РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Капустинської Г.О.,

за участю представників позивача Рафальського О.В., Вишнівського А.Ю.,

представників відповідачів Мозгового В.В., Шевчук Н.А., Мотрук О.О.,

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Богунського районний суд міста Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Житомирської міської об`єднаної територіальної громади в особі Житомирської міської ради, Виконавчого комітету Житомирської міської ради, Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову - Управління Державної архітектурно- будівельної інспекції України у Житомирській області, ТОВ «Підприємство «Житомирземпроект» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до Житомирської міської об`єднаної територіальної громади в особі Житомирської міської ради, Виконавчого комітету Житомирської міської ради, Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову - Управління Державної архітектурно- будівельної інспекції України у Житомирській області, ТОВ «Підприємство «Житомирземпроект» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. В обгрунтування позовних вимог позивач вказав, що 16.07.1986 р. було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого він, ОСОБА_6 придбав Ѕ частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки він добросовісно, відкрито і безперервно користувався земельною ділянкою протягом понад 15 років але не мав документів, які б свідчили про наявність у нього права на земельну ділянку, в квітні 2016 р. він звернувся до органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому земельної ділянки, під житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 , у власність. Рішенням Житомирської міської ради від 06.09.2016 р. № 310 йому було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0464 Га. З вказаного рішення він дізнався про порушення своїх прав. Сусідніми з його земельною ділянкою є земельні ділянки за адресами Набережна Під скелями, 44 та Набережна Під скелями, 46 в м. Житомирі. Право приватної або держаної власності на цих земельних ділянках не зареєстровано. Таким чином, сусідні земельні ділянки перебувають в комунальній власності територіальної громади м. Житомира. Територіальною громадою м. Житомира в особі Житомирської міської ради та її виконавчих органів - Виконавчого комітету та Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради (є правонаступником Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища) протягом 2001 - 2016 років були самочинно побудовані на вищевказаних земельних ділянках на межі його земельної ділянки без відповідних дозволів та погоджень із ним, незареєстровані господарські будівлі, внаслідок чого розмір земельну ділянку площею 0,0464 Га. було визначено по лінії забудови вищевказаних будівель. Звертає увагу, що господарські будівлі створюють для нього незручності - затінення житлових кімнат, неприємні запахи, шумове забруднення, стікання атмосферних опадів та бруду з покрівель на його земельну ділянку. На думку позивача вищевказані будівлі були побудовані в порушення архітектурно-будівельних, санітарних, екологічних, протипожежних вимог чинного законодавства України і тому просить зобов`язати відповідачів - Територіальну громаду м. Житомира в особі Житомирської міської ради та її виконавчі органи: Виконавчий комітет та Департамент містобудування та земельних відносин - усунути перешкоди в користуванні ним, ОСОБА_4 земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом знесення самочинно збудованих господарських (присадибних) будівель та споруд на сусідніх земельних ділянках за адресами АДРЕСА_2 під скелями, 46. (Т. 1 а. с. 2-14).

27 липня 2020 р. позивач уточнив позовні вимоги та просить зобов`язати Житомирську міську об`єднану територіальну громаду в особі Житомирської міської ради га її виконавчих органів - Виконавчого комітету, Департаменту містобудування та земельних відносин, Управління державного архітектурно-будівельного контролю, громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , третю особу управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Житомирській області, усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_3 , шляхом знесення самочинно збудованих об4 ктів нерухомого майна, розташованих між житловими будинками за адресою АДРЕСА_4 . (Т. 2 а. с.124-138).

29 вересня 2020 р. позивач уточнив позовні вимоги, просить зобов`язати Житомирську міську об`єднану територіальну громаду в особі Житомирської міської ради та її виконавчих органів - Виконавчого комітету, Департаменту містобудування та земельних відносин, Управління державного архітектурно-будівельного контролю, громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третіх особу управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Житомирській області про усунення перешкоди в користуванні ОСОБА_4 земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом знесення нежитлової будівлі № 1, нежитлової будівлі № 2, нежитлової будівлі № 3, навісу, погрібу (найменування відповідно до висновку судових експертів Свістунова І.С., Хомутовського М.В. № 175/03-2020 від 18.03.2020 р.), розташованих між будинковолодіннями АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_2 (Т. 2 а. с.169-183)

В судовому засіданні представники позивача наполягали на задоволені позовних вимог посилаючись на надані суду докази.

Представник Житомирської міської ради суду пояснив, що частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий режим самочинного будівництва визначається нормами ЦК України та Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Порядок знесення будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна залежить від підстав, за якими його віднесено до об`єкта самочинного будівництва. За змістом ч. 7 ст. 376 ЦК України нерухоме майно підлягає знесенню виключно за рішенням суду особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво.

Згідно ч. 1 ст. 38 Закона України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно- будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установленний у приписі строк, добровільно не виконала вимоги, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Посадовими особам управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради на виконання ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» неодноразово були здійснені заходи державного архітектурно-будівельного контролю за адресою: АДРЕСА_4 . Однак осіб, які здійснили самочинне будівництво, встановити не можливо. Посадовим особам Житомирського міського відділу ГУНП у Житомирській області встановити власників вказаних споруд або осіб, які здійснили самочинне будівництво, також не представилось можливим. В ході проведення заходів державного архітектурно-будівельного контролю управлінням ДАБК Житомирської міської ради було встановлено, що погрібом користуються всі мешканці будинку по АДРЕСА_6 , навісом користується громадянка ОСОБА_5 , гаражем громадянин ОСОБА_1 , сараєм користується громадянка ОСОБА_3 .

З огляду на вимоги чинного законодавства, подати позов до суду про знесення самочинного будівництва можливо лише до особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво. Але у зв`язку із відсутністю відомостей про осіб, які здійснили будівництво, відсутня можливість подати позов до суду. Крім того, Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» та інші нормативно-правові акти не наділяє Житомирську міську раду та її виконавчі органи повноваженнями приймати рішення про знесення господарських будівель та споруд. Прийняття вказаних рішень відноситься до повноважень судів.

Представник Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради, заперечував проти задоволення позовних вимог вважаючи їх необгрунтованими. (Т. 4 а. с. 30-39).

Представник ОСОБА_5 адвокат Мозговий Володимир Володимирович заперечував проти задоволення позовних вимог наголошуючи на тому, що Рішенням Житомирської міської ради від 06.09.2016 р. № 310 позивачу ОСОБА_4 було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею, орієнтіровно 0,0464 га. але данний дозвіл не являється правовстановлюючим документом. Крім того, при звернені до землевпорядної організації ТОВ «Підприємство «Житомирземлепроект» для складання проєкту землеустрою було встановлено, що виготовити проект є неможливим, в зв`язку з наявністю на сусідній земельній ділянці самочинно збудованих господарських будівель. (Т. 4 а. с. 7-8).

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 заперечували проти задоволення позовних вимог та наполягали що сараї поряд з будинками АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 були побудовані разом з вказаними будинками і кожен сарай був закріплений за певною квартирою. З годом жильці мінялися, сараї руйнувалися у зв`язку з чим жильці сараї укріплювали, перебудовували. (Т. 5 а. с. 109-114).

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона проживає у кв. АДРЕСА_7 під скелями з 1986 р. За час її проживання її сусіди по будинку, на місті сараїв, які з часом зруйнувалися та призначалься для зберіганеня дров та вугілля, побудували собі гаражі та сараї але з цешли. На скільки їй відомо, дозволу на реконструкцію вказаних будівель вони не отримували. (Т. 5 а. с. 68-71).

Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників процесу, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено.

28 листопада 2016 р. ОСОБА_4 звернувся з позовом до Територіальної громади м. Житомира в особі Житомирської міської ради, Виконавчого комітету Житомирської міської ради, Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. (Т. 1 а. с. 2-14).

Згідно паспорта громадина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 09 липня 2004 р. (Т. 2 а. с. 16-17).

На підставі договору купівлі-продажу від 16.07.1986 р. ОСОБА_4 є власником Ѕ частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . (Т. 1 а. с. 19-21).

Зі змісту листа Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради № 967/11 від 25.04.2016 р., відповідно до рішення містквиконкому від 11.01.1996 р. № 12 «Про впорядкування адрес будівель…» житловому будинку АДРЕСА_8 , була надана нова адреса: АДРЕСА_6 . (Т. 1 а. с. 22).

Рішенням дванадцятої сесії сьомого скликання Житомирської міської ради № 310 від 06.09.2016 р. надано дозвіл громадянам ( ОСОБА_4 під № 31) на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок під існуючим нерухомим майном, зміни цільового призначення земельних ділянок під існуючим нерухомим майном, виготовлення детальних планів території. (Т. 1 а. с. 23-24).

Відповідно до Плану земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , на вказаній земельній ділянці площею 0,0478 та розташований будинок, 1/2 якого перебуває у власності позивача ОСОБА_4 (Т. 1 а. с. 62).

Суд вертає увагу суду, що згідно з Переліком домоволодінь м. Житомира, які виділяються в самостійні домоволодіння, що є додатком до рішення виконкому Житомирської міської Ради депутатів трудящих від 16.06.1964 р., за домоволодінням по АДРЕСА_1 закріплена земельна ділянка 454,40 кв. м., що становить 0,0454 га. (Т. 1 а. с. 24)

В позовній заяві позивач зазначає, що спочатку рішенням Житомирської міської ради від 06.09.2016 р. № 310 Позивачу було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,0464 га.

Зі змісту висновку експертного дослідження № 359/17 від 11.04.2017 р. - згідно вимог вищенаведених нормативних документів, чинних на території України (Земельного кодексу України) експерт вважає що є технічна можливість встановити максимальну площу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , яка буде становити 01,0570 Га. за умови демонтажу земельних поліпшень (будівель) (виходячи з наданих на дослідження матеріалів) розміщених на землі Житомирської міської ради. (Т. 1 а. с. 58-67).

Суд підтримує позицію представників Житомирської міської ради, Виконавчого комітету Житомирської міської ради, Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради, що надання рішенням Житомирської міської ради № 1451 від 23.04.2019 р. дозволу ОСОБА_4 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 орієнтованою площею 0,0570 га не може бути тією обставиною, якою позивач може обгрунтувати свою позовну вимогу про усунення перешкод, оскільки жодних правових наслідків такий дозвіл не створює.

Правовий статус та повноваження Житомирської міської ради та її виконавчого комітету визначається Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради є її виконавчим органом: спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури, спеціально уповноваженим органом охорони культурної спадщини та робочим органом з питань розміщення зовнішньої реклами Житомирської міської ради. Чинне законодавство не наділяє міську раду та її виконавчі органи повноваженнями приймати рішення про знесення господарських будівель та споруд, які не є об`єктами комунальної власності.

На підставі заяви ОСОБА_4 про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Житомирської міської ради, ухвалою суду від 27.09.2021 р. було залучено Управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради. (Т. 1 а. с. 182-183, Т. 2 а. с. 40-42)

Стосовно пред`явлення позовних вимог до управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради з підстав того, що управлінням не здійснювались заходи державного архітектурно-будівельного контролю судом встановлено, що ОСОБА_4 у 2019 р. звертався до суду з позовом до управління ДАБК ЖМР з позовними вимогами про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити дії: виявити факти самочинного будівництва об`єктів - господарських (присадибних) будівель та споруд - погрібу, піднавісу, гаражу, сараю за адресами: АДРЕСА_2 під скелями, буд. №№ 44, АДРЕСА_6 ; визначити вищевказані об`єкти як такі, що їх перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою;внести приписи громадянам ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; встановити факти невиконання громадянами приписів протягом встановленого законом строку; звернутися із позовом (позовами) до суду про знесення самочинно збудованих об`єктів будівництва - господарських (присадибних) будівель та споруд: погрібу, піднавісу, гаражу, сараю - на сусідніх земельних ділянках за адресами: АДРЕСА_9 , та про компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням, відповідно до статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Стосовно позовних вимог до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , суд критично відноситься до посилання позивача на те, що вказаними особами у період 1992-2016 років самовільно, без відповідних дозвільних документів побудовані вказані господарські будівлі і споруди не підтверджені жодним доказом, а є лише припущенням позивача. Натомість, актом, складеним за результатами проведення позапланового заходу державного контролю щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил № 3 від 07.05.2021 р. на підставі пояснень вказаних осіб та свідків встановлено, що гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 вказані споруди не будували, а лише ними користуються. Посилання про те, що вказані господарські будівлі створюють незручності для Позивача - затінення житлових кімнат, неприємні запахи, шумове забруднення, стікання атмосферних опадів та бруду з покрівель на земельну ділянку позивача також не підтверджено жодним доказом.

Згідно висновку експертного дослідження № 359/17 від 11.04.2017 р. - згідно вимог вищенаведених нормативних документів, чинних на території України (Земельного кодексу України) експерт вважає що є технічна можливість встановити максимальну площу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , яка буде становити 01,0570 Га. за умови демонтажу земельних поліпшень (будівель) (виходячи з наданих на дослідження матеріалів) розміщених на землі Житомирської міської ради. (Т. 1 а. с. 58-67).

За клопотанням ОСОБА_4 про призначення по справі комплексної будівельно-технічної та санітарно-епідеміологічної експертизи та ухвали суду від 23.10.2019 р. по справі призначена судова будівельно-технічна експертиза. (Т. 1 а. с. 238-242; Т. 2 а. с. 48-49).

За висновками судової будівельно-технічної експертизи № 175/03-2020 від 18.03.2020 р. свідчить, що оскільки в представлених на дослідження матеріалах відсутня проектна та правовстановлююча документація на досліджувані будівлі, які розташовані між будинковолодіннями АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , встановити класифікацію та функціональне призначення даних будівель не вбачається за можливе. Встановити за результатами проведення натурного обстеження класифікацію та функціональне призначення будівель не вбачається за можливе у зв`язку із відсутністю відповідних судово-експертних методик.

Разом із тим порівнюючи фактичне розташування досліджуваних будівель відносно житлового будинку АДРЕСА_3 , які розташовані на відстані: нежитлова будівля № 1 -2,16 м.; о нежитлова будівля № 2 - 1,97 м.; о нежитлова будівля № 3 - 2,36 м.; о навіс-3,04 м.; о погріб - 1,35 м., із вимогами нормативних документів встановлено, що їх фактичне розташування відносно житлового будинку АДРЕСА_3 не відповідає вимогам діючих нормативних документів, а саме порушує: п. 3.25* ДБН 360-92**«Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», яким визначено: мінімальну протипожежну відстань між будівлями: IV та III групи вогнестійкості в розмірі -10 м; IV та IV групи вогнестійкості в розмірі -15м; мінімальну відстань за санітарними нормами в розмірі - 15,0 м.

п. 15.2.2 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», яким передбачено мінімальну відстань між будівлями: IV та III групи вогнестійкості в розмірі -10 м; IV та IV групи вогнестійкості в розмірі -15 м.

п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», яким передбачено мінімальну відстань за санітарними нормами в розмірі - 15,0 м.

При проведені реконструкції досліджуваних будівель, які розташовані між будинковолодіннями АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 необхідно дотримуватися вимог чинних нормативних документів зокрема пртипожежних відстаней, які визначені п. 15.2.2. та допустимим санітарно-побутових розривів від житлових будинків до господарських будівель і споруд, які передбачені п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», а тому реконструкція (перебудова) досліджуваних будівель, які розташовані між будинковолодіннями АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 з дотриманням вимог чинних нормативних документів не є технічно можливою.

Оскільки в представлених на дослідження матеріалах відсутня проектно-технічна, кошторисна документація на будівництво (ремонт, реконструкцію) досліджуваних об`єктів, що розташовані між будинковолодінням АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , а також у зв`язку з можливістю обстеження даних об`єктів, визначити вартість фактично виконаних робіт з будівництва (ремонту, реконструкції) не вбачається за можливе. (Т. 2 а. с. 52-84).

Суд звертає увагу, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира 09.07.2020 р. позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_10 про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, встановлення порядку користування земельною ділянкою, задоволені частково.

Так, зокрема в частині встановлення порядку користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до 3 варіанту визначеного висновком експерта: ОСОБА_4 виділено в користування земельну ділянку площею 239,0 кв. м (0,0239 га), що на схемі позначена під № 1 (зображена зеленити кольором), яка проходить по точках: 21-22-23-31-30-29-28-27-5-6-7-8-9-10-11-12-13-14-15-16-17-18-19-20-21, зі сторонами: 5,34м-4,49м-1,0м-лінія проходить по тильному фасаду погреба (літ. «Пг»)-лінія проходить по лівому фасаду погреба (літ. «Пг»)-1,46м-лінія проходить по лінії поділу житлового будинку (літ. «А»)-2,6м-0,36м-8,12м-1,29м-3.4м-3,79м-3,4м-2,51м-2,1м-0,77м-4,37м-0,77м-0,6м-3,0м-4,15м-5,17м-6,64 м., в тому числі ділянку площею 8,6 кв. м (0,00086 га), що на схемі позначена під № 1-1 (зображена зеленим кольором зі штрихуванням), яка проходить по точках: 24-23-31-30-29-28-26-25-24 зі сторонами: 1,0м- 1,0м-лінія проходить по стіні тильного фасаду погреба (літ. «Пг»)-лінія проходить по стіні лівого фасаду погреба (літ. «Пг»)-1,46м-0.15м-5,88м-4,29м, пропонується надати обмеженим використанням для забезпечення ОСОБА_2 можливістю доступу, обслуговування та поточного ремонту погребу (літ. «Пг»), відповідно п. 3.25 ДБН 360-92** та п.6.1.41 ДБН 5.2.2-12:2018.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 17 лютого 2021 р. апеляційна скарга ОСОБА_10 залишена без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 09.07.2020 р. без змін. (Т. 3 а. с. 19-32)

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2020 р. по справі № 240/10569/19 встановлено, що такій дії, як винесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності з визначенням строку для добровільного виконання припису, передує процедура встановлення належного суб`єкта містобудування, щодо якого зазначений припис виносить.

При цьому, суд зазначає, виконання такої вимоги, з огляду на закріплене в абз. 2 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» правило щодо знесення самочинно збудованого об`єкта на підставі рішення суду за відповідним зверненням органу державного архітектурно-будівельного контролю, має добровільний характер. Така правова позиція зазначена, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 11.10.2016 р. у справі № 804/8909/14.

Суд не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень. Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд.

Разом з тим, вимоги позивача про зобов`язання відповідачів винести приписи громадянам ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та встановити факти невиконання приписів протягом встановленого строку є передчасними, оскільки без проведеної перевірки щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_2 під скелями буд. №№ 44, АДРЕСА_6 , та лише після встановлення власників розміщених за адресою об`єктів можна буде вжити відповідні заходи реагування у межах наданих повноважень у випадку наявності порушень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині та вважає, що права позивача ОСОБА_4 можуть бути належним чином поновлені шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 22.03.2020 за вх. № Р-77/19 та вчинити дії, спрямовані на здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, спрямованого на дотримання громадянами вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання будівельних робіт на об`єктах будівництва - господарських (присадибних) будівель та споруд - погрібу, піднавісу, гаражу, сараю за адресою: АДРЕСА_2 під скелями буд. № 44, АДРЕСА_6 , з урахуванням правової оцінки наданої судом у даній постанові. (Т. 4 а. с. 51-62).

В судовому засіданні представник Управління державного архітектурно-будівельного контролю (далі Управління ДАБК Житомирської міської ради) пояснив, що на виконання вимог постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2020 р. посадовими особами управління ДАБК Житомирської міської ради у межах наданих повноважень було організовано та проведено позапланову перевірку з 23.04.2021 р. по 07.05.2021 р за адресою: АДРЕСА_9 з урахуванням правової позиції Сьомого апеляційного адміністративного суду, яка викладена у Постанові від 14.12.2020 р. по справі № 240/10569/19. (Т. 4 а. с. 40-50).

Під час проведення позапланової перевірки на території між будинками АДРЕСА_6 , АДРЕСА_5 та АДРЕСА_2 виявлено наявність господарських (присадибних) будівель та споруд - погрібу, піднавісу, зблокованих гаражу та сараю.

Орієнтовні розміри гаражу та сараю у плані - по 6.50x5.30 м.

Гараж має 2-х скатний дах, матеріал покрівлі - азбестоцементні хвилясті листи (шифер). Віконні прорізи - відсутні, орієнтовна висота по гребню - до 4 метрів, висота стін - до 2,14 м. Матеріал стін - шлакоблоки. Опорядження - штукатурка. Вхід до сараю організований через металеві ворота, дверний проріз орієнтовними розмірами - 1x1.5 м.

Сарай має односкатний дах, матеріал покрівлі - азбестоцементні хвилясті листи (шифер). Віконні прорізи - відсутні, орієнтовна висота до покрівлі - до 3-х метрів, висота стін - до 2,14 м. Матеріал стін - шлакоблоки. Опорядження - сайдинг. Вхід до сараю організований через металеві ворота дверний проріз орієнтовними розмірами - 1x1.5 м.

Навіс - дерев`яний, орієнтовними розмірами у плані 2,90x2,30 м., висотою до 2,5 метра, огороджувальні конструкції відсутні.

Вхід до погрібу здійснюється з надземної частини та має орієнтовні розміри 1,70x5,30 м.

Під час проведення перевірки гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надані правовстановлюючі документи: витяг з Державного реєстру правочинів від 10.10.2006 р., який засвідчує, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_10 ; свідоцтво про право власності від 08.06.2011 року, яке засвідчує, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_11 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 30.04.2021 р., щодо суб`єкта гр. ОСОБА_2 , відсутнє зареєстроване право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_6 .

Громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 надані пояснення від 26.04.2021 р., що вони проживають в будинку АДРЕСА_6 протягом тривалого часу та зареєстровані - ОСОБА_1 - з 25.01.2006 р. (квартира АДРЕСА_12 ), ОСОБА_3 - з 13.12.2006 р. (квартира АДРЕСА_13 ), ОСОБА_2 - з 17.05.2016 р. (квартира АДРЕСА_14 ). Вказаний будинок був побудований у 1936 р. для працівників міськводоканалу, де працювали їхні батьки, та отримали квартири у цьому будинку. У зв`язку із відсутністю газопостачання до будинку, поруч були побудовані господарські споруди для зберігання твердого палива. Однак, громадяни ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не будували ці господарські споруди, вони дістались у спадщину від батьків. До даного часу вказані громадяни підтримують їх у належному стані. Фактично вказаними спорудами користуються: погрібом - всі мешканці будинку АДРЕСА_6 ; навісом - громадянка ОСОБА_5 , гаражем - громадянин ОСОБА_1 , сараєм - ОСОБА_3 .

В ході проведення позапланового заходу були відібрані пояснення у свідків - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Згідно наданих пояснень від 26.04.2021 р. та відповідно до паспорта громадянина України ОСОБА_12 проживає за адресою АДРЕСА_15 з народження, тобто з 1951 р., зареєстрована з 26.08.1969 р. Льох і сараї сусідів побудовані давно і належать до будинку АДРЕСА_6 . Громадяни ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 вказані споруди не будували, але користуються ними та отримують їх в належному стані.

Згідно наданих пояснень від 26.04.2021 р. та відповідно до паспорта громадянина України ОСОБА_11 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 з 30.01.1976 р. Повідомляє, що погріб та сараї гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 самостійно не будували, оскільки вони були побудовані та належали до будинку АДРЕСА_6 . Вказані особи користуються господарськими спорудами та підтримують їх у належному стані.

Проте, вказати осіб, які збудували вказані господарські споруди гр. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не можуть.

Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 30.04.2021 р., за гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відсутнє зареєстроване право власності на вказані господарські споруди.

У зв`язку з відсутністю відомостей про факти будівництва погребу, навісу, сараю та гаража, встановити час та суб`єктів містобудування, які здійснили будівництво вищевказаних споруд, під час перевірки є неможливим.

Під час здійснення позапланової перевірки підготовчі та/або будівельні роботи за вказаною адресою не виконуються.

Дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду таких справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. (ст. ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, лов язаних з ТАКИМ знесенням.

Отже, виходячи зі змісту ст. 33 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пред`явленню позову про знесення самочинного будівництва передує встановлення особи, яка таке будівництво здійснила, видача їй припису та його невиконання вказаною особою.

Суд звертає увагу, що ні Положенням про управління державного архітектурно-будівельного контролю Житомирської міської ради, ні іншими актами законодавства не визначено такого повноваження органу ДАБК як знесення об`єктів самочинного будівництва.

Враховуючи викладене та те, що управлінням ДАБК ЖМР здійснено всі передбачені чинним законодавством дії на виконання заходів державного архітектурно-будівельного контролю, позовні вимоги до управління ДАБК Житомирської міської ради є безпідставними, а тому позов в цій частині не підлягає до задоволення.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. 55 та 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) відповідачем.

Статтею 13 Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З системного аналізу вказаних норм правом на звернення до суду за захистом ієна особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або рювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або савні та суспільні інтереси.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права застосуванням відповідного способу захисту. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, ликана поведінкою іншої особи.

Частиною 2 ст. 152 Земельного кодексу України установлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема, у визначені законом способи, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, спорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). Вказаного висновку дійшов КЦС ВС у постанові від 05.03.2021 р. у справі № 208/3589/15-Ц.

Частиною 3 ст. 152 ЗК України встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання права користування особи на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із істосуванням відповідного способу захисту.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05 червня 2018 р. у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), а також зувала на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 р. у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 р. у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 р. у справі № 569/17272/15-ц.

Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 р. у справі № 331/6927/16-ц (пункт 69).

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Відповідно до ч.І ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (ч. 4 ст. 376 ЦК України).

За змістом ч. 4 та ч.7 ст. 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту зазначеної норми та з системного аналізу положень ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права.

Отже, за змістом ст. 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти лише за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення із застосування наслідків, в тому числі і звільнення земельної ділянки від самовільно зведених споруд шляхом їх знесення чи усунення інших перешкод у користуванні земельною ділянкою. Така позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 12.05.2020 р. у справі № 6363/3541/17. При цьому позивач повинен довести, що таке будівництво порушує його права, тобто довести причинно-наслідковий зв`язок між завданням шкоди самочинним будівництвом і діями відповідача та неможливості усунути такі порушення іншим способом, ніж знесення самочинного будівництва, що є крайнім заходом.

Згідно ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) | самочинне будівництво, або за її рахунок.

Тобто, в силу вимог вищевказаної норми, зобов`язати знести самочинне будівництво можливо лише ту особу, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво.

Позивач, пред`явив одну позовну вимогу про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення нежитлової будівлі № 1, нежитлової будівлі №2, нежитлової будівлі №3, навісу, погрібу до різних суб`єктів. При цьому не конкретизував хто і що має, на його думку, зносити і з яких підстав.

З урахуванням викладеного суд вважає, що у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до Житомирської міської об`єднаної територіальної громади в особі Житомирської міської ради та її виконавчих органів - Виконавчого комітету, Департаменту містобудування та земельних відносин, Управління державного архітектурно-будівельного контролю, громадян Іванова М.А., ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третіх особу управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Житомирській області про усунення перешкоди в користуванні ОСОБА_4 земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом знесення нежитлової будівлі № 1, нежитлової будівлі № 2, нежитлової будівлі № 3, навісу, погрібу (найменування відповідно до висновку судових експертів Свістунова І.С., Хомутовського М.В. № 175/03-2020 від 18.03.2020 р.), розташованих між будинковолодіннями АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 слід відмовити.

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 16, 317, 376 ЦК України, ст. 152 Земельного кодексу України, Законів України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 19, 76 - 82, 89, 188, 263, 273, 274, 279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до Житомирської міської об`єднаної територіальної громади в особі Житомирської міської ради та її виконавчих органів - Виконавчого комітету, Департаменту містобудування та земельних відносин, Управління державного архітектурно-будівельного контролю, громадян ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третіх особу управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Житомирській області про усунення перешкоди в користуванні ОСОБА_4 земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом знесення нежитлової будівлі № 1, нежитлової будівлі № 2, нежитлової будівлі № 3, навісу, погрібу (найменування відповідно до висновку судових експертів Свістунова І.С., Хомутовського М.В. № 175/03-2020 від 18.03.2020 р.), розташованих між будинковолодіннями № № 42, АДРЕСА_5 , АДРЕСА_3 , відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюєтьс - з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 30.06.2022.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка