Постанова

Іменем України

29 червня 2022 року

м. Київ

справа № 461/9066/20

провадження № 61-19501св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області,

відповідач - головне управління Держпраці у Львівській області,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , комунальне некомерційне підприємство Яворівської районної ради Львівської області «Новояворівська районна лікарня імені Юрія Липи»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу головного управління Держпраці у Львівській області на рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2021 року у складі судді Фролової Л. Д. та постанову Львівського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року у складі колегії суддів: Приколоти Т. І., Мікуш Ю. Р., Савуляка Р. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2020 року управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області звернулось до суду із позовом до головного управління Держпраці у Львівській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , комунальне некомерційне підприємство Яворівської районної ради Львівської області «Новояворівська районна лікарня імені Юрія Липи», про скасування акта спеціального розслідування гострого професійного захворювання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно акта спеціального розслідування гострого професійного захворювання від 23 липня 2020 року, затвердженого 24 липня 2020 року, ОСОБА_2 - ліфтер комунального некомерційного підприємства Яворівської районної ради Львівської області «Новояворівська районна лікарня імені Юрія Липи» померла внаслідок гострого професійного захворювання, що пов`язане з виробництвом.

Зазначав, що ОСОБА_2 не була безпосередньо зайнята у ліквідації епідемії та здійсненні заходів із запобігання поширення гострої респіраторної хвороби COVID-19 та лікуванні пацієнтів із випадками гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Вказував, що посада ліфтера закладу охорони здоров`я не включена до переліку посад медичних та інших працівників, що безпосередньо зайняті у ліквідації епідемії та здійсненні заходів з запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CоV-2, та лікуванням пацієнтів із випадками гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2.

Посилався на те, що акт містить суперечності, оскільки членами комісії не в повному обсязі встановлені всі фактичні обставини, на підставі яких було його винесено.

Вважав, що під час спеціального розслідування гострого професійного захворювання ОСОБА_2 були порушені вимоги діючого законодавства, не були встановлені всі значимі обставини для прийняття комісією рішення, в тому числі джерело інфікування.

В документах зазначено, що ОСОБА_2 «ймовірно інфікувалася від хворих», в той же час не встановлено, чи перевозила вона їх ліфтом, з огляду на те, що в її посадовій інструкції зазначено обов`язок посадки та висадки хворих.

Враховуючи наведене просило суд скасувати акт спеціального розслідування гострого професійного захворювання, що сталося 07 травня 2020 року о 21 год. 45 хв., дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , в комунальному некомерційному підприємстві Яворівської районної ради Львівської області «Новояворівська районна лікарня імені Юрія Липи» за формою Н-1/П від 23 липня 2020 року, затвердженого начальником головного управління Держпраці у Львівській області 24 липня 2020 року.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2021 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року, позов управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області задоволено.

Скасовано акт спеціального розслідування гострого професійного захворювання, що сталося 07 травня 2020 року о 21 год 45 хв, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в комунальному некомерційному підприємстві «Новояворівська районна лікарня імені Юрія Липи» за формою Н-1/П від 23 липня 2020 pоку, затвердженого начальником головного управління Держпраці у Львівській області 24 липня 2020 року.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовано тим, що комісія, якою було складено оспорюваний акт, не в повному обсязі встановила фактичні обставини, наявність причинно-наслідкового зв`язку між хворобою ОСОБА_2 та виконанням нею трудових обов`язків ліфтера, не усунуті суперечності між даними акта і документами, що до нього долучені, відсутні посилання на нормативно-правові акти, що дають підстави для виплати членам родини грошової компенсації у зв`язку з її смертю (що ОСОБА_2 відноситься до працівників, що безпосередньо зайняті у ліквідації епідемії та здійсненні заходів з запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2).

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У грудні 2021 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга головного управління Держпраці у Львівській області.

Ухвалою Верховного Суду від 17 січня 2022 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 червня 2022 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі головне управління Держпраці у Львівській області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 04 листопада 2019 року у справі № 235/1782/17, провадження № 61-33104св18, від 06 вересня 2018 року у справі № 235/2183/17, провадження № 61-6369св18, у постанові Верховного Суду України від 31 травня 2017 року у справі № 6-1767цс16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України не наділений правом на оскарження акта розслідування хронічного професійного захворювання чи медичного висновку.

При цьому заявником зазначено, що суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, дійшли помилкового висновку про те, що ОСОБА_2 під час роботи в приймальному відділенні не контактувала з хворими на COVID-19, оскільки дана обставина правомірно встановлена належними особами.

Також комісією з розслідування нещасного випадку було встановлено фактичне місце розташування відділення з хворими на COVID-19, місце де сталося захворювання та необхідність використання ліфту, що свідчить про необґрунтованість висновків судів у вказаній частині.

Крім того, спеціальною комісією враховано вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 13 травня 2020 року № 394 «Про внесення змін до переліку професійних захворювань», а саме щодо того, що професія «ліфтер» виділена окремо в звітній онлайн-таблиці щодо захворюваності медичних та інших працівників, які надають медичну допомогу хворим короновірусною хворобою, згідно доручення Держпраці від 09 квітня 2020 року № 141/1/8.1-20.

При цьому наказ Міністерства охорони здоров`я України від 02 квітня 2020 року № 768 стосується лише встановлення доплат працівникам медичних установ, тому не враховується при розслідуванні випадків гострих професійних захворювань.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У лютому 2022 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу головного управління Держпраці у Львівській області від управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області, у якому вказано, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Комісія зі спеціального розслідування гострого професійного захворювання зазначила, що проаналізувавши зібрані матеріали, ознайомилась з пояснювальними записками свідків, узяла до уваги висновок епідеміологічного обстеження вогнища інфекційного захворювання (карта № 64/23 від 02 червня 2020 року № 683 Яворівського районного відділу лабораторних досліджень ДУ «Львівський обласний лабораторний центр МОЗ України» від 02 червня 2020 № 683 та Протокол патологоанатомічного дослідження КЗ ЛОР «Львівське обласне патологоанатомічне бюро» від 15 травня 2020 року № 27, а також виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_2 , виданою 16 липня 2020 року лікарем-профпатологом Обласної консультативної поліклініки КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня» і встановила, що гостре професійне захворювання зі смертельним наслідком сталося внаслідок впливу на потерпілу ОСОБА_2 РНК вірусу SARS-COV-2 під час виконання нею своїх трудових обов`язків.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, заявник посилається на те, що Фонд соціального страхування України не наділений правом на оскарження акта розслідування хронічного професійного захворювання чи медичного висновку.

При цьому головне управління Держпраці у Львівській області посилається на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 04 листопада 2019 року у справі № 235/1782/17, провадження № 61-33104св18, від 06 вересня 2018 року у справі № 235/2183/17, провадження № 61-6369св18, у постанові Верховного Суду України від 31 травня 2017 року у справі № 6-1767цс16.

Разом із тим, вказані посилання не можуть бути прийняті судом, оскільки у вказаних справах суди дійшли висновку, що згідно Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, Фонд не наділений правом на оскарження акту розслідування хронічного професійного захворювання та медичного висновку, оскільки Фонд та його робочі органи не належать до переліку осіб, яким надано право оспорювати зміст указаних актів. Натомість у відповідності до абзацу 3 пункту 57 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337, вбачається, що рішення комісії (спеціальної комісії), зміст акта за формою Н-1 можуть бути оскаржені в судовому порядку потерпілим, членами його сім`ї або уповноваженою ними особою, робочим органом Фонду, а також іншими органами, установами, підприємствами та організаціями, представники яких брали участь у розслідуванні (спеціальному розслідуванні).

При цьому із прийняттям Порядку № 337 Порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, на який посилались суди у вищевказаних судових рішеннях, втратив чинність. При розгляді цієї справи суди застосували чинний на момент виникнення спірних правовідносин Порядок № 337.

Що стосується розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці».

Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення реабілітації у сфері охорони здоров`я, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Перелік обставин, за яких настає страховий випадок, та перелік професійних захворювань визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 43 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що для розгляду справ про страхові виплати до Фонду подаються: 1) акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами та/або висновок МСЕК про ступінь втрати професійної працездатності застрахованого чи копія свідоцтва про його смерть; 2) документи про необхідність подання додаткових видів допомоги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 498 «Деякі питання надання страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2» було затверджено:

Порядок здійснення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та визначення їх розмірів;

Порядок використання фінансової допомоги Фондом соціального страхування України для проведення страхових виплат у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2.

З пункту 3 вказаної постанови вбачається, що Фонд соціального страхування України проводить страхові виплати у разі захворювання або смерті медичних працівників у зв`язку з інфікуванням гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2.

Факт смерті медичного працівника з причин, пов`язаних з його інфікуванням COVID-19 під час виконання професійних обов`язків в умовах підвищеного ризику зараження, встановлюється комісією (спеціальною комісією) з розслідування (спеціального розслідування), що проводиться відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337 (далі - Порядок № 337), та оформляється актом розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/сталася), за встановленою формою.

Згідно з Порядком № 337 результати розслідування оформляються актом розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, що стався (сталося/сталася), за встановленою формою.

Порядком № 337 визначено, що гостре професійне захворювання (отруєння) - захворювання (або смерть), що виникло після однократного (протягом не більш як однієї робочої зміни) впливу на працівника шкідливих факторів фізичного, біологічного та хімічного характеру (у тому числі інфекційні, паразитарні, алергійні захворювання).

Хронічне професійне захворювання (отруєння) - захворювання, що виникло внаслідок провадження професійної діяльності працівника виключно або переважно впливу шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, пов`язаних з роботою.

Пунктом 33 Порядку № 337 визначено обов`язки комісії (спеціальної комісії).

Задовольняючи позовні вимоги, суди виходили із того, що визначені обов`язки пунктом 33 Порядку № 337 членами комісії дотримано не було, оскільки нею не в повному обсязі встановлено фактичні обставини, наявність причинно-наслідкового зв`язку між хворобою ОСОБА_2 та виконанням нею трудових обов`язків ліфтера.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до акту спеціального розслідування гострого професійного захворювання від 23 липня 2020 року що сталося 07 травня 2020 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З висновку, викладеному у вказаному акті, вбачається, що комісія зі спеціального розслідування гострого професійного захворювання, проаналізувавши зібрані матеріали, ознайомилась з пояснювальними записками свідків, узяла до уваги висновок епідеміологічного обстеження вогнища інфекційного захворювання (карта № 64/23 від 02 червня 2020 року № 683 Яворівського районного відділу лабораторних досліджень ДУ «Львівський обласний лабораторний центр МОЗ України» від 02 червня 2020 року № 683 та Протокол патологоанатомічного дослідження КЗ ЛОР «Львівське обласне патологоанатомічне бюро» від 15 травня 2020 року № 27), а також виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_2 , видану 16 липня 2020 року лікарем-профпатологом Обласної консультативної поліклініки КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня» і встановила, що гостре професійне захворювання зі смертельним наслідком сталося внаслідок впливу на потерпілу ОСОБА_2 РНК вірусу SARS-COV-2 під час виконання нею своїх трудових обов`язків.

Також комісія взяла до уваги виписку № ст. 1398 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 (чоловіка потерпілої), видану Центром Легеневого Здоров`я, згідно з якою РНК вірусу SARS-CoV-2 у нього не виявлено (ПЛР назофарингіальних мазків від 08 травня 2020 року № 7944 і від 20 травня 2020 № 12258/23).

У вказаному акті також зазначено, що є підозра на гостре професійне захворювання у ОСОБА_4 відповідно до підпункту 15 пункту 52 Порядку № 337 та постанови Кабінету Міністрів України від 13 травня 2020 року «Про внесення зміни до переліку професійних захворювань».

Згідно підпункту 15 пункту 52 Порядку № 337 обставини, за яких нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) визнаються пов`язаними з виробництвом, є, серед іншого, однократний вплив на працівника шкідливих чи небезпечних виробничих факторів, внаслідок яких у нього виникло гостре професійне захворювання (отруєння), за наявності висновку закладу охорони здоров`я.

Відповідно до положень пункту 34 комісія шляхом голосування прийняла рішення визнати вказаний випадок гострого професійного захворювання таким, що пов`язаний з виробництвом, на підставі підпункту 15 пункту 52 Порядку № 337.

Разом із тим, з матеріалів спеціального розслідування вбачається, що епідеміологічним обстеженням вогнища інфекційного захворювання (карта № 64/23 від 02 червня 2020 року № 683 Яворівського районного відділу лабораторних досліджень ДУ «Львівський обласний лабораторний центр МОЗ України») встановлено осіб, які могли явитися джерелом зараження (хворі чи підозрілі на цю інфекцію, реконвалесценти, носії інфекції, донори): ОСОБА_5 , 1953 року народження, поступив 08 квітня 2020 року (ПЛР обстеження № 1115 від 08 квітня 2020 року, результат позитивний);

ОСОБА_6 , 1953 року народження, поступив 15 квітня 2020 року (ПЛР обстеження № 1739 від 16 квітня 2020 року, результат позитивний).

Також вказано, що під час роботи потерпіла ОСОБА_2 контактувала з хворими на COVID-19 у приймальному відділенні:

15 квітня 2020 року - ОСОБА_6 , 16 квітня 2020 року №1739, РНК SARS-CoV-2, що мав позитивний тест;

08 квітня 2020 року - ОСОБА_5 , 11 квітня 2020 року № 1115, РНК SARS-CoV-2, що мав позитивний тест;

22 квітня 2020 року - ОСОБА_7 , 07 травня 2020 року № 5655, РНК SARS-CoV-2, що мав позитивний тест;

24 квітня 2020року - ОСОБА_8 , 19 травня 2020 року № 8547, РНК SARS-CoV-2, що мав позитивний тест.

Зазначено, що джерелом інфікування ОСОБА_2 імовірно стали пацієнти, у яких було діагностовано COVID-19, під час виконання посадових обов`язків ліфтером у приймальному відділенні.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 працювала ліфтером приймального відділення у комунальному некомерційному підприємстві Яворівської районної ради Львівської області «Новояворівська районна лікарня імені Юрія Липи».

З посадової інструкції ліфтера приймального відділення вбачається, що ліфтер зобов`язаний: під час супроводу пасажирів, пацієнтів, інших хворих, або хворих на каталках наглядати за посадкою та виходом пасажирів, пацієнтів і інших хворих, або завантаженням та вивантаженням каталок з хворими, згідно з номінальною вантажопідйомністю ліфта; ліфтер протягом усієї зміни не має права відлучатися з робочого місця (ліфта).

З акта епідеміологічного розслідування випадку гострого інфекційного захворювання на COVID-19, викликаного РНК SARS-CoV-2 у робітника-ліфтера приймального відділення КНП Яворівської районної ради Львівської області «Новояворівська районна лікарня імені Юрія Липи» ОСОБА_2 від 26 червня 2020 року, вбачається, що відповідно до графіку роботи та табеля обліку робочого часу ОСОБА_2 фактично працювала:

08 квітня 2020 року у період з 00.00 - до 09.00; 15 квітня 2020 року у період з 09.00 - до 17.00; 22 квітня 2020 року у період з 21.00 - до 24.00.

Вказане підтверджується довідкою № 3 від 30 червня 2020 року № 623.

Згідно довідки № 622 від 30 червня 2020 року ОСОБА_5 поступив до лікарні 8 квітня 2020 року о 14 год.; ОСОБА_6 - 15 квітня 2020 року о 12 год.20 хв.; ОСОБА_7 - 22 квітня 2020 року о 16 год.50 хв.; ОСОБА_8 - 24 квітня 2020 року об 11 год.20 хв.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_2 не могла контактувати у свою зміну із ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , оскільки останні поступили в лікарню в той час, коли ОСОБА_2 була відсутня.

При цьому ОСОБА_8 поступив до лікарні 24 квітня 2020 року, проте з картки епідеміологічного обстеження № 64/23 вогнища інфекційного захворювання вбачається, що датою останнього відвідування місця роботи є 23 квітня 2020 року, а з довідки № 3 від 30 червня 2020 року № 623 вбачається, що 24 квітня 2020 року ОСОБА_2 була вихідна.

ОСОБА_6 поступив до лікарні 15 квітня 2020 року о 12 год. 15 хв., тобто під час робочої зміни ОСОБА_2 , проте з довідки про пацієнтів, які поступали через приймальне відділення та ліфтом доправлялися у стаціонарні відділення головного корпусу лікарні та у яких було виявлено методом ПЛР - РНК SARS-CoV-2 на протязі квітня місяця 2020 року, від 23 червня 2020 року № 604 вбачається, що ОСОБА_6 в день надходження до лікарні не користувався ліфтом.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що комісія, якою було складено оспорюваний акт, не в повному обсязі встановила фактичні обставини, наявність причинно-наслідкового зв`язку між хворобою ОСОБА_2 та виконанням нею трудових обов`язків ліфтера.

Під час розгляду справи встановлених судами обставин відповідачем спростовано не було, а тому суди попередніх інстанцій, ухвалюючи судові рішення та задовольняючи позовні вимоги, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для скасування акта спеціального розслідування гострого професійного захворювання, що сталося 07 травня 2020 року о 21 год 45 хв, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , в комунальному некомерційному підприємстві «Новояворівська районна лікарня імені Юрія Липи» за формою Н-1/П від 23 липня 2020 pоку, затвердженого начальником головного управління Держпраці у Львівській області 24 липня 2020 року.

Доводи заявника у касаційній скарзі про те, що спеціальною комісією враховано вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 13 травня 2020 року № 394 «Про внесення змін до переліку професійних захворювань», а саме щодо того, що професія «ліфтер» виділена окремо в звітній онлайн-таблиці щодо захворюваності медичних та інших працівників, які надають медичну допомогу хворим короновірусною хворобою, згідно доручення Держпраці від 09 квітня 2020 року № 141/1/8.1-20, не впливають на правильність вирішення справи судами попередніх інстанцій, оскільки, як вказувалось вище, комісія не в повному обсязі встановила фактичні обставини, наявність причинно-наслідкового зв`язку між хворобою ОСОБА_2 та виконанням нею трудових обов`язків ліфтера.

Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу головного управління Держпраці у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 30 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович