Справа № 342/213/22
Провадження № 2/342/286/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано - Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Матієк І.П.

з участю:

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городенка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - служба в справах дітей та соціального захисту Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_2 , та просить ухвалити судове рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; судові витрати віднести за рахунок відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є уродженкою та жителькою с.Чернелиця. Її батьками є: ОСОБА_2 , 1970 року народження та ОСОБА_3 , 1968 року народження, які перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.10.1995 р. до 07.03.2012 р. Розглядаючи справу про розірвання шлюбу між батьками позивача, судом вирішено залишити неповнолітніх дітей на проживання з матір`ю. Позивач є наймолодшою дочкою в сім`ї, всього їх троє: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Мати позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 570. Після її смерті, позивач залишилася проживати із бабусею (по маминій лінії) - ОСОБА_6 та старшим братом - ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 (змінено з №4), що доводиться інформацією, наданою Чернелицькою селищною радою. Саме ці особи є найріднішими для позивача, вони піклуються про стан її здоров`я, забезпечують належний рівень побуту, цікавляться навчанням та особистим життям. Фактично, з серпня 2021 року й по сьогодні позивач перебуває під їхньою опікою, що підтверджується Актом обстеження матеріально-побутового рівня життєдіяльності неповнолітніх за місцем проживання. В цей же час тато позивача (відповідач по справі) не приймає жодної участі в її житті. Він не піклується про позивача, про її фізичний і духовний розвиток; не спілкується із нею взагалі. Від наведених обставин позивачу важко, неприємно, обідно, все це негативно впливає на її психоемоційний стан. ОСОБА_1 не отримує від батька ніякої уваги з 2012 року, він не приїжджає до неї, на її телефонні дзвінки не відповідає. Причиною розірвання шлюбу батьків позивача була його протиправна поведінка. ОСОБА_2 зловживав спиртними напоями, а в стані алкогольного сп`яніння вчиняв психологічне та фізичне насильство в сім`ї. Все це відбувалося в присутності дітей, вони плакали, просили не робити такого. ОСОБА_3 дуже часто зверталася за допомогою до працівників правоохоронних органів, але в більшості відкликала свої звернення. Після припинення шлюбно-сімейних відносин ОСОБА_2 остаточно припинив спілкування із позивачем. На даний час (після смерті мами) відношення тата до дочки не змінилося, він й надалі не бажає налагодити із нею, як з дитиною, стосунки. Всупереч нормам законодавства, ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дочки ОСОБА_7 . Він не цікавиться життям позивача, станом її здоров`я, не відвідує її ні вдома, ні в школі, що підтверджується характеристикою з навчального закладу від 13.12.2021. Наведені обставини свідчать виключно про одне - відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_7 . Питання щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно неповнолітньої ОСОБА_7 розглядалося на виконкомі Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Дослідивши всі документи та пояснення членів сім`ї позивача, 21 вересня 2021 року прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11 травня 2022 року відкрито провадження у даній цивільній справі та залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - службу в справах дітей та соціального захисту Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності. Позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - служби в справах дітей та соціального захисту Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься рішення Виконавчого комітету Чернелицької селищної ради № 35 від 21.09.2021 "Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні до його дочки ОСОБА_1 ", в якому виконком просить розгляд справи проводити без участі третьої сторони: Служби у справах дітей та соціального захисту Чернелицької селищної ради.

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено.

Вислухавши в судовому засіданні позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 164 Сімейного кодексу України визначений виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, а саме: мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 28 березня 2006 року Чернелицькою селищною радою Городенківського району Івано-Франківської області доводиться, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що в Книзі реєстрації народжень 28.03.2006 зроблено відповідний актовий запис за № 4, її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У матеріалах справи міститься копія постанови Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 13.01.2012 по справі № 905/59/2012, в мотивувальній частині якої зазначено, що з матеріалів справи, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, рапорту, письмових пояснень ОСОБА_3 вбачається, що 02.01.2012 року близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у центрі смт. Чернелиця знаходився у п`яному вигляді, при зустрічі з ОСОБА_3 , почав обзивати її нецензурними та образливими словами і вдарив два рази палицею по нозі, спричинивши їй фізичну біль.

Рішенням Городенківського районного суду від 07 березня 2012 року по справі № 905/220/2012, що 19 березня 2012 року набрало законної сили, розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що зареєстрований 28.10.1995 року у виконкомі Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 12; дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 залишено проживати з матір`ю ОСОБА_3 .

Матір позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 53 років в смт. Чернелиця Коломийського району Івано-Франківської області, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 11.08.2021.

Згідно повідомлення Городенківської міської ради № 861 від 10.05.2022, отриманого на запит суду, за даними реєстру територіальної громади відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрований по АДРЕСА_2 .

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , з 19.02.2007 зареєстрована по АДРЕСА_1 , що стверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої 03.07.2020 Чернелицькою селищною радою Городенківського району Івано-Франківської області.

Довідкою № 946, виданою 13.12.2021 виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області доводиться, що ОСОБА_5 , 2003 р.н., ОСОБА_1 , 2006 р.н. зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1 (бувша назва АДРЕСА_3 ).

ОСОБА_5 , 2003 р.н., ОСОБА_1 , 2006 р.н. входять до складу сім`ї баби ОСОБА_6 , 1936 р.н., що стверджується довідкою № 98, виданою 23.02.2022 виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області.

Копією акту обстеження матеріально-побутового рівня життєдіяльності неповнолітніх за місцем проживання від 31 серпня 2021 року доводиться, що умови проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , учениця 10 класу Чернелицької ЗОШ І-ІІІ ст., проживає по АДРЕСА_1 , задовільні, відношення бабусі, сестри, брата до неї нормальні, позитивного характеру, сімейних конфліктів, спорів немає, санітарно-гігієнічні норми в задовільному стані. Брат обстежуваної - ОСОБА_9 працює в місцевій агрофірмі «Прикарпаття», сестра ОСОБА_10 - оформлена по догляду за бабусею ОСОБА_6 . ОСОБА_1 забезпечена одягом, взуттям, підручниками.

Як вбачається із характеристики, виданої 13.12.2021 Чернелицькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів, ОСОБА_11 за період навчання в шкоді зарекомендувала себе старанною ученицею. На уроках уважна, активна, має добре розвинену пам`ять, систематично виконує домашні завдання. Програмний матеріла засвоює на високий та достатній рівні знань. До виконання шкільних доручень ставиться сумлінно. Таня весела, товариська, дисциплінована, самостійна, не піддається чужому впливу. Користується повагою серед однокласників. Має багато друзів, виконує вказівки класного керівника, ставиться з повагою до вчителів. У зв`язку зі смертю матері, дівчинка на даний час проживає зі старшим братом, сестрою та бабусею. Зі слів рідних, батько ОСОБА_12 не навідується до дитини, не цікавиться її навчанням та життям. Брат належно піклується про ОСОБА_13 , відповідально ставиться до виховання та навчання дитини, постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, систематично відвідує батьківські збори та шкільні заходи. Допомагає дівчинці морально та фізично, створює всі житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини. Він не тільки цікавиться її успіхами, але й справами класу. У сім`ї дівчинка отримує багато любові та уваги та відповідає тим же, пілкується про рідних та в усьому допомагає їм.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , який є рідним братом позивача, суду показав, що їх батько ОСОБА_12 не допомагає їм, коштів не надає, їх життям не цікавиться з 2012 року. Батьки розлучилися, мама сама виховувала їх. Мама померла, батько і далі їм не допомагає.

Свідок ОСОБА_14 , який є рідним братом ОСОБА_3 , рідним дядьком позивача, суду показав, що відповідач дітьми не цікавиться, жодної допомоги не надає з часу розлучення. Дітей виховувала мама. Вони намагалися з відповідачем поговорити, але він не йде на контакт.

Рішенням виконавчого комітету Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області № 35 від 21.09.2021 р., з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, вирішено за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя с.Котиківка Коломийського району Івано-Франківської області, батьківських прав по відношенню до дитини: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , для того, щоб брат неповнолітньої - ОСОБА_5 , 2003 р.н. в подальшому зміг отримати опіку над нею, та в повній мірі представляти її інтереси. Підстав не приймати до уваги дане рішення у суду немає, оскільки воно ґрунтується на доказах, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, якщо вони за станом свого психічного здоров`я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку.

Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

За приписами ст.7 Сімейного кодексу України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В ході розгляду справи встановлено, що відповідач, маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки, завідомо, навмисно ухиляється від їх виконання у відношенні неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 : не піклується про здоров`я дитини, її фізичний і духовний розвиток, навчання, виховання, не дбає про харчування, медичний догляд, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її повноцінного розвитку. Вищевказані факти відповідачем не спростовані. ОСОБА_12 нехтує своїми батьківськими обов`язками відносно дочки ОСОБА_7 . За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, судом визнається таким, що підлягає задоволенню, при визнанні його відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Водночас суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" позивачем не справлявся судовий збір за подання даної позовної заяви. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки судом задоволено позов, то з відповідача слід стягнути до державного бюджету судовий збір в розмірі, передбаченому пп.2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 992,40 грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 150, 155, 164-166 СК України, керуючись ст.ст. 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя с. Котиківка Коломийського району Івано-Франківської областістосовно його дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителя с. Котиківка Коломийського району Івано-Франківської області до державного бюджету судовий збір в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто два гривні 40 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Позивач ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 - АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору -Служба в справах дітей та соціального захисту Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області.

Повне судове рішення складене 04.07.2022.

Суддя: Федів Л. М.