Справа № 521/4489/22
Провадження № 2/521/2766/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Бобуйка І.А.,

секретаря судового засідання Підмазко Ю.І.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Одесі в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» (адреса місцезнаходження офісу: м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5) про поновлення на роботі та виплату середньої заробітної плати на час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

21.03.2022 року позивач звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця»у якому просив: визнати незаконним та скасувати наказ філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» від 17.02.2022 № 28/ос «По особовому складу», поновити позивача на роботі на посаді заступника начальника виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» та стягнути з відповідача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Згідно позовної заяви, філією «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» 17.02.2022 року був виданий наказ №28/ос згідно з яким позивача з цієї ж дати було звільнено з займаної посади за прогул без поважних причин, який стався 02.02.2022 року.

Позивач стверджує, що до його посадових обов`язків та прав входило відвідування у будь-який час виробничих об`єктив, представництво підрозділу у державних, суспільних та інших організаціях та інші функції контролю, що виключає постійне знаходження у певному місці.

Також, суд звертає увагу відповідача, що навіть наказом №28/ос, що виданий філією «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» 17.02.2022 року, яким позивача було звільнено позивача з займаної посади за прогул без поважних причин, не визначено робоче місце позивача.

Також, позивач зазначає, що він не займав посаду заступника відокремленого підрозділу, а відтак за будь-яких обставин не міг бути звільненим без згоди профспілки, проте згоди профспілки відповідач не отримував.

Враховуючи все вищевикладене, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх право, свобод та інтересів до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси відкрито спрощене провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 31.03.2022 року було витребувано у акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» наступні відомості: завірені копії документів, які стали підставою для наказу №28/ос від 17.02.2022 року; довідку про середньомісячну заробітну плату ОСОБА_1 ; інформацію чи був ОСОБА_1 членом виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації.

25.05.2022 року предстаник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задовленні позовних вимог.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25.05.2022 року відзив предстаника відповідача суд залишив без розгляду.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25.05.2022 року витребувано у акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» наступні відомості: завірені копію посадової інструкції заступника начальника дирекції ВСП «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт по експлуатації будівель та споруд» АТ «Укрзалізниця»; копію Положення про виробничий структурний підрозділ «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт по експлуатації будівель та споруд» АТ «Укрзалізниця» затвердженого наказом філії БМЕС № 143 від 07.09.2021 р.; інформацію чи зверталося акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» до первинної профспілкової організації про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 ; чи виділявся ОСОБА_1 певне робоче місце (кабінет, тощо), якщо так, то де він знаходився та на підставі чого визначено це робоче місце.

27.06.2022 року представником відповідача було надано суду витребувані судом докази.

Позивач повідомлявся про дату, час та місце, належним чином та своєчасно.

Відповідач повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, надав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 5 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду, розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 1 ст. 274 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 18 ЦПК України встановлено - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин - суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду - є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - під час судового розгляду, предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Судом встановлені наступні факти та правовідносини.

Судом встановлено, що позивач працював в виробничому структурному підрозділі «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» з 20.09.2021 року на посаді заступника начальника зазначеного підрозділу, загальний стаж роботи позивача на залізничному транспорті складає 22 роки.

Судом встановлено, що філією «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» 17.02.2022 року був виданий наказ №28/ос згідно з яким позивача з цієї ж дати було звільнено з займаної посади за прогул без поважних причин, який стався 02.02.2022 року.

При цьому, судом встановлено, що наказом філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» від 21.01.2022 № 10, позивач був відсторонений від виконання посадових обов`язків на період з 24.01.2022 року по 04.02.2022 рік, тобто на час проведення призначеної відповідачем перевірки підрозділу. Зазначеним наказом було передбачене повне відсторонення, а не часткове обмеження службових повноважень позивача, ані за весь час перевірки, ані в подальшому (в тому числі по день звільнення включно) у позивача не вимагалось будь-яких пояснень, ані посадовою інструкцією як заступника начальника підрозділу, ані будь-яким іншим нормативним документом позивачу не визначено певне робоче місце у певному кабінеті та не передбачено знаходження в певному кабінеті у певний час, тим більше під час відсторонення від роботи.

Також, судом встановлено, що до посадових обов`язків та прав позивача входило відвідування у будь-який час виробничих об`єктив, представництво підрозділу у державних, суспільних та інших організаціях та інші функції контролю, що виключає постійне знаходження у певному місці.

Також, суд звертає увагу відповідача, що навіть наказом №28/ос, що виданий філією «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» 17.02.2022 року, яким позивача було звільнено позивача з займаної посади за прогул без поважних причин, не визначено робоче місце позивача. Також, у поясненнях до витребуваних доказах, наданих представником відповідача, вказано про відсутність документа, яким визначалось робоче місце ОСОБА_1 .

З огляду на дані обставини справи, суд не приймає до уваги під час ухвалення рішення, акт про відсутність на робочому місці ОСОБА_1 від 17.02.2022 року, акт про відмову ОСОБА_1 надавати письмові пояснення на робочому місці від 17.02.2022 року та пояснень працівників філією «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» від 02.02.2022 року, на підставі яких було видано наказ №28/ос від 17.02.2022 року, яким позивача було звільнено з займаної посади за прогул без поважних причин.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст.46 КЗпП України, відсторонення працівника від роботи означає призупинення трудових правовідносин, що полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором, а роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання.

Відтак, звільнення за прогул під час відсторонення від роботи повністю суперечить змісту та системному аналізу п. 4 ст.40 та ст. 46 КЗпП України, а тому є застосованим до ОСОБА_2 упереджено та неправомірно.

Крім того, суд звертає увагу відповідача, що звільнення за вчинення працівником прогулу (у т. ч. відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин є видом дисциплінарного стягнення і має застосовуватися з додержанням порядку дисциплінарних стягнень.

Дисциплінарне стягнення - це відповідальність працівника за вчинення дисциплінарного проступку. Дисциплінарні стягнення застосовуються у разі невиконання чи неналежного виконання працівником з його вини обов`язків, покладених на нього законодавством, колективним договором, трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Стягнення має відбуватися в межах та порядку, визначених законодавством, щоб притягнути працівника до дисциплінарної відповідальності, потрібно довести, що проступок мав місце і працівник знає, що вчинив порушення.

Суд роз`яснює відповідачу, що порядок накладення дисциплінарних стягнень прописано у ст.ст. 147, 152 КЗпП України, підпорядковано певним правилам, від правильності та своєчасності виконання яких залежить законність стягнення.

Будь-які заходи дисциплінарного стягнення застосовуються тільки після з`ясування всіх обставин. Роботодавцеві потрібно розібратися у всіх нюансах того, що сталося, встановити в поведінці (дії або бездіяльності) працівника провину, оцінити її ступінь, виявити причини і обставини порушення трудової дисципліни, а значить, визначити справедливу міру дисциплінарного покарання. Стягнення має відповідати тяжкості вчиненого проступку.

Обов`язковою ознакою дисциплінарного проступку є наявність вини. У трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості: не можна притягнути працівника до дисциплінарної відповідальності, доки не доведено його вину у вчиненні порушення.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Також, суд звертає увагу відповідача, що розірвати трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 4 статті 40 КЗпП України, а саме: у випадку прогулу, у т. ч. відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, можна лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Згідно з абз 2 п.2.1 Положення про виробничий структурний підрозділ «Одеська дирекція» «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого наказом філії БМЕС № 143 від 07.09.2021 року, підрозділ не має статусу юридичної особи або відокремленого підрозділу товариства, не підлягає державній реєстрації та здійснює делеговані Філією повноваження відповідно до мети, завдань, предмету діяльності Філії.

Також, у своєму відзиві відповідач підтвердив, що ОСОБА_1 був членом Первинної профспілкової організації ВП "Одеська дирекція, проте відповідач згоди на звільнення позивача не отримував.

Отже, позивач не займав посаду заступника відокремленого підрозділу, а відтак за будь-яких обставин не міг бути звільненим без згоди профспілки, однак в матеріалах справи відсутні докази надання такої згоди профспілки.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне скасувати наказ філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» від 17.02.2022 № 28/ос «По особовому складу», поновити позивача на роботі на посаді заступника начальника виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» та стягнути з відповідача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу на користь позивача.

Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2018 року по справі № 569/10189/16-ц, а також у постанові від 18 квітня 2019 року у справі № 395/653/17 зазначив, що для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Відповідно до ст. 235 КЗпП, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Позивач звільнений з 17 лютого 2022 року, останні два місяця, що передують події звільнення грудень 2021 року та січень 2022 р.

Згідно з довідкою про доходи ОСОБА_1 , заробітна плата позивача у грудні 2021 року становила 37784,16 грн. (22 робочі дні), у січні 2022 року 26936,16 грн. (13 робочих днів), а разом 64720,32 грн. Отже, середньоденний заробіток позивача складає 1903,53 гривень.

Судом встановлено, що позивача звільнили 17.02.2022 року, а тому кількість робочих днів вимушеного прогулу позивача до дня ухвалення даного рішення суду складає 101 робочий день.

Таким чином, середньоденний заробіток позивача відповідно до довідки становить 1903,53 грн., а середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 192 257,42 грн. (1903,53*101).

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до ст. 141 ч. 1, 6 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Згідно ст. 273 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них

На підставі викладеного та керуючись ст. 43 Конституції України, ст.ст. 22, 38, 40, 147, 152, 235, 236 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 10, 11, 76-83, 133, 141, 246, 258, 259, 263- 265, 268, 273 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» від 17.02.2022 № 28/ос «По особовому складу», який було видано відносно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Поновити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на роботі на посаді заступника начальника виробничого структурного підрозділу «Одеська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» (ЄРДПОУ: 41149437, адреса місцезнаходження офісу: м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5).

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» (ЄРДПОУ: 41149437, адреса місцезнаходження офісу: м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 17.02.2022 року 06.07.2022 року у розмірі 192 257,42 (сто дев`яносто дві тисячі двісті п`ятдесят сім) гривень 42 копійки.

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» (ЄРДПОУ: 41149437, адреса місцезнаходження офісу: м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5) на користь держави судовий збір в сумі 992,40 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Бобуйок І.А.