ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1068/22 Справа № 216/3339/19 Суддя у 1-й інстанції - КУЗНЕЦОВ Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року м.Кривий Ріг

справа № 216/3339/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Остапенко В.О.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Бадалян Н.О.

сторони:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2021 року, яке ухвалено суддею Кузнецовим Р.О. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного тексту рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.02.2019 року в мережі Інтернет на персональній сторінці профілю користувача соціальної мережі «Фейсбук» та «Інстаграм» ОСОБА_3 було розміщено інформацію наступного змісту: «Увага!!! Максимальний репост!!! Всім доброго вечора! Вчора 16 лютого 2019 року о 17.50 на мене було вчинено замах на вбивство. Невідомий мені чоловік прямо в салоні краси на АДРЕСА_1 , різким рухом вилив мені в обличчя 0,5 л речовини зеленого кольору (імовірно діамантову зелень), внаслідок чого я отримала хімічний опік 1 ступеня. Його останніми словами були: «Віддайте дзеркала». Ситуація та замовлення таких дій йде на вимогу замовника ОСОБА_5 НОМЕР_1 , власниці Beauty clinic Dr. Dana та її чоловіка ОСОБА_6 (співробітника поліції). Вони з моїм громадянським чоловіком не змогли домовитися по роботі. Були погрози і були прямі заздалегідь заплановані неправомірні дії. Вчора в УВС за адресою: АДРЕСА_2 , заяву вийшов складати її чоловік ОСОБА_2 . Він був на чергуванні. Представник нашої доблесної поліції. І в нашій розмові йшлося про дзеркала при інших оперативних працівниках. Загрози від його друзів та кумів не припиняються на адресу мого громадянського чоловіка і мене досі. Тепер вони загрожують дітям! Поліція тягне справу та не чує мого заклику про допомогу. Скажіть, люди добрі! Хто мені може допомогти в цій ситуації? Як мені захистити себе та своїх дітей, якщо поліція не діє? Прості люди, як я, беззахисні у такій ситуації. Цей пост я пишу на випадок, якщо зі мною щось трапиться. Якщо, як завжди, бабло і зв`язки візьмуть гору над відповіддю за скоєне. Прошу максимальний репост. У подібній ситуації та несправедливості може опинитися кожен. Прошу не бути байдужим та підтримати мене. Я прикріпила погрози, аудіозапис дзвінка, що входить мені в наступному пості, на випадок якщо зі мною щось трапиться… я щодня живу в страху».

Зазначена інформація розміщена у відкритому доступі та є доступною для перегляду колу осіб, які додані у друзі на сторінці відповідача. Позивачі вважають, що текстовий матеріал, який був розміщений відповідачем на її персональних сторінках в соціальних мережах «Фейсбук» та «Інстаграм» містив інформацію про них, із зазначенням номеру телефону та місця роботи, що завдає шкоди їхній честі, гідності та діловій репутації. Вказаною інформацією їм було завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних переживаннях з приводу публікації, зобов`язанням її спростовувати перед оточуючими, у тому числі перед колегами по роботі, що призвело до порушення звичайного ритму життя позивачів.

На підставі наведеного вище позивачі просили суд визнати недостовірною та такою, що порушує їх честь, гідність і ділову репутацію інформацію, викладену ОСОБА_3 17.02.2019 року у соціальній мережі «Фейсбук» та «Інстаграм» наступного змісту: «Вчора 16 лютого 2019 року о 17.50 на мене було вчинено замах на вбивство. Невідомий мені чоловік прямо в салоні краси на АДРЕСА_1 , різким рухом вилив мені в обличчя 0,5 л речовини зеленого кольору (імовірно діамантову зелень), внаслідок чого я отримала хімічний опік 1 ступеня. Його останніми словами були: «Віддайте дзеркала». Ситуація та замовлення таких дій йде на вимогу замовника ОСОБА_7 НОМЕР_1 , власниці Beauty clinic Dr. Dana та її чоловіка ОСОБА_6 (співробітника поліції). Вони з моїм громадянським чоловіком не змогли домовитися по роботі. Були погрози і були прямі заздалегідь заплановані неправомірні дії. Вчора в УВС за адресою: АДРЕСА_2 , заяву вийшов складати її чоловік ОСОБА_2 . Він був на чергуванні. Представник нашої доблесної поліції. І в нашій розмові йшлося про дзеркала при інших оперативних працівниках. Загрози від його друзів та кумів не припиняються на адресу мого громадянського чоловіка і мене досі. Тепер вони загрожують дітям!».

Зобов`язати відповідача спростувати зазначену інформацію, шляхом розміщення на своїй сторінці на веб-сайтах « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та «Інстаграм» наступного змісту: «Визнати інформацію, викладену мною 17.02.2019 року на моїй сторінці «Фейсбук» та «Інстаграм» недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 та ОСОБА_2 » в десятиденний термін після набрання судовим рішенням законної сили.

Стягнути з відповідача на користь позивачів моральну шкоду за поширення зазначеної інформації по 50 000 грн на кожного.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачів, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог позивачів.

Апелянт зауважує на тому, що поширена відповідачем та розміщена у відкритому доступі інформація є доступною для перегляду колу осіб, які додані у друзі на сторінці відповідача. Позивачі вважають, що текстовий матеріал, який був розміщений відповідачем на її персональних сторінках в соціальних мережах «Фейсбук» та «Інстаграм» містить інформацію про них, із зазначенням номеру телефону та місця роботи, що завдає шкоди їхній честі, гідності та діловій репутації, при цьому інформація містить твердження, та не містить оціночного судження із застосуванням словосполучень «можливо», «у мене склалося враження», «на мою думку», «схоже на те», «мені здається», тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що вказана інформація є припущення та оціночним судженням відповідача.

Крім того апелянт зауважує, що згідно постанови слідчого Св Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області Трофимова В.І. кримінальне провадження № 0000313 від 17.02.2019 року за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України, було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, що свідчить про відсутність будь-яких доказів вчинення кримінального правопорушення позивачами проти відповідача.

Також апелянт зауважує на тому, що поширеною відповідачем неправдивою, принижуючою честь та гідність позивачів інформацією, їм було завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних переживаннях з приводу публікації, зобов`язанням її спростовувати перед оточуючими, у тому числі перед колегами по роботі, що призвело до порушення звичайного ритму життя позивачів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на думку представника відповідача, апеляційну скаргу представника позивачів просить залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_4 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_8 в режимі відеоконференції, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 17.02.2019 року в мережі Інтернет на персональній сторінці профілю користувача соціальної мережі «Фейсбук» та «Інстаграм» ОСОБА_3 було розміщено інформацію наступного змісту: «Увага!!! Максимальний репост!!! Всім доброго вечора! Вчора 16 лютого 2019 року о 17.50 на мене було вчинено замах на вбивство. Невідомий мені чоловік прямо в салоні краси на АДРЕСА_1 , різким рухом вилив мені в обличчя 0,5 л речовини зеленого кольору (імовірно діамантову зелень), внаслідок чого я отримала хімічний опік 1 ступеня. Його останніми словами були: «Віддайте дзеркала». Ситуація та замовлення таких дій йде на вимогу замовника ОСОБА_5 НОМЕР_1 , власниці Beauty clinic Dr. Dana та її чоловіка ОСОБА_6 (співробітника поліції). Вони з моїм громадянським чоловіком не змогли домовитися по роботі. Були погрози і були прямі заздалегідь заплановані неправомірні дії. Вчора в УВС за адресою: АДРЕСА_2 , заяву вийшов складати її чоловік ОСОБА_2 . Він був на чергуванні. Представник нашої доблесної поліції. І в нашій розмові йшлося про дзеркала при інших оперативних працівниках. Загрози від його друзів та кумів не припиняються на адресу мого громадянського чоловіка і мене досі. Тепер вони загрожують дітям! Поліція тягне справу та не чує мого заклику про допомогу. Скажіть, люди добрі! Хто мені може допомогти в цій ситуації? Як мені захистити себе та своїх дітей, якщо поліція не діє? Прості люди, як я, беззахисні у такій ситуації. Цей пост я пишу на випадок, якщо зі мною щось трапиться. Якщо, як завжди, бабло і зв`язки візьмуть гору над відповіддю за скоєне. Прошу максимальний репост. У подібній ситуації та несправедливості може опинитися кожен. Прошу не бути байдужим та підтримати мене. Я прикріпила погрози, аудіозапис дзвінка, що входить мені в наступному пості, на випадок якщо зі мною щось трапиться… я щодня живу в страху».

Звертаючись до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди позивачі посилались на те, що повідомлена відповідачем ОСОБА_3 та розміщена у відкритому доступі у соціальній мережі «Фейсбук» та «Інстаграм» про те, що «Вчора 16 лютого 2019 року о 17.50 на мене було вчинено замах на вбивство. Невідомий мені чоловік прямо в салоні краси на АДРЕСА_1 , різким рухом вилив мені в обличчя 0,5 л речовини зеленого кольору (імовірно діамантову зелень), внаслідок чого я отримала хімічний опік 1 ступеня. Його останніми словами були: «Віддайте дзеркала». Ситуація та замовлення таких дій йде на вимогу замовника ОСОБА_7 НОМЕР_1 , власниці Beauty clinic Dr. Dana та її чоловіка ОСОБА_6 (співробітника поліції). Вони з моїм громадянським чоловіком не змогли домовитися по роботі. Були погрози і були прямі заздалегідь заплановані неправомірні дії. Вчора в УВС за адресою: АДРЕСА_2 , заяву вийшов складати її чоловік ОСОБА_2 . Він був на чергуванні. Представник нашої доблесної поліції. І в нашій розмові йшлося про дзеркала при інших оперативних працівниках. Загрози від його друзів та кумів не припиняються на адресу мого громадянського чоловіка і мене досі. Тепер вони загрожують дітям!» є доступною для перегляду колу осіб, які додані у друзі на сторінці відповідача та вказана інформація є такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію позивачів. При цьому у зв`язку з розміщенням відповідачем вказаної вище інформації, яка порушує честь, гідність та ділову репутацію позивачів, їм було завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних переживаннях з приводу публікації, зобов`язанням її спростовувати перед оточуючими, у тому числі перед колегами по роботі, що призвело до порушення звичайного ритму життя позивачів.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивачів суд першої інстанції виходив з того, що поширену відповідачем інформацію не можна витлумачити як таку, що містить фактичні дані, отже не є фактичним твердженням, а є припущенням, оціночним судженням відповідача щодо особи позивачів та їх причетності до випадку, що стався з ОСОБА_3 , отже, ця інформація не може вважатися такою, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію позивачів, оскільки оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Згідно із ч. 1 ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі ст. 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідно положень ч. 1 ст. 200 ЦК України, інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі.

Статтею 1 Закону України «Про інформацію» встановлено, що під інформацією розуміється будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді, під документом - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.

Статтею 5 Закону України «Про інформацію» визначено, що кожна особа має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про інформацію» визначено, що право на інформацію охороняється законом. Згідно з ч. 2 наведеної статті ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Разом з тим, статтею 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації.

Згідно ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Разом із тим, відповідно до ст.32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації .

Згідно роз`яснень, викладених у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача, поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співвжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі Постанова) відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Згідно з п.12 Постанови, належним відповідачем, у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет, є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи, яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

У пункті 6.5. Постанови Великої Палати Верховного Суду 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18, провадження № 12-110гс19, зроблено висновок, що «належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи, яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Аналогічний правовий висновок висловив Верховний Суд в Постанові від 30 вересня 2019 року, справа № 742/1159/18 та Постанові від 18 грудня 2019 року, справа № 742/286/17.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» встановлено, що відповідно до частини другої ст. 471 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Фактичне твердження - це логічна побудова та викладення певного факту чи групи фактів. Факт - це явище об`єктивної дійсності, конкретні життєві обставини, які склалися у певному місці та часі за певних умов. Враховуючи те, що факт, сам по собі, є категорією об`єктивною, незалежною від думок та поглядів сторонніх осіб, то його відповідність дійсності може бути перевірена та встановлена судом.

Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судової практиці у справах про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», враховуючи положення статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі ЄСПЛ), суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року; далі - Конвенція) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права, а також враховувати роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року N 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу і дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

У рішенні Європейського Суду з прав Людини Лігенс проти Австрії (12/1984/84/131), Страсбург, 8 липня 1986 року, зазначено, що свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 Конвенції, свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

На думку Європейського Суду з прав Людини, слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна.

Також з цього питання Європейський Суд з прав Людини висловився в рішеннях по справі Хіндісайд проти Об`єднаного королівства від 7 грудня 1996 року та Де Хаес і Жизельс проти Бельгії від 24 лютого 1997 року.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 47-1 Закону України «Про інформацію», оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості і ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень.

Наявність фактів може бути продемонстрована, у той час як достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу довести правдивість оціночного судження виконати неможливо, і така вимога порушує свободу вираження думки як таку, а вона є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції (рішення ЄСПЛ у справах «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria) від 8 липня 1986 року, п. 46, Series A, № 103, рішення у справі «Обершлік проти Австрії (№ 1)» (Oberschlick v. Austria) (no. 1)), п. 63).

Питання про класифікацію затвердження як факту або оціночного судження підпадає, в першу чергу, під сферу свободи розсуду національних органів влади, зокрема, національних судів. Однак, навіть в тому випадку, коли твердження є оціночним судженням, необхідна наявність достатніх фактичних підстав для його підтвердження, за відсутності яких воно буде надмірним (рішення ЄСПЛ у справі Ліндон, Очаковські-Лоран і Жюлі проти Франції», п. 55; Jerusalem v.Austria, no. 26958/95, п. 43).

Як вбачається із матеріалів справи, 17.02.2019 року в мережі Інтернет на персональній сторінці профілю користувача соціальної мережі «Фейсбук» та «Інстаграм» ОСОБА_3 було розміщено інформацію наступного змісту: «Увага!!! Максимальний репост!!! Всім доброго вечора! Вчора 16 лютого 2019 року о 17.50 на мене було вчинено замах на вбивство. Невідомий мені чоловік прямо в салоні краси на АДРЕСА_1 , різким рухом вилив мені в обличчя 0,5 л речовини зеленого кольору (імовірно діамантову зелень), внаслідок чого я отримала хімічний опік 1 ступеня. Його останніми словами були: «Віддайте дзеркала». Ситуація та замовлення таких дій йде на вимогу замовника ОСОБА_5 НОМЕР_1 , власниці Beauty clinic Dr. Dana та її чоловіка ОСОБА_6 (співробітника поліції). Вони з моїм громадянським чоловіком не змогли домовитися по роботі. Були погрози і були прямі заздалегідь заплановані неправомірні дії. Вчора в УВС за адресою: АДРЕСА_2 , заяву вийшов складати її чоловік ОСОБА_2 . Він був на чергуванні. Представник нашої доблесної поліції. І в нашій розмові йшлося про дзеркала при інших оперативних працівниках. Загрози від його друзів та кумів не припиняються на адресу мого громадянського чоловіка і мене досі. Тепер вони загрожують дітям! Поліція тягне справу та не чує мого заклику про допомогу. Скажіть, люди добрі! Хто мені може допомогти в цій ситуації? Як мені захистити себе та своїх дітей, якщо поліція не діє? Прості люди, як я, беззахисні у такій ситуації. Цей пост я пишу на випадок, якщо зі мною щось трапиться. Якщо, як завжди, бабло і зв`язки візьмуть гору над відповіддю за скоєне. Прошу максимальний репост. У подібній ситуації та несправедливості може опинитися кожен. Прошу не бути байдужим та підтримати мене. Я прикріпила погрози, аудіозапис дзвінка, що входить мені в наступному пості, на випадок якщо зі мною щось трапиться… я щодня живу в страху».

Зі змісту експертного висновку за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет вбачається, що на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 / її користувачем створено веб-сторінку: ІНФОРМАЦІЯ_3 , на якій інформаційна діяльність ведеться від імені користувача: «Юлия Кондратенко» (том 1 а.с.16-43).

При цьому, як вбачається із відзиву відповідача ОСОБА_3 на позовну заяву, відповідач вказує на те, що жодної інформації, яка б принижувала честь, гідність чи ділову репутацію позивачів вона не розповсюджувала, а намагалась лише досягти справедливості та покарати винних у скоєнні відносно неї злочину, що свідчить про те, що інформація, яку просять визнати позивачі недостовірною та такою, що порушує честь, гідність і ділову репутацію була розміщена саме відповідачем в мережі Інтернет на персональній сторінці профілю користувача соціальної мережі «Фейсбук» та «Інстаграм» ОСОБА_3 (том 1 а.с.90).

Аналізуючи інформацію, викладену 17.02.2019 року відповідачем по справі на своїй персональній сторінці профілю користувача соціальної мережі у соціальній мережі «Фейсбук» та «Інстаграм», яку позивачі просять визнати недостовірною та такою, що порушує честь, гідність і ділову репутацію, колегія суддів приходить до висновку, що інформація, поширена відповідачем ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 у соціальній мережі «Фейсбук» та «Інстаграм» наступного змісту: «Ситуація та замовлення таких дій йде на вимогу замовника ОСОБА_5 НОМЕР_1 , власниці Beauty clinic Dr. Dana та її чоловіка ОСОБА_6 (співробітника поліції)» носить стверджувальний характер, має на меті формування негативного образу позивачів та причетності їх до вчинення кримінального злочину та завдає шкоди їх діловій репутації та не є оціночним судженням відповідача, оскільки містить конкретну недостовірну інформацію відносно того, що ОСОБА_9 НОМЕР_1 , власниця Beauty clinic Dr. Dana та її чоловік ОСОБА_10 (співробітника поліції) причетні до організації замаху на вбивство відповідача, тому підлягає визнанню недостовірною із зобов`язанням відповідачів її спростувати, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги представника позивачів заслуговують на часткову увагу.

Інша, викладена відповідачем ОСОБА_3 на своїй персональній сторінці профілю користувача соціальної мережі у соціальній мережі «Фейсбук» та «Інстаграм» інформація, яку позивачі просять визнати недостовірною та такою, що порушує честь, гідність і ділову репутацію, наступного змісту: «Вчора 16 лютого 2019 року о 17.50 на мене було вчинено замах на вбивство. Невідомий мені чоловік прямо в салоні краси на АДРЕСА_1 , різким рухом вилив мені в обличчя 0,5 л речовини зеленого кольору (імовірно діамантову зелень), внаслідок чого я отримала хімічний опік 1 ступеня. Його останніми словами були: «Віддайте дзеркала». Вони (в контексті висловленої інформації - позивачі ОСОБА_11 ) з моїм громадянським чоловіком не змогли домовитися по роботі» колегія суддів не може витлумачити як таку, що містить фактичні дані, отже не є фактичним твердженням, а є припущенням, оціночним судженням відповідача про те, що позивачі причетні до випадку, що стався з ОСОБА_3 16 лютого 2019 року та припущенням того, що такі дії невідомого чоловіка мали місце саме через непорозуміння між чоловіком відповідача та позивачем ОСОБА_2 . Отже, ця інформація не може вважатися такою, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію позивачів, оскільки оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

При цьому інформація викладена відповідачем щодо того, що «Були погрози і були прямі заздалегідь заплановані неправомірні дії. Вчора в УВС за адресою: АДРЕСА_2 , заяву вийшов складати її чоловік ОСОБА_2 . Він був на чергуванні. Представник нашої доблесної поліції. І в нашій розмові йшлося про дзеркала при інших оперативних працівниках. Загрози від його друзів та кумів не припиняються на адресу мого громадянського чоловіка і мене досі. Тепер вони загрожують дітям!» не може бути визнана недостовірною та такою, що порушує честь, гідність і ділову репутацію позивачів, оскільки питання щодо наявності погроз та запланованих неправомірних дій, питання щодо можливих неправомірних дій співробітників поліції мають розглядатися в рамках кримінального провадження № 0000313 від 17.02.2019 року за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України, а не в рамках даного цивільного спору. При цьому закриття вказаного кримінального провадження зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, не позбавляє відповідача, як потерпілої, оскаржити постанову про закриття провадження по справі задля можливості встановлення винної особи у вчиненні кримінального правопорушення, яке мало місце 16 лютого 2019 року о 17.50 годині та можливості встановлення наявності чи відсутності погроз на адресу відповідача, наявності чи відсутності запланованих неправомірних дій та встановлення наявності чи відсутності можливих неправомірних дій співробітників поліції при розслідуванні вказаного кримінального провадження.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню (стаття 280 ЦК України).

Відповідно до ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно п. 6 абз. 6 п. 919 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року за № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної чи моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У даному ж випадку інформація висловлена відповідачем на адресу позивачів є такою, що виходить за межі загальноприйнятих моральних норм, тобто порушує особисті немайнові права позивачів, що призвело до заподіяння їм моральної шкоди.

Враховуючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення, керуючись принципами розумності, виваженості та справедливості колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь кожного з позивачів моральної шкоди в розмірі по 1 000 грн.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивачів підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про часткове задоволення позовних вимог позивачів, а саме: визнання недостовірною та такою, що порушує честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 та ОСОБА_2 інформацію, викладену ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 у соціальній мережі «Фейсбук» та «Інстаграм» наступного змісту: «Ситуація та замовлення таких дій йде на вимогу замовника ОСОБА_5 НОМЕР_1 , власниці Beauty clinic Dr. Dana та її чоловіка ОСОБА_6 (співробітника поліції)», зобов`язання ОСОБА_3 , в десятиденний термін після набрання судовим рішенням законної сили, спростувати інформацію наступного змісту: «Ситуація та замовлення таких дій йде на вимогу замовника ОСОБА_5 НОМЕР_1 , власниці Beauty clinic Dr. Dana та її чоловіка ОСОБА_6 (співробітника поліції)» шляхом розміщення на своїй сторінці на веб-сайтах « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та «Інстаграм» інформації наступного змісту: «Визнати інформацію, викладену мною 17.02.2019 року на моїй сторінці «Фейсбук» та «Інстаграм» наступного змісту: «Ситуація та замовлення таких дій йде на вимогу замовника ОСОБА_5 НОМЕР_1 , власниці Beauty clinic Dr. Dana та її чоловіка ОСОБА_6 (співробітника поліції)» недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 та ОСОБА_2 », стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 1 000 грн. та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 шкоди в розмірі 1 000 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог позивачів слід відмовити.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України , у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог позивачів з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 192 грн. 10 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 900 грн., на користь позивача ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 900 грн., пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2021 року скасувати на ухвалити нове рішення по справі.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати недостовірною та такою, що порушує честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_1 та ОСОБА_2 інформацію, викладену ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 у соціальній мережі «Фейсбук» та «Інстаграм» наступного змісту: «Ситуація та замовлення таких дій йде на вимогу замовника ОСОБА_5 НОМЕР_1 , власниці Beauty clinic Dr. Dana та її чоловіка ОСОБА_6 (співробітника поліції)».

Зобов`язати ОСОБА_3 , в десятиденний термін після набрання судовим рішенням законної сили, спростувати інформацію наступного змісту: «Ситуація та замовлення таких дій йде на вимогу замовника ОСОБА_5 НОМЕР_1 , власниці Beauty clinic Dr. Dana та її чоловіка ОСОБА_6 (співробітника поліції)» шляхом розміщення на своїй сторінці на веб-сайтах « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та «Інстаграм» інформації наступного змісту: «Визнати інформацію, викладену мною 17.02.2019 року на моїй сторінці «Фейсбук» та «Інстаграм» наступного змісту: «Ситуація та замовлення таких дій йде на вимогу замовника ОСОБА_5 НОМЕР_1 , власниці ІНФОРМАЦІЯ_5 та її чоловіка ОСОБА_6 (співробітника поліції)» недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1 000 (одна тисяча) грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1 000 (одна тисяча) грн. моральної шкоди.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 192 (сто дев`яноста дві) грн. 10 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 900 (дев`ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 900 (дев`ятсот) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 липня 2022 року.

Головуючий:

Судді: