Справа № 345/1326/17
Провадження № 22-ц/4808/817/22
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Девляшевського В.А., Томин О.О.

з участю секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 25 травня 2022 року, у складі судді Якиміва Р.В., у справі за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Калуської міської ради про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Калуської міської ради,

в с т а н о в и в:

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 07 грудня 2017 року задоволено позов ОСОБА_1 . Визнано недійсним та скасовано рішення виконавчого комітету Калуської міської ради №267 від 20.12.2016 року та зобов`язано виконавчий комітет Калуської міської ради взяти ОСОБА_1 на квартирний облік.

03 травня 2022 року представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Савчук Р.Р. подав до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення посилаючись на те, що при винесенні рішення судом не вирішено питання про поновлення ОСОБА_1 на квартирній черзі з 24.07.1985 року, а на пільговій квартирній черзі з 04.06.1986 року.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 25 травня 2022 року у задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Савчук Р.Р. про ухвалення додаткового судового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Калуської міської ради про визнання незаконним рішення виконкому Калуської міської ради від 20.12.2016 року - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою у зв`язку з тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, визнав встановленими ті обставини, які не були доведені в ході судового розгляду, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.

Зазначає, що ухвалення додаткового рішення не змінить суті основного рішення, адже стосується предмета, підстав позову та позовних вимог, які були досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення не вплине на права та обов`язки сторін, які не брали участі у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно з постановою старшого державного виконавця Боберського Р.П. від 27.07.2020 року відкрите виконавче провадження №62635432 про зобов`язання виконавчого комітету Калуської міської ради взяти ОСОБА_1 на квартирний облік.

Таким чином з моменту звернення ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання, а отже і строк виконання такого рішення був перерваний та на даний час такий строк завершиться 27.07.2023 року.

Вважає, що законодавство не містить заборони щодо звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі навіть у випадку виконання основного рішення. Таке право обмежується лише строком виконання рішення, який не закінчився.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 17 грудня 2017 року не було виконане у встановленому порядку, оскільки суд першої інстанції не конкретизував умов постановки позивачки на квартирний облік, що унеможливило виконання рішення суду, відновлення її порушених прав та інтересів, а також призвело до неоднакового тлумачення змісту рішення суду.

Так, під час розгляду позовної заяви ОСОБА_1 судом встановлено, що позивачка разом із сім`єю перебувала на квартирній черзі за місцем праці у ВАТ «Карпатнафтомаш» з 24 липня 1985 року, а з 04 червня 1986 року на пільговій черзі. Підприємство ВАТ «Карпатнафтомаш» було ліквідоване 30 березня 2007 року, а отже був ліквідований і відповідний квартирний облік за місцем роботи ОСОБА_1 . За таких обставин, згідно з п. 31 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, позивачка повинна бути зарахована на квартирний облік у виконавчому комітеті Калуської міської ради із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку (тобто з 24 липня 1985 року) та у списках осіб, які користуються правом першочергового і позачергового одержання жилих приміщень (тобто з 04 червня 1986 року).

Наведене відповідає позовним вимогам ОСОБА_1 . В абзаці 1 резолютивної частини рішення Калуського міськрайонного суду від 07 грудня 2017 року вказано «Позов задоволити». Отже, абзац 2 резолютивної частини рішення повинен був відображати зміст задоволених позовних вимог. Однак, суд зазначив «Визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Калуської міської ради №267 від 20.12.2016 року та зобов`язати виконавчий комітет Калуської міської ради взяти ОСОБА_1 на квартирний облік».

Згідно з рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради №156 від 10 серпня 2020 року позивачку взято на квартирний облік за місцем проживання на загальну чергу фактично з 10 серпня 2020 року.

Таким чином, суд не конкретизував умов постановки позивачки на квартирний облік, що унеможливило належне виконання рішення суду, відновлення її порушених прав та інтересів.

Апелянт вважає, що наведені обставини вказують на наявність підстав для ухвалення додаткового рішення по справі, однак вказані факти суд першої інстанції проігнорував, що призвело до винесення незаконної ухвали.

Вважає, що постанова державного виконавця від 12 жовтня 2020 року про закінчення виконавчого провадження не має преюдиційного значення при розгляді справи в суді та має оцінюватися в сукупності з іншими доказами по справі. Водночас інші докази по справі підтверджують, що рішення суду відповідачем не виконане.

Просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду для продовження розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення по справі.

Виконавчий комітет Калуської міської ради подав відзив на апеляційну скаргу.

Зазначає, що 10 серпня 2020 року виконавчим комітетом Калуської міської ради прийнято рішення №156, яким ОСОБА_1 взято на квартирний облік за місцем проживання. 12 жовтня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із повним фактичним виконанням рішення. Дана постанова не була оскаржена.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчого документу до виконання становить три роки, і підстав для його перебігу спочатку законом не встановлено. Тому твердження апелянта про те, що строк для виконання судового рішення закінчується 27.07.2023 року є помилковим.

Вважає, що подання апеляційної скарги на ухвалу, якою відмовлено в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі, рішення в якій фактично виконано більш ніж рік тому, є зловживанням процесуальними правами позивача.

Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Представник виконавчого комітету Калуської міської ради Захарія Т.П. заперечив доводи апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи наведені у апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Калуської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Калуської міської, зобов`язання виконавчого комітету взяти ОСОБА_1 на квартирний облік набрало законної сили, звернуто до виконання та виконано боржником, а строк на виконання рішення сплив.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до виконавчого комітету Калуської міської ради про визнання незаконним рішення виконкому Калуської міської ради від 20 грудня 2016 року, в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Калуської міської ради від 20 грудня 2016 року і зобов`язати виконком Калуської міської ради поновити її з сім`єю на квартирній черзі з 24 липня 1985 року, а на пільговій з 1986 року (а.с. 2-5).

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 07 грудня 2017 року позов задоволено. Визнано недійсним та скасовано рішення виконавчого комітету Калуської міської ради №267 від 20 грудня 2016 року та зобов`язано виконавчий комітет Калуської міської ради взяти ОСОБА_1 на квартирний облік (а.с. 75-77).

Вказане рішення суду набрало законної сили та було звернуто до примусового виконання.

27 липня 2020 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Боберським Р.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62635432 та зобов`язано боржника виконати рішення суду (а.с. 87).

На виконання рішення суду 10 серпня 2020 року виконавчим комітетом Калуської міської ради прийнято рішення №156, яким ОСОБА_1 взято на квартирний облік за місцем проживання на загальну чергу (а.с. 88).

12 жовтня 2020 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» - фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а.с. 107-108).

Відповідно до частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2 ст. 270 ЦПК України).

Відповідно до положень п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання у повному обсязі згідно з виконавчим документом.

Зібраними доказами в справі встановлено, що ухвалене за позовом ОСОБА_1 рішення суду від 20.12.2016 року виконано, оскільки виконавче провадження по виконанню виконавчого листа виданого на підставі вказаного рішення, згідно постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень від 12.10.2020 року закінчено у зв`язку з його виконанням.

Дана постанова ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не оскаржена.

Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Як вбачається зі змісту частини третьої статті 270 ЦПК України та норм Закону України «Про виконавче провадження», строк пред`явлення виконавчого документа до виконання та строк на виконання рішення є різними видами строків у виконавчому провадженні, що не є тотожними.

Слід відмітити, що ані норми ЦПК України, ані Закону України «Про виконавче провадження» не встановлюють граничні строки на виконання рішень. Таким чином, закінчення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання не свідчить про закінчення строку на виконання рішення, якщо останнє залишається невиконаним.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки рішення набрало законної сили, було звернуто до виконання та виконано боржником.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені в ухвалі суду, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування з доводів викладених в апеляційній скарзі немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Калуського міськрайонного суду від 25 травня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 липня 2022 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: В.А. Девляшевський

О.О. Томин