`язку з вказаним, суд дійшов висновку, що провадження по справі необхідно зупинити до набрання законної сили судовим рішенням за наслідками розгляду справи №640/29053/21 (а. с. 114 - 115).

2.5 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 24 березня 2022 року про зупинення провадження. Справу направити для продовження розгляду до Біляївського районного суду Одеської області.

2.6 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Апелянт вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно зупинив провадження у справі, оскільки позовною вимогою є визнання протиправним та скасування розпорядження Маяківського сільського голови від 03.02.2022 року №8/1-2022 «Про відсторонення працівника ОСОБА_2 » без збереження заробітної плати, а наказ МОЗ України №2153 від 04.10.2021 року, не є предметом дослідження по даній справі. Суд не позбавлений можливості самостійно надати юридичну оцінку наказу МОЗ України №2153 щодо відповідності цього акту Конституції України та законам України і у разі невідповідності не застосовувати його до виниклих правовідносин (а. с. 127 - 132).

2.7 Узагальнені доводи інших учасників справи в апеляційному суді

Маяківська сільська рада Одеського району Одеської області у відзиві на апеляційну скаргу просить в її задоволенні відмовити. Доводи відзиву на апеляційну скаргу ідентичні доводам клопотання про зупинення провадження у справі (а. с. 157 - 158).

2.7 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.04.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху (а. с. 135 - 135 зворотна сторона).

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом подано до суду заяву, якою усунуто зазначені в ухвалі недоліки.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.04.2022 року відкрито апеляційне провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а. с. 148 - 148 зворотна сторона).

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи.

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення Маяківській сільській раді Одеського району Одеської області повернулося до суду з приміткою пошти «отримано 03.05.2022» (а. с. 155).

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 повернулося до суду з приміткою пошти «отримано 30.04.2022» (а. с. 154).

10.05.2022 року від Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області надійшов відзив на апеляційну скаргу (а.с.157-158)

За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що сторони є повідомленими про надходження апеляційної скарги та розгляд справи в апеляційному суді.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.06.2022 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6. 9, 10, 14, 19, 37 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановлені ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі

Судом першої інстанції розглядається дана цивільна справа № 522/15635/20 за позовом ОСОБА_1 , в якому позивач просить визнати незаконним та скасувати розпорядження Маяківського сільського голови від 03.02.2022 року №8/1-2022 «Про відсторонення працівника ОСОБА_2 » без збереження заробітної плати.

В провадженні Окружного адміністративного суду м. Києва перебуває інша справа №640/29053/21 щодо визнання протиправним та нечинним наказу МОЗ №2153 від 04.10.2021 року «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники, яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням».

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про необхідність зупинення провадження у справі до розгляду іншої судової справи.

3.4 Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду справи необхідно розуміти неможливість суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

По своїй суті зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення у іншій справі, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Між двома справами, що розглядається, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, тобто факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 924/645/18 та від 20.12.2019 у справі № 910/13234/18, від 13.09.2019 у справі № 912/872/18, від 21.02.2019 у справі № 910/974/18.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України»).

Ураховуючи положення п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Аналогічна правова позиція викладена 09 липня 2020 року Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 910/1667/19.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу про зупинення провадження у справі, на зазначене уваги не звернув. Свої висновки щодо наявності встановлених процесуальним законом підстав для зупинення провадження у даній справі належним чином не мотивував, та дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі.

Дана підстава виникає в процесі тоді, коли постановлення рішення можливо після підтвердження фактів, що мають преюдиційне значення для даної справи, в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Вбачається, що однією із підстав винесення розпорядження про відсторонення ОСОБА_1 від роботи є наказ МОЗ України від 04.10.2021 року № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням». У даний час Окружним адміністративним судом міста Києва у справі № 640/29053/21 відкрито провадження у справі про визнання протиправним та нечинним вищевказаного наказу.

Встановлено, що наказ МОЗ України від 04.10.2021 року № 2153, на підставі якого позивача було відсторонено від роботи, на момент винесення розпорядження, а також на момент розгляду заяви представника відповідача про зупинення провадження у справі був та є чинним.

Представником відповідача не доведено неможливість розгляду цієї справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 640/29053/21. Сторонами у справі надано достатній обсяг доказів, які дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду по даній справі.

Верховний Суд неодноразово наголошував, зокрема в постанові від 10 березня 2020 року у справі №160/1088/19, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи. Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду, такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними. Що свідчить про відсутність підстав для зупинення провадження у справах до набрання законної сили рішеннями щодо оскарження певних нормативно-правових актів.

Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи, яка випливає з трудових правовідносин.

Згідно зі ст. 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3, 4-1 частини першої статті 251 та пунктами 1-3 частини першої статті 252 цього Кодексу.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Слід зазначити, що провадження по справі № 640/29053/21 відкрито Окружним адміністративним судом міста Києва 29 жовтня 2021 року та станом на 30 червня 2022 року рішення по справі ще не прийнято, що свідчить про можливість надмірного затягування розгляду даної справи у разі зупинення, що є недопустимим, особливо для трудових спорів.

Отже, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про задоволення заяви про зупинення провадження у справі, оскільки таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, й перешкоджає подальшому провадженню у справі.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є доведеними, а тому вона підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

3.6 Дата постановлення ухвали, порядок та строк касаційного оскарження

За правилами, передбаченими ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Згідно пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, частиною першою статті 389 ЦПК України не передбачено оскарження у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі (пункт 14 частини першої статті 353 ЦПК України) після її перегляду в апеляційному порядку.

Керуючись ст. ст. 268, 368, 371, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України,

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 24 березня 2022 року про зупинення провадження - скасувати.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області про визнання незаконним та скасування розпорядження про відсторонення від роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе