Провадження № 2/522/2448/22
РІШЕННЯ

Іменем України

29 червня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Тофан Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м.Одеси 04 серпня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, яка направлена засобами поштового зв`язку 26 липня 2021 року.

Позивач просить, з врахуванням уточнення до позовної заяви від 14.12.2021 року, стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини, будучи вагітною у твердій грошовій сумі в розмірі 21 530, 50 гривень одноразово; Стягнути з відповідача 3 000, 00 гривень на утримання дружини, але не менше в розмірі 50% від мінімальної заробітної плати до досягнення новонародженого сина трьохрічного віку.

В обґрунтування позову зазначено, що з Відповідачем перший шлюб уклала 29.09.2010 року. Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син ОСОБА_3 . Однак даний шлюб був розірваний судом. Проте згодом сторони примирились та почали проживати разом та в цей час Позивач завагітніла вдруге і ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився другий син ОСОБА_4 . 14 січня 2021 року сторони вдруге зареєстрували шлюб. На момент звернення до суду спільний син ОСОБА_4 проживає разом з позивачем. Відповідач знову залишив сім`ю та не виконує свої батьківські та чоловічі обов`язки в повному обсязі. Фактично сімейні відносини із відповідачем припинені з квітня 2021 року. Сторони проживають окремо.

Позивач зазначає, що не може забезпечити належний рівень життя дитини. Такий рівень Позивач не може забезпечувати, тому батько який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти з усіх видів заробітку (доходу). На даний час Відповідач отримує пенсію, як інвалід 3 групи (інвалідність в наслідок війни). Розмір таких доходів Позивачу невідомо і чи є ще додаткові доходи також.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

14 грудня 2021 року від Позивача до суду надійшла уточнення до позовної заяви.

11 січня 2022 року від Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що Відповідач з вимогами та обгартуванням категорично не погоджується. Зазначив, що сплачує аліменти на підставі рішення суду на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з 20.04.2015 року та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також 16 липня 2021 року рішенням суду з Відповідача було стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_5 в розмірі 3 000,00 гривень з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 30.07.2021 року і до досягнення повноліття сина ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідно станом на день подачі відзиву, на виконання вищезазначених рішень, а також додатково, Відповідач сплачує на користь своєї дружини близько 6 000, 00 гривень.

Також зазначив, що ніде не працює, є інвалідом 3 групи, а відтак єдиним джерелом доходу є пенсія, з якої Відповідач перераховує своїй дружині на утримання спільних неповнолітніх дітей в середньому 6 000,00 гривень щомісяця. Тому не має можливості надавати для ОСОБА_1 матеріальну допомогу.

Щодо вимоги про стягнення на користь Позивача аліментів на її утримання будучи вагітною у твердій грошовій сумі в розмірі 21 530,50 гривень одноразовим платежем, Відповідач зазначив, що під час спільного проживання та під час другої вагітності у Позивача жодних претензій, втому числі і матеріального характеру не було. Також зазначив, що право вимоги у Позивача було тільки під час вагітності та припинилось після народження дитини. У зв`язку з вищевикладеним, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

10 лютого 2022 року від представника Позивача до суду надійшла відповідь на відзив. Зазначено, що в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу між сторонами. Також надала до суду розрахунок заборгованості зі сплати аліментів встановленої відносно ОСОБА_2 зі сплати аліментів на спростування твердження Відповідача про відсутність заборгованості по аліментам.

В судовому засіданні 24 травня 2022 року, яке відбулось в режимі відеоконференції, представник Позивача адвокат Зуєва А.І. позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач та його представник заперечували, зазначили про необґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

06 червня 2022 року від представника Позивача до суду надійшло клопотання про долучення доказів.

29 червня 2022 року ввід представника Відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності.

В судове засідання 29 червня 2022 року з`явився представник Позивача адвокат Зуєва А.І., яка позов підтримала та просила задовольнити. Інші учасник справи в судове засідання не з`явились, сповіщались належним чином.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви та не заперечується Відповідачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 29.09.2010 року зареєстрували шлюб, заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.02.2014 року шлюб між сторонами розірвано.

В матеріалах справи є рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 червня 2015 року по справі № 522/8075/15-ц відповідно до якого позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання спільного сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 20.04.2015 року та досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судом встановлено, що з 14 січня 2021 року сторони повторно зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_1 , яке видано 14 січня 2021 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 20 листопада 2020 року виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Батьком зазначено ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 .

В матеріалах справи є рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2021 року по справі № 522/14359/21 відповідно до якого позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень, з урахуванням індексації, щомісячно, починаючи з 30.07.2021 року і до досягнення повноліття сина ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 18 квітня 2022 року по справі № 521/22070/21 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб зареєстрований 14 січня 2021 року Малиновським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 38, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 розірвано.

Як вбачається з позовної заяви та не заперечується Відповідачем по справі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Звертаючись з позовом, Позивач зазначав, що не може забезпечити належний рівень життя ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , оскільки Позивач не працює та знаходиться у відпустці по догляду за сином ОСОБА_7 , а батько який є працездатним, зможе сплачувати аліменти з усіх видів заробітку (доходу).

Статтею 75 Сімейного кодексу України визначено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно із частиною 2, 4 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

За змістом ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Стаття 85 Сімейного кодексу України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Звертаючись з позовом Позивач просив стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини, будучи вагітною у твердій грошовій сумі в розмірі 21 530, 50 гривень одноразово; Стягнути 3 000, 00 гривень на її утримання, але не менше в розмірі 50% від мінімальної заробітної плати до досягнення новонародженого сина трьохрічного віку.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ОСОБА_6 отримує пенсію, як інвалід 3 групи (інвалідність в наслідок війни), що підтверджується поясненнями Відповідача та пенсійним посвідченням № НОМЕР_4 .

Інших доказів матеріального становища платника аліментів до суду не було надано.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги те, що Відповідач сплачує аліменти на утримання дітей на підставі рішення суду, відсутність доказів регулярного, не мінливого доходу, наявність у Відповідача інвалідності 3 групи в наслідок війни, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір аліментів на утримання дружини у сумі 3 000, 00 гривень є завищеним та необґрунтованим.

Проте, враховуючи обов`язок батька утримувати як матір дитини, так і саму дитину, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років аліментів у розмірі 1000 грн. щомісячно, враховуючи, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що він за будь-яких обставин позбавлений можливості надавати матеріальну допомогу дружині у вказаному розмірі.

Виходячи зі встановлених доказів, фактичних обставин справи та вищевказаних норм матеріального права, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років аліментів у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини, будучи вагітною у твердій грошовій сумі в розмірі 21 530, 50 гривень одноразово, суд зазначає наступне.

Як вбачається з позовної заяви, Позивач зазначила, що після першого розлучення, вона продовжувала кохати свого колишнього чоловіка та не залишала надію на його повернення до сім`ї. Великим щастям було для позивача повернення Відповідача, який просив вибачення, що залишив Позивача із сином в скрутному становищі та у важкі часи. Під час спільного проживання, Позивач вдруге завагітніла. З ОСОБА_6 . Позивач дійшов порузумінння і у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 .

Як встановлено судом, сторони 14 січня 2021 року уклали вдруге шлюб, а фактично сімейні відносини з Відповідачем припинені з квітня 2021 року. Сторони проживають окремо.

Також, як зазначає Позивач у своїй позовній заяві, з часу залишення сім`ї Відповідач припинив надавати будь-яку допомогу на утримання Позивача під час вагітності, хоча мав таку можливість, оскільки він фактично є фізично здоровий та працездатний.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд зазначає, що Позивач суперечить сама собі, оскільки як було встановлено ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 (сторони на той час проживали разом та у них було порузуміння). А з квітня 2021 року сторони почали проживати окремо та Відповідач припинив надавати будь-яку допомогу на утримання Позивача.

З огляду на вищевикладене, суд критично відноситься до твердження Позивача, що Відповідач під час вагітності не надавав грошову допомогу.

Також суд приймає до уваги, що під час вагітності Позивача, остання не зверталась до суду з вимогами про стягнення аліментів під час вагітності.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дружини, будучи вагітною у твердій грошовій сумі в розмірі 21 530, 50 гривень одноразово є необґрунтованою.

Таким чином, судом з`ясовані всі обставини, що мають значення для правильного вирішення спору та оцінені належність, допустимість, достовірність наявних у справі доказів кожного окремо й у їх сукупності.

У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 гривень.

Керуючись ст.ст. 75, 79, 80, 84, 85, 180 - 182, 184, 191 СК України, ст.ст. ст.ст. 9, 10, 12, 18, 141, 263-265, 353, 354, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання дружини у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень, щомісячно, починаючи з 26 липня 2021 року до досягнення дитиною трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_10 .

В інішій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь держави судовий збір в сумі 908 гривень.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано та складено 04 липня 2022 року.

Суддя Чернявська Л.М.