печерський районний суд міста києва
Справа № 2-1390/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Ільєвої Т.Г.,

при секретарі судових засідань - Ємець Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Проксима» про заміну первісного стягувача на його правонаступника по справі №2-1390/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій валюті,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Проксима» про заміну первісного стягувача на його правонаступника по справі №2-1390/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій валюті.

Учасники розгляду у судове засідання не з`явилися, про час, дату, місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням інформації на сайті Печерського районного суду м. Києва про розгляд справи.

Разом з цим, в прохальній частині заяви зазначено, про розгляд даного питання проводити за відсутності представника заявника.

Згідно з частиною 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За приписами частини 1 статті 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Так, Печерським районним судом м. Києва 07.04.2011 винесено рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" заборгованість за кредитним договором №00329/R.К від 17.10.2007 року в розмірі 144 551,26 доларів США та 48 348,56 грн, судовий збір в розмірі 1700,00 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОКСИМА» повідомляє, що 17.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОКСИМА» та Публічним акціонерним товариством «МТБ БАНК» було укладено Договір № 00329/R.К про відступлення права вимоги відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором № 00329/К.К від 17.10.2007, який був укладений між ВАТ «Морський транспортний банк» та ОСОБА_3 , перейшло до ТОВ «ФК ПРОКСИМА».

Також, варто звернути увагу суду на те, що у відповідності до рішення загальних зборів акціонерів від 08.07.2010 ВАN «Морський транспортний банк» () змінено назву та тип на ПАТ «Марфінбанк» ().

Таким чином, до ТОВ «ФК «ПРОКСИМА» перейшли всі права щодо грошової вимоги та права за кредитним договором № 00329/КК від 17.10.2007.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК за заявою заінтересованої сторони зобов язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

ТОВ «ФК «ПРОКСИМА» вважає, що вона є правонаступником первісного стягувана ПАТ «МТБ БАНК» та має право звернутися до суду з заявою про заміну стягувана та бути стороною виконавчого провадження, щоб захистити свої порушені, невизнані або оспорювані права чи інтереси, навіть за виконавчим листом до відкриття виконавчого провадження.

Статтею 512 Цивільного кодексу України передбачено зміну кредитора у зобов`язанні на іншу особу внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з приписами частини 1 статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Частиною 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20.11.2013 (справа № 6-122цс13), заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Проте, заявник, звертаючись до суду не надав документів, які підтверджують, що боржник, за вказаним кредитним договором, повідомлялась про відступлення прав вимоги, оскільки не надано, а ні вимог до боржника, а ні повідомлень про відступлення права вимоги, які б свідчили про дотримання процедури у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

З врахуванням зазначених обставин справи, суд прийшов до висновку, що станом на день розгляду вказаної заяви суду не надано належних доказів, які б свідчили про необхідність замінити сторони стягувача.

Слід зазначити, що одним із принципів цивільного судочинства є принцип диспозитивності, який означає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених ЦПК. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суд позбавлений можливості самостійно збирати докази у даній справі, а вказані обставини в своїй сукупності вказують, на відсутність правових підстав для задоволення заяви про заміну сторони стягувача.

Керуючись ст.ст. 442, 446 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Проксима» про заміну первісного стягувача на його правонаступника по справі №2-1390/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у твердій грошовій валюті, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.Г. Ільєва