Житомирський апеляційний суд
17 лютого 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого - судді Трояновської Г.С.
суддів: Павицької Т.М., Борисюка Р.М.,
з участю секретаря судового засідання Ляшук М.В.,
Постановою Житомирського апеляційного суду від 13 січня 2022 року апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - Давиденка Віктора Віталійовича та представника ОСОБА_3 - Касянчука Сергія Вікторовича залишено без задоволення.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 28 жовтня 2021 року залишено без змін.

31.01.2022 на адресу Житомирського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Давиденка В.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі, в якій він просить вирішити питання про стягнення витрат на правничу допомогу.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та її представники адвокати Давиденко В.В. та Кузьмін Д.Л. не з`явились, згідно поданого клопотання просили розглянути справу за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат Касянчук С.В. у судове засідання також не з`явились, адвокат Касянчук С.В. подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а тому відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правничу допомогу сторони, апеляційна скарга якої була відхилена.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява представника ОСОБА_1 - адвоката Давиденка В.В. підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із положеннями частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України).

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції представник позивача надав акт приймання-передачі послуг № 10-2 від 17 грудня 2021 року та квитанцію від 17 грудня 2021 про оплату послуг на суму 10000 грн. (а.с. 152, 153).

Вказаним актом адвокатом Давиденком В.В. визначено обсяг та вартість наданих позивачу послуг із надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, а саме: написання апеляційної скарги - 4000 грн., написання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 - 5000 грн., участь в судовому засіданні - 1000 грн.

Як встановлено вище, судовим рішенням прийнятим апеляційним судом у даній справі, апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - Давиденка Віктора Віталійовича та представника ОСОБА_3 - Касянчука Сергія Вікторовича залишено без задоволення.

Оскільки, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в її інтересах адвокатом Давиденком В.В., залишено без задоволення, колегія суддів не вбачає правових підстав для стягнення понесених позивачем витрат на написання адвокатом вказаної скарги.

Так само судова колегія не вбачає підстав для стягнення у повному обсязі витрат, понесених у зв`язку із участю адвоката в судовому засіданні, враховуючи, що обидві апеляційні скарги було залишено без задоволення.

Тому, з урахуванням принципу пропорційності, суд вважає за можливе стягнути зі сторони відповідача на користь позивача 500 грн. витрат, пов`язаних із участю представника в судовому засіданні.

Що ж стосується витрат ОСОБА_1 , пов`язаних із написанням її представником відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , то колегія суддів виходить з таких міркувань.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

А тому, враховуючи, що підготовка цієї справи до розгляду в суді апеляційної інстанції не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, враховуючи час, витрачений на підготовку процесуальних документів, колегія суддів вважає за можливе стягнути із відповідача на користь позивача 2500грн. понесених нею витрат із написання представником відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 .

З огляду на наведене загальна сума понесених витрат на правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 складає 3000,00 грн.

Керуючись ст. 270, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_1 - Давиденка Віктора Віталійовича задовольнити частково.

Ухвалити додаткове судове рішення у справі 295/12756/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3000,00 грн. понесених витрат на правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17.02.2022.

Головуючий Судді