Справа № 211/1593/22
Провадження № 2-о/211/68/22
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
30 червня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Середньої Н.Г.,
за участю секретаря судового засідання Бехало В.В.,
у відсутність сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Виконавчий комітет Довгинцівської районної в місті ради, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.
заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою та просить суд встановити факт належності за життя її матері ОСОБА_2 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючих документів: паспорта виданого 10.06.1978, пенсійного посвідчення та посвідки на тимчасове проживання від 21.11.2006, посилаючись на неможливість оформлення допомоги на поховання матері. В обґрунтування вимог зазначено, що після смерті своєї матері вона 25.10.2021 звернулась до пенсійного фонду із заявою про виплат на поховання, передбаченої Законом України «Про обов`язкове державне пенсійне страхування» з наданням необхідного пакету документів, але отримала відмову у зв`язку з невідповідністю дати народження, вказаної у паспорті. Пенсійному посвідченні та посвідці на постійне проживання з датою народження, вказаною у свідоцтві про смерть матері. Так, у вказаних документах відсутні число та місяць народження матері, зазначено лише рік, що не відповідає її свідоцтву про смерть та довідці про зняття з реєстраційного обліку матері. Тому з метою отримання належних виплат на поховання матері, просить задовольнити вимоги.
Ухвалою суду від 29 квітня 2022 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами окремого провадження за участю заявника та заінтересованої особи. Залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
В судове засідання учасники процесу не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.
Заявник ОСОБА_1 надала суду заява про розгляд справи за її відсутності, на заявлених вимогах наполягає.
Суд, враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних мотивів.
Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч.3 ст.294 ЦПК України).
Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Згідно з пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31 березня 1995 року, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі пункту 6 статті 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.
Згідно роз`яснень, викладених у листі Верховного Суду України від 01.01.2012, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. При цьому сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 18 копія свідоцтва).
При зверненні заявника ОСОБА_1 , як доньки померлої (а.с. 4-7 копії свідоцтв) до Управління з питань виплати пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно отримання виплати допомоги на поховання матері на підставі статті 53 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», отримала відмову зазначеного державного органу у зв`язку з розбіжностями дати народження в наданому свідоцтві про смерть ОСОБА_2 та даних посвідки на постійне проживання в посвідці зазначено лише рік народження (а.с. 15 копія повідомлення).
Так, в матеріалах справи наявні копія паспорту на ім`я ОСОБА_2 , 1925 р.н., виданої Органом внутрішніх справ Первомайського райвиконкому м. Фрунзе Киргизькою РСР 10.06.1978, пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 , видане Киргизькою РСР на ім`я ОСОБА_2 , 1925 р.н. та копія посвідки на ім`я ОСОБА_2 , 1925 р.н. серії НОМЕР_2 виданої 21.11.2006 УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 16-17 копії паспорта, посвідчення, посвідки). У вказаних документах в графі «Число, місяць та рік народження» вказано лише «1925 рік», без зазначення числа та місяця.
Згідно довідки про зняття з реєстрації місця проживання № 2238, виданої 09.02.2022 Відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Довгинцівської районної в місті ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка Киргистану, громадянка Киргизької Республіки, до дня смерті була зареєстрована по АДРЕСА_1 на підставі посвідки на постійне проживання в України ДП 5988 від 21.11.2006 УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 20 копія довідки).
Згідно зі статтею 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.
Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності померлій особі за життя документів, які необхідні заявнику для оформлення допомоги на поховання матері.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язане з наступним вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе, тому заява підлягає частковому задоволенню з врахуванням вимог пункту 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31 березня 1995 року.
Судові витрати відповідно до частини сьомої статті 294 ЦПК України не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 315 ЦПК України,суд
заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Встановити факт належності за життя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , виданого Киргизькою РСР на ім`я ОСОБА_2 , 1925 р.н. та копії посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 виданої 21.11.2006 УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_2 , 1925 р.н.
В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 30 червня 2022 р.

Суддя Н.Г.Середня