ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 676/3701/17

Провадження № 22-ц/4820/916/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю представника відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області про встановлення порядку користування земельною ділянкою за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 лютого 2022 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст первісних позовних вимог

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з уточненим у подальшому позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області (далі Рада) про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

ОСОБА_2 зазначила, що вона, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 були співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1 , за яким рахується земельна ділянка площею 0,2919 га. Згідно рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 травня 2017 року співвласники виділили у натурі частки із спільного домоволодіння, зокрема, позивачка і ОСОБА_3 по ј частки, а ОСОБА_4 Ѕ частки. Водночас порядок користування земельною ділянкою між ними не встановлений.

За таких обставин ОСОБА_2 просила суд встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,2950 га, що фактично перебуває у користуванні сторін, відповідно до варіанту №2 висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи №870п/021 від 5 жовтня 2021 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 лютого 2022 року, в якому ухвалою від 3 березня 2022 року виправлені описки, позов задоволено частково.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 0,2919 га за адресою АДРЕСА_1 відповідно до варіанту №1 додаткової судової земельно-технічної експертизи від 5 жовтня 2021 року (висновок № 870п/021) згідно з яким: виділено в користування: ОСОБА_4 частину земельної ділянки площею 0,1044 га (1044 кв.м) обмежену поворотними точками 24-25-26-27-28-19-18-17-16-15-14-29-30-31-32-33-34-35-36-24; ОСОБА_3 частину земельної ділянки площею 0,0303 га (303 кв.м) обмежену поворотними точками 22-21-20-19-28-27-26-25-24-23-22 та частину земельної ділянки площею 0,0656 га (656 м2), обмежену поворотними точками 40-41-42-43-44-45-8-7-6-5-4-3-37-40; ОСОБА_2 частину земельної ділянки площею 0,0790 га (790 кв.м), обмежену поворотними точками 1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-12-13-14-15-16-17-18-19-20-1. У спільному користуванні залишено частину земельної ділянки площею 0,0162 га (162 кв.м) обмежену поворотними точками 38-39-40-37-3-2-1-20-21-22-38.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 10 500 грн витрат за проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи від 5 жовтня 2021року.

Суд керувався тим, що у разі переходу права власності на об`єкт нерухомого майна в установленому законом порядку право користування на земельну ділянку у набувача такого майна виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Оскільки співвласники домоволодіння, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 і ОСОБА_5 (правонаступником якого є ОСОБА_2 ) визначили порядок користування спірною земельною ділянкою за нотаріально засвідченою заявою від 19 травня 2005 року, то слід встановити саме такий порядок, який відповідає варіанту №1 висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи №870п/021 від 5 жовтня 2021 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,2955 га відповідно до варіанту №2 висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи №870п/021 від 5 жовтня 2021 року, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що на час звернення ОСОБА_2 з позовом до суду між сторонами фактично склався інший порядок користування земельною ділянкою. Площа та конфігурація земельної ділянки змінилися, внаслідок чого суд не може встановити погоджений власниками порядок її використання. Запропонований ОСОБА_2 порядок користування земельною ділянкою є найменш обтяжливий для сторін, відповідає їх інтересам і принципу раціонального використання землі.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, указуючи на його законність та обґрунтованість.

ОСОБА_4 і Рада не висловили своєї позиції щодо апеляційної скарги.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши учасника судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

Рішенням Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради Хмельницької області від 15 вересня 1994 року №911 затверджено матеріали інвентаризації земель забудованих кварталів у м. Кам`янець-Подільському, в тому числі кварталу № НОМЕР_1 , із яких слідує, що за будинком по АДРЕСА_1 , рахується земельна ділянка площею 2 919 кв.м.

На підставі рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2016 року ОСОБА_2 набула право власності на ј частки домоволодіння по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Інші частки цього домоволодіння належали ОСОБА_3 (ј частки) та ОСОБА_4 (Ѕ частки).

19 травня 2005 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 здійснили поділ земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 , згідно з фактичним користуванням. За планом поділу в користуванні ОСОБА_4 залишається земельна ділянка площею 0,1044 га, в користуванні ОСОБА_5 земельна ділянка площею 0,0763 га, в користуванні ОСОБА_3 земельна ділянка площею 0,0957 га, в спільному користуванні ОСОБА_5 і ОСОБА_3 двір площею 0,0154 га. Результати поділу закріплені у спільній заяві ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_3 (справжність підписів заявників засвідчена приватним нотаріусом Кам`янець-Подільського міського нотаріального округу Рибаком С.Й.).

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 травня 2017 року виділено у натурі частки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_2 із домоволодіння по АДРЕСА_1 , та припинено їх право спільної часткової власності на нерухоме майно.

Застосовані норми права

Частиною 1 статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Положення цього конституційного принципу кореспондуються із нормами статей 317, 319 ЦК України, згідно яких власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

В силу ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

За змістом ст.ст. 364, 367 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, чи його поділ.

Аналогічні положення закріплені у ст. 88 ЗК України, згідно якої володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки вимагати відповідної компенсації.

Із положень ч. 2 ст. 120 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) слідує, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Як передбачено ч. 4 ст. 120 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Указані правові норми закріплюють право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Порядок володіння та користування майном, яке належить одночасно кільком особам, установлюється співвласниками за домовленістю між собою. Якщо співвласники не можуть досягти згоди щодо порядку володіння та користування спільним майном, то такий спір вирішується судом.

Зазначені положення щодо володіння та користування власністю застосовуються і до майнових прав (зокрема до права користування земельною ділянкою).

У разі переходу права власності на будівлю чи споруду від однієї особи до іншої, в тому числі на підставі договору або в порядку спадкування, до набувача нерухомого майна переходить право користування земельною ділянкою, на якій це майно знаходиться. При переході права власності на будівлю чи споруду до кількох осіб право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними.

Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного з співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 1 листопада 2017 року (справа № 6-2454цс16), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Зібрані докази вказують на те, що домоволодіння по АДРЕСА_1 , належало ОСОБА_4 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності. За цим домоволодінням рахується земельна ділянка площею 0,2955 га, кв.м., яка знаходиться у фактичному користуванні співвласників. Між сторонами виник спір з приводу порядку користування земельною ділянкою.

Встановивши, що у 2005 році ОСОБА_4 , ОСОБА_3 і ОСОБА_5 (правонаступником якого є ОСОБА_2 ) визначили порядок користування спірною земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, суд першої інстанції правомірно встановив саме такий порядок. Із урахуванням незначного надлишку площі (0,0037 га) раніше визначеному порядку користування земельною ділянкою відповідає варіанту №1 додаткової судової земельно-технічної експертизи від 5 жовтня 2021 року (висновок № 870п/021) (т. 2 а.с. 69-102), внаслідок чого при вирішенні спору суд обґрунтовано взяв до уваги цей висновок експерта та відхилив інші експертні висновки.

Доводи апеляційної скарги про незаконність такого порядку користування спірною земельною ділянкою не відповідають фактичним обставинам справи.

Заявлений ОСОБА_2 варіант №2 додаткової судової земельно-технічної експертизи від 5 жовтня 2021 року (висновок № 870п/021) (т. 2 а.с. 69-102) не може бути застосований судом, оскільки такий порядок користування земельною ділянкою суперечить угоді співвласників.

Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого твердження ОСОБА_2 про недотримання судом норм матеріального права є безпідставними.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу в апеляційному суді

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За змістом ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою . Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору про надання правничої допомоги та представництво інтересів у суді від 17 травня 2022 року, укладеного між ОСОБА_3 і адвокатом Дем`яновим Ю.М. (т. 2 а.с. 179-180), останній надавав ОСОБА_3 професійну правничу допомогу у справі в апеляційному суді. За умовами цього договору сторони визначили гонорар адвоката у розмірі 10 000 грн.

Із акта надання правничої допомоги від 17 травня 2022 року (т. 2 а.с. 181) слідує, що адвокат Дем`янов Ю.М. надав ОСОБА_3 юридичні послуги у виді консультацій, у тому числі ознайомлення з матеріалами апеляційної скарги (1 година), складення відзиву на апеляційну скаргу (5 годин) та участь у судовому засіданні (1 година).

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №17/05 від 17 травня 2022 року (т. 2 а.с. 182) ОСОБА_3 сплатила адвокату Дем`янову Ю.М. 10 000 грн.

ОСОБА_2 не зверталася до суду апеляційної інстанції з клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення, то з неї на користь ОСОБА_3 слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в апеляційному суді у розмірі 10 000 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 лютого 2022 року без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) 10 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в апеляційному суді.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 1 липня 2022 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції Вдовичинський А.В.

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 47