Справа №755/8259/20
2/705/475/22

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2022 року Уманський міськрайонний суд, Черкаської області

в складі: головуючого-судді Годік Л.С.

при секретарі ЗаболотнійТ.М.

з участю:представника позивача ОСОБА_1

представинка відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі батька у вихованні дитини та встановлення способу спілкування батька з дитиною та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про зміну порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з дитиною, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа: служба у справах дітей, сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації

Про усунення перешкод щодо участі батька у вихованні дитини та встановлення способу спілкування батька з дитиною.

Позов обгрунтовано тим, що 15 березня 2013 року громадянин України ОСОБА_3 уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_5 , який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві.

Від шлюбу з ОСОБА_5 в них народилася спільна дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15 липня 2019 року Печерський районний суд м. Києва прийняв рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .. В даному рішенні суду не було визначено місця проживання дитини та з ким вона має проживати. Проте, ОСОБА_3 не чинив жодний супротив щодо того, щоб їх спільний син ОСОБА_6 проживав після розірвання шлюбу разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 .

На даний час ОСОБА_5 проживає разом з їхнім сином в м. Київ. Він, ОСОБА_3 ніколи не уникав від своїх обов`язків щодо забезпечення сина та його вихованні, постійно підтримував тісний зв`язок зі своїм сином. Проте, після розірвання шлюбу з ОСОБА_5 , в них погіршилися відносини, вона постійно створювала перешкоди у спілкуванні з сином. А після того як дізналася, що він проживає з іншою жінкою, взагалі відмовила у побаченні з сином та в будь-якій участі у вихованні сина. В зв`язку з чим він змушений був звернутися до органу опіки та піклування для встановлення графіку спілкування з дитиною.

На підставі Розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації № 262 від 19.03.2020 року визначено участь батька ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_6 у формі спілкування з малолітнім сином у перші та треті вихідні місяця з 11.00 години суботи до 19.00 години неділі.

Нажаль, ОСОБА_5 зловживаючи своїми правами та використовуючи їхнього сина у вирішенні суперечок з батьком, злісно не виконує вказане розпорядження, що підтверджується неодноразовими звереннями ОСОБА_3 до поліції із заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Зокрема, це підтверджується листом Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 09 квітня 2020 року.

Враховуючи те, що розпорядження Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації № 262 від 19.03.2020 визначено графік спілкування батька з дитиною, та в матеріалах справи наявні докази вчинення перешкод відповідачем щодо участі батька у вихованні сина, вважає, що суд має визнати протиправну поведінку відповідача та зобов`язати її усунути перешкоди у спілкуванні батька з дитиною.

Просить суд: визначити способи участі ОСОБА_3 у спілкуванні з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши можливість їх побачення та спілкування, в тому числі за місцем проживання ОСОБА_3 без особистої присутності матері дитини- ОСОБА_7 : у перші та треті вихідні місяця з 11.00 години суботи до 19.00 години неділі; спільний відпочинок влітку 15 днів безперервно; зобов`язати ОСОБА_7 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у його спілкувпнні з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та забезпечити можливість спілкування ОСОБА_3 з ОСОБА_6 у перші та треті вихідні місяця з 11.00 години суботи до 19.00 години неділі; стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 1681 грн.60 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10700 грн.

10.02.2021 року від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Мілетич О.О. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач визнає обставини, що між ним та позивачем було зареєстровано шлюб, який наразі розірвано за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2019. У шлюбі у подружжя народилася дитина: ОСОБА_6 , яка наразі проживає з матір`ю. 19.03.2020 року Дніпровською районною державною адміністрацією було прийнято Розпорядження № 262 у відповідності до якого визначено участь батька ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_6 у формі спілкування з малолітнім сином у перші та треті вихідні місяця з 11.00 години ранку до 19.00 години неділі. Тобто спосіб участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо вже були визначені у відповідному розпорядженні органу опіки та піклування. Виключно в разі створення з боку відповідача перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною та невиконання рішення органу опіки та піклування, позивач має право на звернення до суду із позовом про усунення цих перешкод.

Враховуючи зазначені у позові обставини, позивач стверджує про наявність у нього перешкод у спілкуванні із дитиною, та злісного невиконання нею визначеного відповідним розпорядженням способу участі позивача у вихованні спільної дитини сторін.

Відповідач звертає увагу суду на необхідність критичної оцінки доказу відповіді Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 09.04.2020. Відповідно до вказаного документу, з боку Дніпровського УП ГУНП у м. Києві зазначено, що ОСОБА_4 в ході перевірки зазначила, що не заперечує колишньому чоловіку ОСОБА_3 бачитись із спільним сином, але враховуючи карантинні заходи потребує, щоб зустрічі відбувалися у дома. Вказана вимога була цілком обгрунтованою враховуючи обмеження відповідно до Постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 р. «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої короновірусом».

Посилання позивача на невиконання відповідачем рішення органу опіки та піклування також має бути підтверджене відповідними належними та достовірними доказами. Однак на підтвердження таких обставин не було надано взагалі жодного доказу.

Відповідач самостійно вела графік відвідувань позивачем сина з метою спростування припущень позивача щодо чинення йому перешкод у спілкуванні та вихованні сина відповідно до визначеного розпорядження органу опіки тапіклування. Однак реалізація батьківських прав позивача згідно вказаного розпорядження систематично відбувалася із зловживанням його правами щодо дитини, яке супроводжувалося порушенням встановленого графіка, а також вчинення фізичного та психологічного насильства щодо відповідача в присутності дитини, а також вчинення психологічного насильства щодо самої дитини. Такі обставини не відповідають інтересам дитини, та шкодять її вихованню, самоусвідомленню та нормальному зростанню.

Спільна дитина сторін, ОСОБА_6 відвідує заклад дошкільної освіти № 655 з 09 вересня 2015 року.

Згідно характеристики від 24.07.2020 № 26 закладу дошкільної освіти № 655 зазначається, що відповідач активна, доброзичлива мати. Вона завжди цікавиться справами та досягненнями сина. ОСОБА_8 в дошкільний заклад завжди приводить і забирає мати, іноді дідусь, який цікавиться життям онука. Батько ОСОБА_8 , ОСОБА_3 був в дошкільному закладі декілька разів.

Відповідно до психологічної характеристики від 10.07.2020 р. № 23 ОСОБА_6 проживає у сім`ї, у якій батьки розлучені. Вихованням дитини займаються обоє батьків. Розвитку і навчанню приділяється достатня кількість уваги.

Згідно довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району м. Києва» від 10.07.2020 р. спільна дитина сторін спостерігається лікарем педіатром. Зі сторони матері ОСОБА_4 нехтуваннями дитини не спостерігається.

Відповідно до висновку № 92 від 12.08.2020 р. психологічного обстеження Виконавчого органу КМР Служби у справах дітей та сім`ї Міського центру дитини зазначена наступна прихильність дитини до кожного з батьків. Зокрема, у дитини сформована надійна емоційна прив`язаність до матері. До батька дитина відчуває амбівалентні почуття. На батька відчуває образу у зв`язку з залишенням ним сім`ї. У висновку зазначається, що дитина неодноразово згадувала про те, що вона була свідком фізичного насильства позивача над відповідачем, що негативно впливає на її переживання.

18.06.2020 відповідач зверталась до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, в якій органу опіки та піклування доводилось до відома про порушення з боку позивача встановленого розпорядженням графіку способів участі у вихованні дитини, а також щодо негативних наслідків останніх зустрічей батька з сином, які виражались у погіршенні стану здоров`я та емоційного стану дитини. Також до вказаної заяви були додані пояснення відповідача ОСОБА_4 згідно з якими позивач порушував встановлений графік побачень із сином, а також здійснював психологічне насильство над дитиною, у вигляді виразів, що принижують мати дитини та дискримінують її.

З урахуванням зазначених обставин, відповідачем та Дніпровським районним центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді було укладено договір про здійснення соціального супроводу № 29 від 14.07.2020. Мета соціального супроводу мінімізація наслідків насильства, шляхом надання комплексу соціальних послуг: соціально психологічної та юридичної підтримки матері та дитини, підвищення батьківського потенціалу матері та залучення дітей до соціокультурних заходів.

02.07.2020 відповідач зверталась до Дніпровського УП ГУНП у м. Києві щодо чинення до неї насильства з боку позивача. Відповідно до відповіді Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 22.07.2020 зазначено, що заява відповідача від 02.07.2020 розглянута, під час перевірки заяви із позивачем було проведено профілактичну бесіду і попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність і винесено офіційне попередження.

Рішенням від 17.11.2020 Кагарлицького районного суду Київської області з позивача стягнуто на користь відповідача аліменти, у вказаному тексті судового рішення також зазначається про те, що дитина проживає разом із матір`ю, за для безпеки дитини та її матері.

Факт наявності психологічних розладів у дитини також підтверджується результатами психологічного обстеження за тестами Векслера від 15.09.2020 та довідкою КНП «Київська міська психоневрологічна лікарня№ 2». Відповідач стверджує, що прояви розладів у дитини психологічного характеру є наслідком в тому числі і протиправної поведінки позивача стосовно відповідача та чинення позивачем фізичного насильства відповідачу в присутності дитини.

Зазначені обставини суперечать правам та інтересам дитини, та є проявом зловживання своїми батьківськими правами з боку позивача, задоволення позовних вимог суперечуватиме правам та інтересам дитини.

10.02.2021 представником ОСОБА_4 - адвокатом Мілетич О.О. подано до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про зміну порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з дитиною. Зустрічний позов обгрунтовано тим, що між сторонами було зареєстровано шлюб, який розірваний за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 липня 2019 року. У шлюбі у подружжя народилася дитина ОСОБА_6 , яка наразі проживає з матір`ю.

19.03.2020 року Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією було прийнято розпорядження № 262 про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої дитини, у відповідності до якого визначено участь батька ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_6 у формі спілкування з малолітнім сином у перші та треті вихідні місяця з 11.00 години суботи до 19.00 години неділі.

Мати неодноразово зверталася до органу опіки та піклування із заявами щодо внесення змін до Розпорядження графіку спілкування батька із дитиною, оскільки: батько не дотримується визначеного розпорядженням часу спілкувпння із дитиною, жорстоко поводиться із дитиною та не узгоджує із матір`ю місце перебування дитини під час спілкування.

15.05.2020 року позивач забрав дитину та привіз 19.05.2020 р.,ща цей період дитина, з її слів перебувала за межами міста Києва та за межами Дніпровського району міста Києва, порушуючи при цьому встановлені урядом карантинні обмеження. Із матір`ю дитини такі дії не узгоджувалися, мати не знала де перебуває дитина. Батько поводив себе агресивно у спілкуванні із дитиною. Дитина після зустрічі із батьком повернулась з синцями. Вказані обставини відображені у поясненнях ОСОБА_4 від 18.06.2020 р. наданих Дніпровській районній в м. Києві державній адміністрації.

21.07.2020 року ОСОБА_4 звернулась із Заявою до органу опіки та піклування з приводу зміни графіку спілкування дитини із батьком. Підставою для звернення була поведінка батька, яка виражалася у жорстокому та недбалому ставленні до дитини, яка страждає від таких дій. 19.07.20 року після побачень із батьком, мати забрала дитину з лікарні зі зламаною рукою.

Також батько вчиняє фізичне насильство та психологічний тиск відносно дитини та колишньої дружини. Дитина не завжди проявляє бажання бачитись і спілкуватися із батьком. Батько вчиняв фізичне насильство по відношенню до матері дитини, бив її. Мати постійно перебуває в психологічному тиску з боку батька, погрозах, має страх за безпеку свою і дитини.

Мати дитини ОСОБА_4 зверталася до органів опіки та піклування із Заявами щодо вчинення насильства над дитиною зі сторони батька, як способу виховання. Органами опіки та піклування було вчинено ряд дій з реагування на вказані заяви матері, проведено роз`яснювальну бесіду із батьком щодо попередження останнього про відповідальність за порушення прав малолітньої дитини та рекомендовано матері звернутися до суду з визначенням заходів тимчасового обмеження прав батька дитини на спілкування та за видачею обмежувального припису, а також рекомендовано обстежити психологічний стан дитини.

Згідно із наданим Висновком психологічного обстеження Міського центру дитини № 92 від 12.08.2020 року встановлено,що у дитини сформована надійна стійка прив`язаність до матері, що дитина неодноразово була свідком того, що батько бив маму, що дитина була свідком домашнього насильства.

10.07.2020 року мати звернулася за психологічною характеристикою дитини до психолога ЗДО № 665, де виховується дитина. Згідно із наданої психологічної характеристики від 10.07.2020 № 23,дитина часто перебуває у пригніченому емоційному стані, у неї переважають песимістичні настрої та низька самооцінка.

У дитини, внаслідок такої складної психо-емоційної ситуації є певні порушення у мовленнєвій діяльності.

Вихованням, утриманням та забезпеченням потреб дитини повністю займається мати ОСОБА_4 .. Оскільки дитина має особливі потреби, вбачається, що вона потребує особливого психологічного комфорту. При цьому батько не може під час спілкування надати дитині відчуття безпеки, психо-емоційного комфорту, позитивно впливати на розвиток дитини.

Також, батько не виконує свої батьківські обов`язки належним чином, а саме: батько не сплачує аліменти у примусовому порядку, не бажає брати участі в утриманні дитини, не цікавиться здоров`ям, психологічними та фізичними потребами сина.

25.12.2017 року, після побиття своїм чоловіком ОСОБА_4 звернулася за медичною допомогою із закритою черепно мозковою травмою та струсом головного мозку.

ОСОБА_4 неодноразово зверталася до органів поліції із заявами щодо побиття, проте окрім профілактичних бесід роз`яснювального характеру правоохоронними органами нічого вчинено не було.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 17.11.2020 року встановлено, що дитина проживає із матір`ю, за для безпеки дитини та її матері, адреса фактичного місця проживання не зазначається.

Відповідно до вимог чинного законодавства, батько має право на побачення та спілкування з дитиною, зобов`язаний брати участь у вихованні дитини. Проте, таке спілкування, використання батьківських прав не може здійснюватись в супереч інтересам дитини.

Враховуючи жорстоке поводження батька із матір`ю дитини, прояви агресії у спілкуванні із дитиною, матір дитини вбачає необхідним звернутися в інтересах дитини до суду із даним зустрічним позовом, щоб просити суд змінити порядок участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_3 з малолітньою дитиною ОСОБА_6 , відмінний від того, що встановлений Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 262 від 19.03.2020, встановивши наступний графік побачень, а саме: перша та третя субота місяця з 10.00 години по 17.00 години за бажанням дитини та погодженням із матір`ю в межах місцевої територіальної одиниці місця проживання дитини.

Мати дитини вважає, що визначення саме такого способу участі у спілкуванні та вихованні дітей є таким, що відповідатиме віковим потребам малолітньої дитини, та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку, буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дітей. Окрім того, мати виражає побоювання щодо вивезення дитини без погодження із нею до іншого населеного пункту. Мати вважає неприйнятною можливість спільного відпочинку батька із дитиною протягом 15 днів влітку. Вважає, що таке тривале перебування дитини у батька суперечить інтересам дитини, її психологічному здоров`ю та безпеці. Окрім того, вважає, що зі сторони батька особливої уваги потребує, насамперед, виконання батьківських обов`язків, в тому числі тих, що полягають в утриманні дитини, а не тільки реалізація батьківських прав.

Просить суд змінити порядок участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_3 з малолітньою дитиною ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановивши наступний графік їх спілкування: перша та третя субота місяця з 10.00 години по 17.00 години за бажанням дитини та погодженням із матір`ю в межах адміністративно-територіальної одиниці за місцем проживання дитини.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 адвокат Гребенюк С.А. позовні вимоги за первісним позовом підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Вимоги за зустрічним позовом не визнав, вказавши, що часу для спілкування батька та сина зазначеного в зустрічному позові не достатньо для їх нормального, повноцінного спілкування.

Представник ОСОБА_4 адвокат Бутенко О.А. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги за зустрічним позовом, посилаючись на обставини викладені в ньому. Та вказав, що вимоги за первісним позовом не визнають, посилаючись на те, що розпорядженням органу опіки та піклування було встановлено графік побачень ОСОБА_3 з дитиною та ОСОБА_4 жодних перешкод у спілкуванні батька з дитиною не чинила. ОСОБА_3 , як і його представник не надали жодного доказу на підтвердження вказаної обставини, що зазначена у позові.

Представник служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засіданні не з`явився, в матеріалах справи міститься лист згідно якого просять розгляд справи проводити без присутності представника Служби та прийняти рішення в інтересах дитини.

Заслухавши доводи представників сторін, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 15.03.2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15.07.2019 року (а.с. 16, 18).

Від вказаного шлюбу у сторін є спільний син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 24.12.2013 року(а.с. 17).

Після розірвання шлюбу між сторонами малолітній син сторін ОСОБА_6 залишився проживати разом з матір`ю.

17 листопада 2020 року Кагарлицьким районним судом Київської області прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 114-116).

Відповідно до вказаного рішення суду головним державним виконавцем Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 06.01.2021 року (а.с. 117).

Відповідно до витягу з Розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 262 від 19.03.2020 року «Про визначення способів участі батьків у вихованні малолітніх дітей», визначено участь батька ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у формі спілкування з малолітнім сином у перші та треті вихідні місяця з 11.00 години суботи до 19.00 години неділі (а.с. 19).

За змістом статей 150, 155 Сімейного кодексу України (далі - СК України), здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Згідно положень частини восьмої статті сьомої СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отже при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Також, суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Однак, встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

З матеріалів справи, а саме листа Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві від 09.04.2020, вбачається, що ОСОБА_3 звертався до управління із зверненням, яке зареєстровано до ЄО № 21451. Під час перевірки викладеної у заяві інформації було проведено бесіду із колишньою дружиною ОСОБА_4 , в якій остання повідомила, що не заперечує ОСОБА_3 бачитись із сином, але враховуючи карантинні заходи потребує, щоб зустрічі відбувалися у дома. Із ОСОБА_4 проведено профілактичну бесіду роз`яснювального характеру стосовно події та попереджено про адміністративну і кримінальну відповідальність (а.с.20).

Крім вищевказаного листа, інших доказів того, що ОСОБА_4 систематично та з надуманих причин не дає можливості ОСОБА_3 бачитись з дитиною та приймати участь у вихованні та спілкуванні із сином позивачем за первісним позовом не надано та судом не встановлено під час розгліду справи по суті.

За таких обставин, вимога ОСОБА_3 про зобов`язання ОСОБА_4 не чинити йому перешкоди у спілкуванні із сином задоволенню не підлягає.

Разом з тим, судом встановлено, що між сторонами постійно виникають непорозуміння та конфліктні ситуації в зв`язку з неможливістю домовитись з приводу участі батька ОСОБА_3 у спілкуванні з малолітнім сином, що негативно впливає на дитину, що підтверджується висновком психологічного обстеження міського центру дитини Служби у справах дітей та сім`ї Київської міської державної адміністрації № 92 від 12.08.2020 року, відповідно до якого у дитини спостерігаються нав`язливі думки пов`язані з негативними переживаннями з приводу стосунків батька та матері, та за результатами психологічного дослідження надано рекомендації як батьку так і матері (а.с. 110-112).

Так згідно наданих ОСОБА_4 матеріалів вбачається, що вона зверталася до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві із заявою, під час перевірки якої з ОСОБА_3 було проведено профілактичну бесіду роз`яснювального характеру, а також попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність (а.с.123).

Відповідно до повідомлення Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 07.07.2020, вбачається, що ОСОБА_4 зверталася до Служби з приводу протиправних дій ОСОБА_3 по відношенню до сина, та спеціалістом служби у справах дітей та сім`ї було проведено бесіду під час якої ОСОБА_3 роз`яснено обов`язки батьків щодо утримання, виховання та навчання дітей, попереджено про відповіальність. Факт вчинення насильства в сім`ї ОСОБА_3 заперечував(а.с. 124).

Відповідно до характеристики на вихованця закладу дошкільної освіти № 655 ОСОБА_6 зазначено, що мати цікавиться справами та досягненнями сина, приводить і забирає з дошкільного закладу. Батько, ОСОБА_3 , був в дошкільному закладі декілька разів (а.с. 129).

Проте, недосягнення згоди між батьками щодо порядку та способу участі батька у вихованні дитини не можуть бути підставою для відмови йому у спілкуванні з дитиною.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно визначити спосіб його участі у вихованні та спілкуванні з сином у виді періодичних та систематичних побачень, а також можливості спільного проведення часу без участі матері дитини.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не оспорюється, що їх малолітній син ОСОБА_6 відповідно до довідки Київської міської психоневрологічної лікарні № 2 має діагноз розлад експресійного мовлення, гіперкінетичний розлад поведінки та відповідно потребує дотримання рекомендацій спеціалістів (а.с.134, 136-139).

За наведеного, участь ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з сином, в жодному разі не повинна завдати шкоди здоров`ю дитини.

За змістом частин 4-6 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до витягу з Розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 262 від 19.03.2020 року, визначено участь батька ОСОБА_3 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у формі спілкування з малолітнім сином у перші та треті вихідні місяця з 11.00 години суботи до 19.00 години неділі.

Однак, суд вважає, що запропонований у Розпорядженні спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні та спілкуванні з дитиною, та порядок участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_3 з сином відповідно до вимог зустрічного позову є таким, що не в повній мірі враховує вимоги закону, інтереси, як самої дитини, так і батька.

Зустрічі з дитиною двічі на місяць з 10.00 години по 17.00 годину цього ж дня є недостатніми для повноцінного спілкування батька та сина. Також у розпорядженні не передбачена можливість спілкування батька з дитиною під час канікул.

В той же час, запропонований ОСОБА_3 у первісному позові варіант побачень із сином також не в повній мірі буде відповідати інтересам сторін, оскільки потребує на думку суду погодження зі сторони матері.

Враховуючи викладене, оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо порядку та способу участі ОСОБА_3 у вихованні дитини, суд приходить до висновку про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів і визначення ОСОБА_3 такого способу його участі у вихованні та спілкуванні з сином, який на думку суду, в повній мірі буде відповідати інтересам дитини та самих батьків.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

При зверненні до суду з первісним та зустрічним позовами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було сплачено судовий збір.

Оскільки, позовні вимоги як за первісним позовом, так і за зустрічним позовом підлягають задоволенню частково, при цьому визначення точної пропорційності задоволення заявлених у них немайнових вимог є неможливим, суд з врахуванням положень ст.141 ЦПК України дійшов висновку про недоцільність покладення на сторін обов`язку сплачувати одна одній частину судових витрат.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 18, 263-265, 272, 353, 354, ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі батька у вихованні дитини та встановлення способу спілкування батька з дитиною задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про зміну порядку участі у вихованні та спілкуванні батька з дитиною задовольнити частково.

Визначити спосіб участі батька ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення систематичних побачень з дитиною наступним чином:

- у перші та треті вихідні місяця з 11.00 години суботи до 19.00 години неділі без участі матері дитини ОСОБА_4 та без виїзду за відсутності попереднього узгодження з матір`ю дитини за межі населеного пункту, де проживає дитина;

- щороку в період літніх шкільних канікул, за згодою дитини, до чотирнадцяти днів поспіль, без виїзду за межі країни та з можливістю виїзду за межі населеного пункту, де проживає дитина, без супроводу матері, за попереднім узгодженням з матір`ю дитини не пізніше ніж за сім календарних днів;

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 за первісним позовом та ОСОБА_4 за зустрічним позовом відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Леся Сергіївна Годік