ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 676/4308/21

Провадження № 22-ц/4820/981/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю позивача-відповідача ОСОБА_1 ,

представника позивача-відповідача ОСОБА_2 ,

відповідачки-позивачки ОСОБА_3 ,

представниці відповідачки-позивачки ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності на майно та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 березня 2022 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст первісних позовних вимог

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності на майно.

ОСОБА_1 зазначив, що з 27 лютого 2006 року до 19 березня 2010 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

1 листопада 2001 року між Кам`янець-Подільським житлово-будівельним кооперативом №55 «Цементник-2» (далі ЖБК №55 «Цементник-2», кооператив), правонаступником якого є Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Моноліт-55» (далі ОСББ «Моноліт-55»), і позивачем укладено договір №9 на дольову участь в будівництві житла (далі інвестиційний договір), за умовами якого до 30 червня 2005 року останній вніс 18 630 грн на фінансування будівництва однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 38,4 кв.м (далі квартира). На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15 листопада 2006 року серії НОМЕР_1 зареєстроване право власності позивача на квартиру.

Розрахунок за квартиру проведений позивачем до реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , тобто за кошти, які належали йому особисто, внаслідок чого квартира є його особистою приватною власністю. Наразі ОСОБА_3 не визнає це право позивача.

За таких обставин ОСОБА_1 просив суд визнати його право особистої приватної власності на квартиру.

Короткий зміст зустрічних позовних вимог

У серпні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя посилаючись на те, що кошти за квартиру в сумі 17 730 грн 60 коп. сторони внесли за час шлюбу, внаслідок чого квартира належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя, а вона має право на Ѕ частину спільного майна.

ОСОБА_3 просила суд визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири.

Процесуальні дії суду першої інстанції

Ухвалою від 16 серпня 2021 року зустрічний позов ОСОБА_3 прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 березня 2022 року первісний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04.

У зустрічному позові ОСОБА_3 відмовлено.

Суд керувався тим, що квартира набута ОСОБА_1 до шлюбу за особисті кошти та належить йому на праві особистої приватної власності, а ОСОБА_3 не довела факт своєї участі у будівництві житла.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у первісному позові відмовити, а зустрічний позов задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що сторони сплатили внесок на будівництво квартири за час шлюбу, внаслідок чого квартира належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу. Суд не дав належної оцінки зібраним доказам, не застосував норми чинного законодавства та дійшов помилкового висновку щодо заявлених вимог.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, указуючи на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Суд першої інстанції неправильно витлумачив норми ст.ст. 57, 60 СК України та не дотримався приписів ст.ст. 81, 89 ЦПК України.

У зв`язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

З 27 лютого 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду. Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради від 15 листопада 2001 року №1500 затверджено протокол загальних зборів членів ЖБК №55 «Цементник-2» від 1 листопада 2001 року №31 про прийняття ОСОБА_1 у члени кооперативу на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

1 листопада 2001 року між ЖБК №55 «Цементник-2» і ОСОБА_1 укладено інвестиційний договір, за умовами якого ЖБК №55 «Цементник-2» зобов`язався надати ОСОБА_1 квартиру, а той, у свою чергу, зобов`язався у десятиденний строк з дня укладення цього договору сплатити кооперативу 2 720 грн вартості виконаних будівельно-монтажних робіт на момент підписання договору (п.п. 1.1, 1.2, 2.1 інвестиційного договору). У подальшому ОСОБА_1 зобов`язався здійснювати оплату будівництва житлового будинку у в п`ятиденний строк з дня офіційного повідомлення, що буде являтися черговим етапом виконання будівельних робіт, у визначеній кооперативом сумі (п. 2.2 інвестиційного договору).

Згідно п. 1.5 інвестиційного договору право власності інвестора на квартиру оформляється на підставі цього договору, довідки кооперативу про проведення повного розрахунку за виконані роботи по будівництву та акту передачі квартири, затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради.

15 листопада 2006 року Виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради на підставі рішення від 9 листопада 2006 року №2230 видав ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 на квартиру. Того ж дня зареєстровано право власності ОСОБА_1 у Реєстрі права власності на нерухоме майно.

У 2006 році співвласники багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_3 , створили ОСББ «Моноліт-55» шляхом реорганізації ЖБК №55 «Цементник-2».

Застосовані норми права

Статтею 177 ЦК України встановлено, що об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

За змістом ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

В силу ч. 1 ст. 182 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч. 1 ст. 190 ЦК України).

Згідно зі ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Із положень ч. 1 ст. 57 СК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) слідує, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Як передбачено ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що об`єктами цивільних прав є речі, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки.

До нерухомих речей відносяться земельні ділянки, будинки, споруди як житлового, так і виробничого призначення, а також інші об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Підставами набуття права власності є передбачені законом юридичні факти, за наявності яких особа набуває майно, стає його власником. За своєю правовою природою набуття права власності це певний юридичний склад, із яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певний об`єкт.

Право власності на нерухоме майно підлягає обов`язковій державній реєстрації, тобто після завершення будівництва нерухомого майна, зокрема житлових будинків, будівель, споруд, їх окремих частин, квартир, житлових і нежитлових приміщень, та прийняття його до експлуатації право власності на це новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільного обороту виникає в учасників цивільних відносин із дня державної реєстрації права власності на новостворене нерухоме майно.

За загальним правилом усе майно, яке набуте подружжям за час перебування у шлюбі, є його спільною сумісною власністю.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Для визнання спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Норми чинного законодавства визначають презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Водночас, указана презумпція може бути спростована, тобто один із подружжя вправі заперечити поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Подружжя має право на поділ спільного майна незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу такого майна частки сторін є рівними.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 23 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Водночас майно, придбане одним із подружжя до шлюбу чи за час шлюбу але за кошти, що належали йому особисто, є особистою приватною власністю цього подружжя та не підлягає поділу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Зібрані докази вказують на те, що ОСОБА_1 набув право власності на квартиру за час шлюбу в порядку фінансування дольового будівництва за інвестиційним договором, який був укладений ним ще до шлюбу.

Водночас у справі відсутні будь-які первинні розрахунково-касові документи (квитанції, чеки, прибуткові касові ордери тощо) та банківсько-фінансові документи (виписки з рахунку, платіжні доручення, меморіальні ордери тощо), які б достовірно підтвердили порядок, обставини і строки внесення ОСОБА_1 грошових коштів у рахунок оплати вартості квартири.

Протоколи загальних зборів членів ЖБК №55 «Цементник-2» від 11 листопада 2004 року №60 і від 22 березня 2005 року №63 (а.с. 91, 92) свідчать про те, що на вказані дати ОСОБА_1 не сплатив пайові внески за квартиру, внаслідок чого керівним органом вирішувалося питання про його виключення з членів кооперативу.

Згідно довідки ОСББ «Моноліт-55» (а.с. 37, 64), на підставі якої Виконавчий комітет Кам`янець-Подільської міської ради прийняв рішення від 9 листопада 2006 року №2230 про оформлення права власності ОСОБА_1 на квартиру та видав останньому свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 15 листопада 2006 року серії НОМЕР_1 , вартість квартири складає 17 730 грн 60 коп., а кінцевий розрахунок за квартиру проведений 30 вересня 2006 року, тобто за час шлюбу сторін.

Із заяви ОСОБА_1 на адресу міського голови про оформлення права власності на квартиру (а.с. 36 /на звороті/, 63) слідує, що ОСОБА_3 погоджувала таке оформлення документів. Крім того, ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_3 за дозволом на відчуження квартири як об`єкта права спільної сумісної власності подружжя (а.с. 39, 40).

В суді ОСОБА_1 визнав ту обставину, що квартира фактично придбавалася для сім`ї, а ОСОБА_3 незначний час проживала в ній.

У свою чергу, показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і довідка ОСББ «Моноліт-55» (а.с. 9) про сплату ОСОБА_1 18 630 грн вартості будівництва квартири до 30 червня 2005 року є суперечливими та сумнівними, у зв`язку з чим ці докази не можуть бути визнані судом належними та допустимими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що квартира набута ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю та підлягає поділу між ними в рівних частках.

ОСОБА_1 не спростував презумпцію спільності права власності подружжя на майно та рівність часток сторін у квартирі, а також не довів придбання ним квартири за особисті кошти.

У зв`язку з цим, у первісному позові ОСОБА_1 слід відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити.

3. Висновки суду апеляційної інстанції та межі розгляду справи

Суд першої інстанції не врахував норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і зробив неправильні висновки по суті вирішеного спору, внаслідок чого ухвалене ним рішення не може залишатися в силі.

За ОСОБА_3 слід визнати право власності на Ѕ частки квартири як на частку у спільному майні подружжя.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання про зміну розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в первісному позові ОСОБА_1 відмовлено, то понесені ним витрати зі сплати судового збору не підлягають відшкодуванню. Водночас ОСОБА_1 повинен відшкодувати ОСОБА_3 обґрунтовано понесені нею витрати зі сплати судового збору за подання зустрічного позову та апеляційної скарги у розмірі 2 270 грн (908+1362).

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 березня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У первісному позові ОСОБА_1 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_3 на Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 38,4 квадратних метра, житловою площею 20,3 квадратних метра (реєстраційний номер у Реєстрі права власності на нерухоме майно 16754049).

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) 2 270 гривень судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 1 липня 2022 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Шевцова Л.М.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 48