ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4806/22
провадження № 2-о/753/213/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Котвицького В.Л.

за участю секретаря судових засідань: Яценка Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити обмежувальний припис на строк шість місяців стосовно кривдника - ОСОБА_2 , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

- заборонити ОСОБА_2 перебувати за адресою реєстрації ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 та за адресою її фактичного проживання: АДРЕСА_2 та іншої можливої адреси перебування (проживання) заявника;

- заборонити наближатися ближче ніж на 500 метрів до місця навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

- заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Заява мотивована тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з березня 2000 року по вересень 2014 року. Від вказаного шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розлучення сторони намагались декілька разів відновити стосунки, однак під час спільного проживання з ОСОБА_2 останній постійно підіймав на ОСОБА_1 руку, висловлювався нецензурною лайкою, завдавав їй тілесних ушкоджень, внаслідок чого остання декілька разів писала зачви в поліцію, але після його вмовлянь і обіцянок виправитися забирала заяви назад.

Постійні побиття з боку ОСОБА_2 стали підставою розриву відносин, втім він все рівно не залишає ОСОБА_1 у спокої: весь час її переслідує, ходить за нею на роботу, приїздить додому до її батьків, весь час телефонує та пише смс-повідомлення.

Так, в ніч з 08 лютого на 09 лютого 2022 року колишнім чоловіком ОСОБА_2 за місцем їхнього спільного проживання, ОСОБА_1 було нанесено тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, а саме: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мізку, подряпини шиї, гематоми передньої грудної стінки, лівого плеча, обох гомілок. Тілесні ушкодження ОСОБА_2 наносив потерпілій протягом декількох годин, залякував її, погрожував фізичною розправою, психологічно знущався над нею (принижував її гідність, висловлювався на адресу останньої нецензурною лексикою), потерпіла відчула, крім фізичних страждань, страх за своє життя, приниження честі та гідності, нікчемність свого існування.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив відносно колишньої дружини домашнє насилля, яке виразилось у формі фізичного та психологічного насилля.

ОСОБА_1 09.02.2022 звернулась з заявою про скоєння відносно неї правопорушення до відділу поліції №2 (м.Ірпінь) Бучанського районного управління поліції ГУ НП в Київській області.

За наслідком скоєного, сектором дізнання вказаного управління поліції було розпочате кримінальне провадження №0000223 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 вважає, що вонає особою, яка зазнала домашнього насильства у формі фізичного та психологічного насильства, у зв`язку з чим була змушена звернутись до суду із вказаною заявою.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07.06.2022 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами окремого провадження, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Представник заявника в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про відкладення розгляду справи, однак судом причини неявка представника визнано не поважними.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Кривдник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд розглядає справу не пізніше 72 годин після надання заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Враховуючи скорочені строки розгляду заяви про видачу обмежувального припису, специфіку характеру та предмету правовідносин, які складаються між заявником та заінтересованою особою, необхідності оцінки ризиків для життя і здоров`я учасників таких правовідносин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності кривдника.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до частини другої та третьої статті 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; наречені; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); дід (баба) та онук (онука); прадід (прабаба) та правнук (правнучка); вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); рідні брати і сестри; інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник; у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування.

Порядок видачі судом обмежувального припису визначається ЦПК України (частина восьма статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Відповідно до статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; 2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"; 3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків"; 4) опікуном, органом опіки та піклування в інтересах недієздатної особи, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Пунктом 3 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 . За вказаною адресою заявник проживає разом зі своїм сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом досліджено такі докази: ОСОБА_1 , в черговий раз ставши жертвою домашнього психологічного та фізичного насилля з боку ОСОБА_2 , зверталась з заявою-повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, що підтверджується талонами - повідомленнями єдиного обліку ЄО №2968 від 09.02.2022, витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, довідками з медичних закладів.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі № 756/3859/19 (провадження N 61-11564св19) зроблено висновок, що "враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях".

На підставі установлених судом обставин, суд вважає, що наведені заявницею фактичні та правові підстави в сукупності з доданими до заяви доказами дозволяють суду дійти висновку про обґрунтованість вимог заявниці, можливість їх задоволення та необхідність вжиття відповідних заходів реагування, визначених законом.

Також судом приймаються до уваги та проведено оцінку ризиків (вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення) у поведінці кривдника ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 .

Статтею 8 Конвенції гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Виходячи із змісту даного права, воно включає існування, як негативних так і позитивних обов`язків держави, які невід`ємні від реальної "поваги" до приватного та сімейного життя (пункт 78 рішення Європейського Суду у справі "Мамчур проти України").

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України").

Окрім цього, оцінюючи загальну пропорційність будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, потрібно ретельно оцінювати низки факторів.

Суд вважає, що вчинене обмеження на 6 місяців надасть можливість зацікавленій особі зрозуміти, що він має поважно ставитись до заявника, не вчиняти жодних образ та не застосовувати будь-яку, навіть незначну фізичну силу. Така поведінка є недопустимою, оскільки значною мірою впливає на психіку заявника.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, суд відносить на рахунок держави.

Згідно вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 294, 350-1 - 350-8 ЦПК України, Законом України "Про запобіганню та протидію домашньому насильству", суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Встановити обмежувальний припис терміном на шість місяців стосовно громадянина ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом:

- заборони ОСОБА_2 перебувати за адресою реєстрації ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 та за адресою її фактичного проживання: АДРЕСА_2 та іншої можливої адреси перебування (проживання) заявника;

- заборони ОСОБА_2 наближатися ближче ніж на 500 метрів до місця навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

- заборони ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- заборони ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Про видачу обмежувального припису кривднику не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч.4 ст. 350-6 ЦПК України).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо (частина перша статті 355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Л. Котвицький