Справа № 2-1724/2010
Провадження № 4-с/161/28/22
У Х В А Л А

іменем України

27 червня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі Чигринюк В.С.

за участю:

представника заявника Ліпкевича І.В.

державного виконавця Наглій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)

В С Т А Н О В И В:

04.04.2022 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною скаргою на обгрунтування якої зазначив, що на виконанні Другого ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) (далі Відділ) перебувало виконавче провадження № 60181347 про стягнення з нього та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в розмірі 1580553,20 грн. на користь ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТзОВ «Вердикт Капітал», яке було відкритим 01.10.2019 року на підставі виконавчого листа, виданого по справі № 2-1724/2010. 24.12.2020 року ним було здійснено погашення вказаної заборгованості безпосереднього ТзОВ «Вердикт Капітал», у зв`язку з чим стягувачем відкликано відповідний виконавчий документ. Разом з тим, 16.02.2022 року його представником отримано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 299941278 з якої вбачалося, що на належне йому нерухоме майно ряд арештів, зокрема: 1) номер запису про обтяження: 5356378, арешт накладений на підставі Постанови про відкриття виконавчого провадження державного виконавця Другого ВДВС Луцького МУЮ Воробей O.A., серія та номер: 24113284, виданий 02.02.2011 року; номер запису про обтяження: 5356339, арешт накладений на підставі Постанови про відкриття виконавчого провадження державного виконавця Другого ВДВС ЛМУЮ Воробей O.A., серія та номер: б/н, виданий 31.01.2011 року; номер запису про обтяження: 5356130, арешт накладений на підставі Постанови про відкриття виконавчого провадження державного виконавця Другого ВДВС ЛМУЮ Приходько А.П., серія та номер: 17249419, виданий 02.02.2011 року (далі арешти). Як виявилося надалі, усі спірні арешти були накладені в рамках примусового виконання виконавчого листа, виданого в справі № 2-1724/2010 про стягнення з нього та ОСОБА_2 кредитної заборгованості, а також на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.01.2010 року, постановленої у тій же справі. На даний момент у нього немає будь-яких боргових зобов`язань, а тому існування арештів позбавляють його володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном. Враховуючи наведене, просить суд поновити йому строк на подачу даної скарги, а також скасувати оскаржувані арешти зі всього його майна.

В судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, які викладені у скарзі. Додатково пояснив, що арешт, накладений на майно його довірителя на підставі судового рішення (ухвали про забезпечення позову) на даний час скасований.

Державний виконавець в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення скарги, суду пояснила,що у заявника ОСОБА_1 , який є боржником у даному виконавчому провадженні, існують не виконані боргові зобов`язання, а також ним не сплачено виконавчий збір. Також зазначила, що матеріали виконавчих проваджень, в межах яких накладено спірні арешти, на даний час знищені.

Представник заінтересованої особи - ТОВ «Вердикт Капітал», який є стягувачем у виконавчому провадженні, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, пояснення на скаргу, заяви, клопотання від нього на адресу суду не надходило.

Суд вважає, що неявка представника заінтересованої особи не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 10.12.2010 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області на виконання судового рішення у справі № 2-1724/2010, було видано виконавчий лист про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк» 3213478,20 грн. заборгованості за кредитним договором № 0 від 30.09.2008 року (а.с. 7).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.11.2012 року у правовідносинах, які виникли на підставі кредитного договору № 0 від 30.09.2008 року, первісного стягувача ПАТ «УкрСиббанк» було замінено на його правонаступника АТ «Дельта Банк» (справа 0308/18227/2012).

Крім того, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.11.2020 року по справі № 2-1724/2010, вибулого стягувача АТ «Дельта Банк» було замінено на його правонаступника ТзОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 8-11).

24.12.2020 року ТзОВ «Вердикт Капітал» було видано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 довідку з якої слідує, що кредитор жодних фінансових та майнових претензій до боржників за кредитним договором № 0 від 30.09.2008 року немає (а.с. 12-13).

Із наведеного слідує, що покладені на ОСОБА_1 судовим рішенням по справі № 2-1724/2010 зобов`язання останнім були виконані в повному обсязі.

Разом з тим, як вбачається із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 299941278 від 16.02.2022 року, а також листа Другого ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) № 13946 від 18.02.2022 року, на належне ОСОБА_1 майно накладено наступні арешти:

-обтяження № 5356378, що зареєстроване 08.06.2011 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Базалицькою О.Р., на підставі постанови Другого ВДВС Луцького МУЮ про відкриття виконавчого провадження № 24113284 від 02.02.2011 року, винесеної у зв`язку з примусовим виконанням виконавчого листа № 2-1724/2010, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 10.12.2010 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в користь АКІБ «УкрСиббанк» 3214388,20 грн. Дане виконавче провадження завершене 27.06.2012 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV (чинний на момент винесення постанови);

-обтяження №5356339, що зареєстроване 10.02.2011 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Базалицькою О.Р., на підставі постанови Другого ВДВС Луцького МУЮ про відкриття виконавчого провадження № 24113284 від 31.01.2011 року, винесеної у зв`язку з примусовим виконанням виконавчого листа № 2-1724/2010, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 10.12.2010 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в користь АКІБ «УкрСиббанк» 3214388,20 грн. Дане виконавче провадження завершене 27.06.2012 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV (чинний на момент винесення постанови);

-обтяження № 5356130, що зареєстроване 11.02.2010 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Базалицькою О.Р. на підставі постанови Другого ВДВС Луцького МУЮ про відкриття виконавчого провадження № 17249419 від 08.02.2010 року, внесене у зв`язку з примусовим виконанням ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.01.2010 року про накладення арешту на майно та грошові кошти, які належать ОСОБА_1 в межах суми 3214388,20 грн. Вище зазначене виконавче провадження завершене 30.06.2010 року на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV (чинний на момент винесення постанови) (а.с. 14-17).

Таким чином, судом встановлено, що оспорювані арешти, які є предметом розгляду даної скарги, винесені посадовими особами Другого ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів), яке правонаступником Другого ВДВС Луцького МУЮ, в рамках примусового виконання судових рішень, постановлених в цивільній справі № 2-1724/2010, предметом якої, у свою чергу, було солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кредитної заборгованості за кредитним договором № 0 від 30.09.2008 року, яка наразі погашена боржником перед новим стягувачем ТзОВ «Вердикт Капітал» в повному обсязі.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 ч.3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ч 1 та п. 2 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як встановлено під час розгляду скарги, внаслідок покладених судовим рішенням по справі № 2-1424/2010 на ОСОБА_1 зобов`язань, стягувачем було відкликано відповідні виконавчі листи, у зв`язку з чим, 23.03.2021 року Головним державним виконавцем Другого ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) Наглій Н.В., на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» та на підставі заяви стягувача ТзОВ «Вердикт Капітал», винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 60181347.

Вказана обставина Головним державним виконавцем Другого ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) Наглій Н.В. в ході розгляду справи не заперечувалася.

З матеріалів скарги ОСОБА_1 вбачається, що останній оскаржує бездіяльність виконавчої служби саме за наслідками відмови у задоволенні його заяви про зняття арешту.

Натомість, як повідомила представник органу ДВС, спірні арешти скасуванню не підлягають, оскільки в останнього є невиконанні боргові зобов`язання, а також останнім не сплачено виконавчий збір.

Однак, вищенаведені доводи є безпідставними з огляду на наступне.

Так, за наслідками завершення виконавчих проваджень, які були відкритими на підставі виконавчого листа, виданого по справі 2-1724/10, посадовими особами Другого ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) 28.08.2019 року у ВП № 53674295 та 23.03.2021 року у ВП № 64936195 винесено постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

Однак, судовими рішення по справах № 140/3184/21 та 140/3548/21 вищевказані дії державних виконавці органу ДВС з приводу винесення постанов про стягнення виконавчого збору визнано протиправними та скасовано їх (а.с. 18-31).

У зв`язку з цим, Головним державним виконавцем Другого ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів) Наглій Н.В. постановами від 27.01.2022 року та від 17.02.2022 року ВП № 53674295 та ВП № 64936195 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору були завершені (а.с. 33-34).

У свою чергу, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що у ОСОБА_1 існують будь-які невиконанні зобов`язання перед іншими особами чи державою в ході розгляду справи не здобуто.

Також слід зауважити, що виконавчі провадження, які були відкриті на примусове виконання виконавчих листів по справі № 2-1724/10 наразі є знищеними відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавча служби та приватними виконавцями.

Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Аналогічні положення містяться і у чинній редакції Закону.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Частиною 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України Про виконавче провадження підлягає примусовому виконанню.

Водночас, у випадку повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

У справі, що переглядається, встановлено, що після повернення стягувачу виконавчого документа про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості, боржник повідомив виконавчу службу про повне виконання зобов`язань за кредитним договором та просив зняти арешт із належного йому майна. При цьому виконавчою службою не оспорювався факт погашення боржником заборгованості за виконавчим документом після повернення виконавчого документа стягувачу.

В судовому засіданні державний виконавець не надав жодних доказів, які б спростували доводи скаржника про відсутність заборгованості за виконавчими провадженнями, що перебували на виконанні, як в частині кредитної заборгованості так і в частині можливих виконавчих зборів. Натомість державний виконавець підтвердив, що виконавчі провадження знищені, а також, що строки пред`явлення до виконання вказаних виконавчих листів, які визначені законом, сплинули.

Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Подаючи заяву про зняття арешту з майна, ОСОБА_1 вказав, що він погасив борг перед стягувачем у добровільному порядку за погодженням зі стягувачем, відмовляючи у знятті арешту, державний виконавець не оспорював факт відсутності вказаної заборгованості.

За таких обставин суд вважає необхідним зняти спірні обтяження № 5356378 від 08.06.2011 року та № 5356339 від 10.02.2011 року, зареєстровані приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Базалицькою О.Р., на підставі постанов Другого ВДВС Луцького МУЮ про відкриття виконавчого провадження № 24113284 від 02.02.2011 року та № 24113284 від 31.01.2011 року відповідно, винесених у зв`язку з примусовим виконанням виконавчого листа № 2-1724/2010, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 10.12.2010 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в користь АКІБ «УкрСиббанк» 3214388,20 грн., накладені на майно боржника для забезпечення виконання вже виконаного судового рішення, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність.

При цьому суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу (близько 10 років) не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Натомість, суд не вбачає правових підстав для скасування обтяження № 5356130, що зареєстроване 11.02.2010 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Базалицькою О.Р. на підставі постанови Другого ВДВС Луцького МУЮ про відкриття виконавчого провадження № 17249419 від 08.02.2010 року, з огляду на наступне.

Як встановлено судом, вищевказаний арешт на майно та грошові кошти ОСОБА_1 в межах суми 3214388,20 грн. був накладений на підставі ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.01.2010 року у якості заходів забезпечення позову.

Частиною 1 ст. 158 ЦПК України визначено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Із наведеного слідує, що для скасування арешту, накладеного у вигляді вжиття заходів забезпечення позову, встановлений окремий процесуальний порядок скасування таких заходів шляхом пред`явлення відповідної заяви в порядку Глави 10 «Забезпечення позову» ЦПК України.

Отже, заявлена ОСОБА_1 вимога про скасування обтяження № 5356130, що зареєстроване 11.02.2010 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Базалицькою О.Р. на підставі постанови Другого ВДВС Луцького МУЮ про відкриття виконавчого провадження № 17249419 від 08.02.2010 року задоволенню не підлягає.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого ВДВС у м. Луцьку ЗМУ Міністерства юстиції (м. Львів)

Керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк на подачу скарги на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Зняти (скасувати) арешти зі всього майна та зі всіх грошових коштів ОСОБА_1 , що були накладені державною виконавчою службою, а саме:

-обтяження № 5356378, зареєстроване 08.06.2011 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Базалицькою О.В. на арешт, що накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 24113284 від 02.02.2011 державного виконавця Другого відділу ДВС МУЮ Воробей О.А. у зв`язку з примусовим виконанням виконавчого листа № 2-1724/2010, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 10.12.2010 року;

-обтяження № 5356339, зареєстроване 10.02.2011 року приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Базалицькою О.В. на арешт, що накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № б/н від 31.01.2011 державного виконавця Другого відділу ДВС МУЮ Воробей О.А. у зв`язку з примусовим виконанням виконавчого листа № 2-1724/2010, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 10.12.2010 року.

В іншій частині вимог ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений 01 липня 2022 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська