Справа № 167/228/22
Номер провадження 2/167/178/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Требика В.Б.,

з участю:

секретаря судового засідання Артюха В.В.,

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третьої особи, яка не заявляє самостійних

вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , яка діє в своїх та інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

До суду звернулися ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в своїх та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з позовом до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про визнання права власності на майно по ј частини за кожним будинку з господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 (далі будинок АДРЕСА_1 ) в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 .

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , який є чоловіком позивача ОСОБА_1 , батьком позивача ОСОБА_2 та неповнолітніх ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . Після його смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить зокрема будинок АДРЕСА_1 із господарськими будівлями та спорудами. Заповіту ОСОБА_6 не складав. Спадкоємцями за законом є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і неповнолітні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які проживали та були зареєстровані разом із спадкодавцем до дня його смерті. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на будинок АДРЕСА_1 позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Павлюк Р.П., однак їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на це майно. Оскільки позивачі позбавлені можливості оформити свої спадкові права на вказаний будинок з господарськими будівлями та спорудами, тому вимушені звертатися до суду.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали повністю, давали пояснення близькі за змістом до обгрунтувань позову. Крім цього, позивач ОСОБА_1 вказувала на те, що у 2002 році одружилась із ОСОБА_6 і з того часу проживали разом на АДРЕСА_1 . Пізніше народились діти ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і до смерті ОСОБА_6 усі разом проживали за вказаною адресою, де й було зареєстроване її та дітей місце проживання.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява від голови Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про розгляд справи у відсутності їх представника, проти позовних вимог не заперечують.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 не заперечувала проти позовних вимог. Зазначила, що померлий ОСОБА_6 є її сином, з яким до 2000 року вона проживала у будинку АДРЕСА_1 . Однак, одружившись у тому році, ОСОБА_3 переїхала у м. Рожище в будинок чоловіка, де й зареєструвала своє місце проживання. Із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6 , а також із позовною заявою про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, не зверталась. Інших спадкоємців першої черги, окрім неї, дружини ОСОБА_1 та дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 немає.

Суд, заслухавши пояснення позивачів та третьої особи, дослідивши та оцінивши письмові докази, які наявні в матеріалах справи, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК).

Згідно із копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_6 .

У копіях свідоцтв про народження серій НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ,

НОМЕР_4 батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , записані ОСОБА_6 і ОСОБА_1 .

Копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 підтверджено, що

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 .

Відповідно до копії довідки Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 26 липня 2021 року № 1161 ОСОБА_6 до дня смерті проживав та був зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_1 і синами ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Заповіт від імені ОСОБА_6 виконкомом Мильської сільської ради не посвідчувався. До складу спадкового майна входить будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, що належить спадкодавцю ОСОБА_6 .

З копії спадкової справи № 44/2013 вбачається, що 4 червня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Рожищенського районного нотаріального округу Павлюк Р.П. із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6 . Крім ОСОБА_1 є й інші спадкоємці: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Відомості про заповіти, спадкові договори ОСОБА_6 відсутні (інформаційна довідка зі Спадкового реєстру № 34181988 від 5 червня 2013 року).

Положеннями частин 1, 3 ст. 1268 ЦК визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, у встановлений цивільним законодавством строк ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 прийняли спадщину за законом після померлого ОСОБА_6 , оскільки вони постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявляли про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Постановою приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Павлюк Р.П. від 10 лютого 2022 року № 34/02-31 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на це майно.

За таких обставин, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 позбавлені можливості отримати свідоцтва про право власності на спадкове майно будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спірне нерухоме майно.

У виписці з погосподарської книги, сформованої Рожищенською міською радою Луцького району Волинської області 15 липня 2021 року № 1134, значиться про те, що згідно із записом в погосподарській книзі (особовий рахунок № НОМЕР_6 ), померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 був головою домогосподарства на АДРЕСА_1 (рік побудови будинку 1969 рік, загальна площа 72,6 м2, житлова площа 45,6 м2).

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно із частинами 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня

2013 року, визнаються дійсними за однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого

2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом.

Тобто, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

З огляду на наведене, судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_6 на праві приватної власності.

Згідно з копією технічного паспорта на будинок з господарськими будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 (виготовленого 23 червня 2021 року) загальна площа приміщень будинку складає

72,6 м2, житлова 45,6 м2.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , яка діє своїх та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , а тому необхідно визнати за ними право власності на житловий будинок, а саме по ј частки за кожним, в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК судові витрати слід залишити за позивачами, так як про це заявили позивачі в судовому засіданні.

Керуючись статтями 4, 10, 12, 27, 77, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , яка діє в своїх та інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності по ј частки за кожним, в праві власності на житловий будинок, загальною площею

72,6 м2, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на

АДРЕСА_1 , набуте в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Сплачений судовий збір залишити за позивачами.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення: 7 липня 2022 року.

Позивачі:

ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 );

ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ).

Відповідач: Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області (місцезнаходження: Волинська область, м. Рожище, вул. Незалежності, 60, ідентифікаційний код юридичної особи 04333268).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_3 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_9 ).

Суддя: В.Б. Требик