Дата документу 29.06.2022 Справа № 317/35/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/35/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Сакоян Д.І. Провадження № 22-ц/807/1077/22 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Маловічко С.В.

Гончар М.С

суддів: Подліянової Г.С.

за участі секретаря: Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 12 січня 2022 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа,

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа.

В поданні зазначав, що на виконанні у нього перебуває зведене виконавче провадження № 59661891, до складу якого входять виконавчі провадження № 63469034, № 61132685, № 59659416, № 59654359. На час звернення до суду з поданням загальний розмір заборгованості боржника ОСОБА_1 за виконавчим провадженням становить

3 792 410,85 грн. Постанови про відкриття виконавчих проваджень направлені на адресу боржника, що вказані у виконавчому документі, рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Станом на теперішній час боржник жодного разу не зв`язався до приватного виконавця. Згідно відповіді Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області від 20.10.2021 ОСОБА_1 був документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 14.08.2017, орган видачі 2311. З моменту видачі виконавчого листа по справі № 317/35/16-ц від 10.11.2016 боржник виїжджає за кордон, що підтверджується довідкою Державної прикордонної служби № 78906944 від 30.04.2020, а саме перетин державного кордону з 07.10.2019 по 11.10.2019. Перетин державного кордону вказує на можливість задоволення вимог кредитора за рахунок грошових коштів, які боржником витрачаються на відпочинок поза межами України.

В поданні вказується, що рішення не виконується й за рахунок коштів, оскільки боржником не використовуються банківські рахунки (картки), що підтверджується довідкою, згенерованою в АСВП від 30.04.2020, 13.05.2021, 28.10.2021, 14.12.2021, 24.12.2021.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області № 317/35/16-ц від 12.01.2022р. подання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога Олександра Сергійовича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа, задоволено.

Тимчасово обмежено боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобов`язань у зведеному виконавчому провадженні № 59661891 з виконання наступних виконавчих документів:

-у виконавчому проваджені № 63469034 з примусового виконання виконавчого листа № 317/2973/17, виданого 24.07.2019 Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості на загальну суму 89 693,43 грн.;

-у виконавчому провадженні № 61132685 з примусового виконання виконавчого листа № 317/2973/17, виданого 24.07.2019 Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат по сплаті судового збору у розмірі 448,70 грн.;

-у виконавчому провадженні № 59659416 з примусового виконання виконавчого листа № 317/35/16-ц, виданого 10.11.2016 Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 4 217 583,78 грн.;

-у виконавчому провадженні № 59654359 з примусового виконання виконавчого листа № 317/2680/19, виданого 08.10.2020 Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат по сплаті судового збору у розмірі 384,20 грн.;

Задовольняючи подання приватного виконавця Сколибога О.С., суд першої інстанції виходив із того, що

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати, та постановити нове судове рішення у справі.

Узагальненими доводами скарги є те, що факт ухилення його як боржника у зведеному виконавчому провадженні не був доведений приватним виконавцем, оскільки він не отримував жодної постанови від приватного виконавця про відкриття виконавчих проваджень, і тому не був обізнаний про їх існування. Крім того, зазначає, що він виконував і виконує на тепер рішення суду щодо стягувача ОСОБА_3 , сплачуючи йому періодично, коли має наявні гроші, заборгованість. Оскільки законом передбачено обмеження у праві виїзду за кордон лише у разі, якщо буде доведено ухилення боржника в такий спосіб від виконання рішення суду, що цьому буде сприяти його виїзд за кордон, то у цій справі такий захід застосовано до нього безпідставно, а тому суд небгрунтовано позбавив його певних прав.

05травня 2022 року приватний виконавець Сколибог О.С. подав до суду відзив на

апеляційну скаргу, у якому заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив у

задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились до суду апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судові гарантії законності виконавчого провадження та захисту прав його учасників полягають у тому, що до юрисдикції суду віднесено вирішення низки питань, які мають значення для виконання рішень суду та інших юрисдикційних органів, зокрема, таким є питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст.. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування, але може бути обмежена у цьому праві у випадках, установлених законом.

У відповідності до вимог статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення, що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

За приписами п. 19 ч. 3 статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звернутись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням.

Аналогічні положення містяться у пункті 5 статті 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, у зв`язку з чим і здійснюється примусове виконання.

Отже, за змістом наведених норм підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є його ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, яке полягає у вчиненні боржником дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду.

Встановлено, що ОСОБА_1 є боржником у зведеному виконавчому провадженні № 59661891 перед стягувачем в особі ОСОБА_3 , до складу якого входять чотири виконавчих провадження:

- виконавче провадження № 63469034 з примусового виконання виконавчого листа № 317/2973/17, виданого 24.07.2019 Запорізьким районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості на загальну суму 89 693,43 грн.;

- виконавче провадження № 61132685 з примусового виконання виконавчого листа № 317/2973/17, виданого 24.07.2019 Запорізьким районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат по сплаті судового збору у розмірі 448,70 грн.;

- виконавче провадження № 59659416 з примусового виконання виконавчого листа № 317/35/16-ц, виданого 10.11.2016 Запорізьким районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 4 217 583,78 грн.;

- виконавче провадження № 59654359 з примусового виконання виконавчого листа № 317/2680/19, виданого 08.10.2020 Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат по сплаті судового збору у розмірі 384,20 грн.

Постановами від 25.07.2019р., від 26.07.2019р., від 03.11.2020р., від 03.02.2020р. приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.Ю. відкриті вказані виконавчі провадження.

За наданими приватним виконавцем Сколибогом В.О. копіями матеріалів зведеного виконавчого провадження встановлено, що у всіх виконавчих листах було зазначено адресу боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 ( а.с. 8-12).

Саме за цією адресою приватним виконавцем спрямовувалась ОСОБА_1 всі документи, що приймались ним у виконавчих провадженнях, зокрема, постанови про відкриття усіх чотирьох виконавчих проваджень, про що свідчать супровідні листи, списки згрупованих поштових відправлень, поданих у відділення поштового зв`язку, згідно з якими постанови надсилались рекомендованими листами, як це й передбачено ЗУ «Про виконавче провадження», на яких міститься печатка Укрпошти з відповідною датою ( а.с. 13-29, 32-34).

Приватним виконавцем Сколибогом О.С. було з`ясовано також інші можливі адреси, у яких може перебувати боржник ОСОБА_1 , зокрема: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_1 , куди продубльовано відправлення постанов про відкриття виконавчого провадження, а також всі інші постанові виконавчого провадження, про що також складені списки згрупованих поштових відправлень, поданих в відділення поштового зв`язку, які проштамповані печаткою Укрпошти (а.с. 30-31, 82-94).

Отже, приватним виконавцем дотримано вимоги ЗУ «Про виконавче провадження» з направлення постанов боржнику за зазначеною у виконавчих листах адресою його постійного місця проживання, а також на всі інші відомі йому адреси боржника.

До того ж, приватним виконавцем було використано також спосіб повідомлення боржника ОСОБА_1 шляхом публікації оголошення у газеті «Урядовий кур`єр» ( а.с. 43).

Проте, знаючи достеменно, що існують рішення судів про стягнення з нього коштів у істотному розмірі на користь ОСОБА_3 , боржник ОСОБА_1 свідомо не отримував рекомендовані листи від державного виконавця, що є також свого роду ухиленням від виконання.

Суд правильно взяв до уваги та базував свою ухвалу на наявних вже під час існування виконавчих проваджень судових спорах між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з приводу майна, яке відповідач, попри заборони відчуження, штучно намагався вивести із свого володіння: продавши транспортний засіб, ініціюючи судові справи щодо поділу майна подружжя. Що і є свідченням небажання (а відтак і ухилення) від сплати заборгованості ОСОБА_3 , зокрема, шляхом погашення боргу за рахунок наявного майна ( а.с. 44-66).

За змістом відомостей ДФС України ОСОБА_1 не користується банківськими рахунками.

Державною прикордонною службою України на запит приватного виконавця № 78906944 від 30.04.2020р., було надано відповідь, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перетинав кордон з 07.10.2019р., звідки повернувся 11.10.2019р. ( а.с. 36, 37), тобто вже під час існування відкритих виконавчих проваджень № 59659416, 59654359.

Отже, суд правильно визнав, що грошові кошти на відпочинок за кордоном у боржника ОСОБА_1 є наявними, але погашати борг перед стягувачем він не намагається належним чином.

Надавши вказаним обставинам і зібраним у справі доказам належну оцінку, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про наявність підстав вважати, що боржник ОСОБА_1 саме ухиляється від виконання рішення суду.

Викладені у апеляційній скарзі обставини щодо необізнаності про виконавчі провадження є формальними, оскільки ухилення вже відбувається шляхом спеціального неотримання будь-якої кореспонденції від приватного виконавця на усіх адресах протягом тривалого часу, намагання увести майно від стягнення в будь-який спосіб. І за оцінкою апеляційного суду ці обставини дійсно є такими, що свідчать про ухилення боржника.

Оскільки поняття «ухилення» є оціночним та в кожній конкретній справі підлягає встановленню, то не може бути будь-якої рекомендації при з`ясуванні цих обставин, наведеної у інших справах. А тому посилання ОСОБА_1 на теоретичні висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду, не є врахуванням правових позицій у розумінні статті 263 ЦПК України для цієї справи, де сукупність зібраних доказів наразі вказує на наявність ознак і факту ухилення.

Щодо не зазначення судом в ухвалі про зобов`язання, до виконання яких до боржника застосовано обмеження у праві виїзду за кордон, то вказані ствердження не відповідають дійсності, оскільки судом чітко визначено, що вказаний обмежувальний захід застосовуюється до погашення заборгованості у всіх чотирьох виконавчих провадженнях.

Те, що він виконує рішення суду добровільно, сплачуючи деколи невеликі суми, не свідчить про виконання рішення суду належним чином. Так, боржником перераховано стягувачу у 2018р. 1000 грн., у 2019р. 1500 грн., у 2021р. 1000 грн., у 2022р. 500 грн. ( а.с. 120-123), тобто всього 4000 грн., в той час як сума боргу становить 3 792 410,85 грн. Отже, стягувач потерпає від такого «добровільного виконання», та не може захиститись і у виконавчому провадженні, маючи набувші чинності судові рішення, через дії боржника з нехтування самого факту існування виконавчого провадження.

Зважаючи на все вище наведене, колегія вважає оскаржувану ухвалу законною, обґрунтованою та справедливою, а скаргу боржника безпідставною. Тому відповідно до вимог статті 375 ЦПК України скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 12 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 01 липня 2022 року.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Гончар М.С.

Подліянова Г.С.