Справа № 618/120/21
Провадження № 2/618/3/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року Дворічанський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Гніздилова Ю. М., за участю секретаря судового засідання - Рябенко Л. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Дворічна в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 618/120/21 за позовною заявою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, до ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

встановив:

Акціонерне товариство комерційний банк (далі - АТ КБ) «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н в сумі 46779 грн 79 коп., а також судових витрат, пов`язаних зі зверненням до суду, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідачка у справі добровільно не погашає суму кредиту, чим порушує умови договору № б/н від 19 лютого 2014 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 .

15 квітня 2021 року до канцелярії суду надійшла заява від ОСОБА_1 , який є чоловіком відповідачки, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 04 червня 2016 року, виданим Дворічанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про долучення до матеріалів справи копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 14 квітня 2021 року, виданої Куп`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), згідно з якою відповідачка ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис № 488.

11 листопада 2021 року представником позивача було подано уточнену позовну заяву про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якій позивач вважає ОСОБА_1 правонаступником померлої відповідачки ОСОБА_2 та зазначає його відповідачем у справі і просить суд стягнути з нього заборгованість за кредитним договором у розмірі 46779 грн 79 коп., а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Дворічанського районного суду Харківської області від 30 листопада 2021 року до участі у справі було залучено правонаступника відповідачки - ОСОБА_1 .

В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи, справу просив розглянути за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій просив відмовити у задоволенні вимог, викладених в уточненій позовні заяві про стягнення з нього боргу кредитором спадкодавця у розмірі 46779 грн 79 коп., оскільки ніякого майна, в межах вартості якого він повинен сплачувати борг, в спадщину після смерті ОСОБА_3 він не отримував, судове засідання просив провести за його відсутності.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 19 лютого 2014 року нею була підписана анкета-заява № б/н, згідно з якою Банк надав позичальниці кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_2 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, і Тарифами становить між відповідачкою ОСОБА_2 та банком договір про надання банківських послуг, а також, що остання ознайомилася с договором про надання банківських послуг до його укладення та погодилася з його умовами. Підписуючи вказану заяву, підтвердила, що дає згоду на обробку банком всіх її персональних даних з ціллю і на умовах, встановлених договором про надання банківських послуг, а також підтвердила, що повідомлена про свої права, пов`язані з обробкою її персональних даних, визначених чинним законодавством про ціль збирання даних та про осіб, яким передаються її персональні дані.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Крім того, банком додано до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та наказ банку щодо затвердження «Умов та Правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання заяви, а також Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

Згідно з інформацією зі Статуту акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 594, рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк».

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, відповідачка ОСОБА_2 станом на 23 грудня 2020 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 46779 грн 79 коп., з яких 41333 грн 36 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5446 грн 43 коп. - заборгованість за простроченими відсотками.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 14 квітня 2021 року, виданим Куп`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис № 488.

Згідно з повідомленням Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області № 1100/01-16 від 23 листопада 2021 року, станом на 23 листопада 2021 року до нотаріальної контори особи із заявами про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не звертались. Спадкова справа № 239/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 заведена нотаріусом 12 листопада 2021 року на підставі претензії кредитора, що надійшла поштою. Факт реєстрації спадкової справи підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 12 листопада 2021 року № 67275249.

Відповідно до довідки Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області № 04-29/3010 від 26 листопада 2021 року, ОСОБА_1 станом на час відкриття спадщини, а саме 12 квітня 2021 року, був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

За цією ж адресою була зареєстрована ОСОБА_2 , про що свідчить довідка Дворічанської селищної ради Куп`янського району Харківської області № 122 від 04 лютого 2021 року.

За приписами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно з ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщини.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Разом з цим, відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Отже, з огляду на приписи статті 1282 Цивільного кодексу України та зміст норм статті 12, 13 та 81 Цивільного процесуального кодексу України, саме на позивача, як кредитора у зобов`язанні, покладається обов`язок доведення наявності боргу та спадщини у спадкоємця, на яку має відбутися звернення. З цією метою він має право звернутися, як до нотаріуса з відповідним запитом, так і до суду, в порядку, передбаченому статтями 83, 84 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неможливості самостійно надати відповідні докази.

У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених наведеною нормою права (статті 1282 Цивільного кодексу України), тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Лише у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

До таких висновків дійшов Верховний Суд в постановах від 13 березня 2019 року у справі № 360/1568/16-ц (провадження № 61-12563св18), від 19 червня 2019 року у справі № 286/2636/16-ц (провадження № 61-21016св18), від 04 липня 2019 року у справі № 320/5909/16-ц (провадження № 61-30773св18).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 294209143 від 11 січня 2022 року, за параметрами запиту: права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження фізичної особи з РНОКПП НОМЕР_3 (РНОКПП ОСОБА_2 ) відомості відсутні.

Згідно з повідомленням ТСЦ МВС № 6346 № 31/20/6-32 від 20 січня 2022 року, станом на 20 січня 2022 року за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС транспортні засоби не зареєстровані.

Таким чином, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» немає, оскільки після смерті ОСОБА_2 спадкова маса відсутня.

Обґрунтовуючи позовні вимоги покладенням на спадкоємця обов`язку сплатити заборгованість за кредитним договором, АТ КБ «Приватбанк» не зазначило та не надало суду жодного доказу про отримання відповідачем майна спадкодавця у спадщину після смерті ОСОБА_2 , в межах вартості якого ОСОБА_1 зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора, вартість такого майна та співмірність із заборгованістю за кредитним договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права.

Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів окремо кожного, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Оскільки у задоволенні позову було відмовлено у повному обсязі, то понесені позивачем судові витрати, на підставі ст. 141 ЦПК України, розподілу між сторонами не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 608, 1216, 1218, 1219, 1220, 1268, 1269, 1270, 1273, 1282, 1296, 1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 81, 89, 258, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 274 - 279, 352, 354, п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Дворічанський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Ю. М. Гніздилов