Справа №760/5138/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2022 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Фареник А.О.

представника позивача- ОСОБА_1

представника відповідача - Хохлова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватної фірми «Нессе-Україна», 3-і особи: ОСОБА_3 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 36 224, 86 гр. шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце з вини 3-ї особи ОСОБА_3 , та 20 000, 00 гр. в відшкодування моральної шкоди.

Посилається в позові на те, що 11 жовтня 2019 року о 12 год. 10 хв. по просп. Валерія Лобановського, 56 в м. Києві, водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом «Toyota Highlander», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ПФ «Нессе-Україна», скоїла зіткнення з транспортним засобом «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить йому.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, відтак йому було завдано матеріальної та моральної шкоди.

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року винною у дорожньо-транспортній пригоді визнано третю особу ОСОБА_3 .

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Toyota Highlander» д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована відповідно до Полісу ОСЦПВВНТЗ АМ/6886542, виданого ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група».

Згідно акту виконаних робіт та Гарантійного талону №2 від 09.01.2020 витрати на відновлювальний ремонт та складові частини автомобіля марки «Honda CR-V», д/н НОМЕР_2 склали 48 662, 33 гр.

Згідно акту виконаних робіт та Гарантійного талону №42 від 09.01.2020 витрати на відновлювальний ремонт та складові частини автомобіля марки «Honda CR-V», д/н НОМЕР_2 склали 36 224, 86 гр.

Таким чином, загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу склала 84 887, 19 гр.

За результатами розгляду заяви про виплату страхового відшкодування, страховик сплатив страхове відшкодування у розмірі 48 662, 33 гр., (страхове відшкодування з урахуванням зносу).

Згідно касового чеку №273950 від 09 січня 2020 року сплатив вартість ремонту транспортного засобу «Honda CR-V», д.н.з НОМЕР_2 в розмірі 36 224, 86 гр.

На момент ДТП третя особа ОСОБА_3 перебувала з ПФ «Нессе-Україна» у трудових відносинах і на момент ДТП виконувала трудові обов`язки, відповідно відповідальність за заподіяну шкоду в результаті ДТП має нести саме ПФ «Нессе-Україна».

З урахуванням цього, на підставі ст.1194 ЦК України, просить стягнути з відповідача, як власника транспортного засобу, з вини працівника якого мала місце дорожньо-транспорта пригода, різницю між розміром завданої йому шкоди та виплаченою сумою страхового відшкодування в розмірі 36 224, 86 гр.

Крім того, просить стягнути з відповідача 20 000, 00 гр. в відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу протягом тривалого часу зазнавав незручностей, обумовлених необхідністю проведення ремонту пошкодженого майна, а також через звернення до суду.

Відмічає, що загальна вартість роботи адвоката склала 8 000, 00 гр., 2 000, 00 гр. витрат на проведення експертизи та 253. 80 гр. витрат на виклик завдавача шкоди.

З урахуванням цього, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 04 березня 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу та 3-м особам копію позовної заяви з додатками.

01 червня 2021 року надійшов відзив відповідача, у якому останній проти позову заперечує.

Посилається на те, що фірма має нести матеріальну відповідальність лише в разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди та зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), якщо розмір шкоди буде становити більше ніж 130 000, 00 гр.

Зазначає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Наголошує на тому, що позивач та його представник не надали суду належних та допустимих доказів неможливості відшкодування страховою компанією повної суми спричиненої матеріальної шкоди.

Лише в разі доведення шкоди в розмірі більше 130 000, 00 гр. позивач вправі пред`являти позов до ПФ «Нессе-Україна» на різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, оскільки, відповідальність ПФ «Нессе-Україна» застрахована і ліміт відповідальності не вичерпано.

Окрім цього, зазначає, що позивач належним чином не довів, куди, за що і кому він сплатив 36 224, 86 гр.

Згідно доданої до позову копії чеку від 09 січня 2020 року вказана сума сплачена на адресу СТО ДМІ HONDA, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Однак, згідно актів виконаних робіт № 2 та № 42 від 09 січня 2020 року, виконавцем робіт є фізична особа-підприємець ОСОБА_4 .

Відмічає, що на станції технічного обслуговування офіційного представника виробника автомобілів HONDA не може здійснювати будь-які ремонтні роботи ФОП ОСОБА_4 .

Також позивач не надав доказів кінцевого утримувача сплаченого ПАТ «Страхова «Українська страхова група» часткового страхового відшкодування в сумі 48 662, 33 гр.

Вважає, що вказана обставина ставить під сумнів належність наданих позивачем доказів позивачем ремонту автомобіля в розмірі 36 224, 86 гр., про стягнення якого він звернувся до суду через один рік та два місяці після перерахування коштів незрозумілому адресату за невідомі послуги.

Щодо моральної шкоди зазначив, що відповідно до ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», моральну шкоду у розмірі 5 відсотків страхової виплати також має виплатити саме страховик.

Відмічає, що позивач не навів належних доказів для обґрунтування вказаної ним суми моральної шкоди, а його посилання на необхідність користування автомобілем, як інваліду, тривалий ремонт автомобіля, відмова в добровільному порядку відшкодувати заподіяну йому шкоду, вважає обманом та намаганням ввести суд в оману.

Окрім цього, повністю заперечує стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000, 00 гр., оскільки вважає їх розмір надмірно завищеним.

Враховуючи вищевикладене, просить відмовити у задоволенні позову.

15 червня 2021 року до суду надійшли пояснення третьої особи-1, у яких підтримав відзив відповідача та заперечує проти позову.

Посилається на те, що згідно із наданим страховиком протоколом-узгодженням про розмір страхової виплати від 06 листопада 2019 року між страховиком та позивачем досягнуто згоду про розмір страхового відшкодування і результаті ДТП в розмірі 48 662, 33 гр. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні 70%.

З моменту виплати узгодженої потерпілим та страховиком суми страхового відшкодування, що не перевищує встановленого ліміту, зобов`язання вважається виконаним та припиненим відповідно.

Просить відмовити в задоволенні позову.

17 червня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач посилається на те, що у разі, якщо вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу є нижчою від ліміту відповідальності страховика, страховик виплачує потерпілому оцінену вартість ремонту з урахуванням зносу.

Різницю сплачує особа відповідальна за збиток.

Вважає, що позиція відповідача є такою, що не відповідає чинному законодавству та суперечить ст. 1194 ЦК України.

Стверджує, що при фактичному здійсненні ремонту автомобіля, розмір збитків визначається саме на підставі документів, які підтверджують реально понесені витрати, а не на підставі звіту, який є лише попередньою можливою оцінкою таких витрат.

Вважає, що твердження відповідача про те, що він належним чином не довів куди і на що він сплатив 36 224, 14 гр., є хибними, оскільки згідно копії чеку від 09 січня 2020 року сума коштів сплачена на адресу СТО ДМІ HONDA, яке ФОП ОСОБА_4 на підставі договору оренди нежитлового приміщення та обладнання № 02/20 орендує.

Щодо моральної шкоди зазначає, що є людиною з інвалідністю, тому транспортний засіб є вкрай необхідним для його пересування, а у зв`язку із ушкодженням майна він протягом тривалого часу зазнавав незручностей.

Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити позов.

Ухвалою від 29 червня 2021 року суд перейшов до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

05 липня 2021 року до суду надійшли заперечення на пояснення третьої особи.

Зазначає, що категорично не погоджується з позицією третьої особи ОСОБА_3 та вважає її такою, що направлена на уникнення від відповідальності.

Вважає, що третя особа плутає (та ототожнює) поняття страхового відшкодування та матеріального збитку.

Стверджує, що страхове відшкодування сплачується на підставі ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який передбачає вирахування зносу, але ці відносини стосуються виключно страховика та потерпілого.

Окрім цього, зазначає, що вина третьої особи ОСОБА_3 підтверджується постановою суду, а тому вбачається наявність винних дій та причинно-наслідкового зв`язку між протиправним діянням та настанням наслідків.

Наголошує на тому, що відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди.

Просить позов задовольнити у повному обсязі.

01 вересня 2021 року до суду надійшли пояснення третьої особи - ПрАТ» СК`Українська страхова група».

Зазначає, що 04 грудня 2018 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ПП «Нессе-Україна» був укладений Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6886542, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водіїв, що експлуатують автомобіль «ТОЙОТА», д.н.з. НОМЕР_1 .

11 жовтня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ТОЙОТА», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_3 та транспортного засобу «ХОНДА», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_5

11 жовтня 2019 року до ПАТ «СК «Українська страхова група» звернулось ПФ «Нессе-Україна» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

15 жовтня 2019 року до ПАТ «СК «Українська страхова група» звернувся ОСОБА_5 з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та поясненнями про обставини настання ДТП.

22 жовтня 2019 року на виконання вимоги ст. 34 Закону України «Про обов`язкове врахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» представником ПАТ «СК «Українська страхова група» у присутності ОСОБА_5 було проведено огляд транспортного засобу транспортного засобу «ХОНДА», д.н.з. № НОМЕР_2 , у зв`язку з чим було складено Протокол технічного огляду КТЗ, які було підписано сторонами без жодних заперечень та зауважень.

01 листопада 2019 року до ПАТ «СК «Українська страхова група» звернувся ОСОБА_2 з заявою про відшкодування вартості послуг евакуатора

06 листопада 2019 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_2 було досягнуто згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування та відповідно підписано протокол-узгодження про розмір страхового відшкодування.

11 листопада 2019 року ПАТ «СК «Українська страхова група» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 48 662, 33 гр., та відшкодування вартості послуг евакуатора в розмірі 670,00 гр.

Вважає, що таким чином ПАТ «СК «Українська страхова група» виконало свої зобов`язання перед потерпілою особою за укладеним полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6886542 в повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві.

Третя особа ОСОБА_3 та її представник після оголошеної в справі перерви в судове засдання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином.

Про причини неяки суд не повідомили, а тому суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.

Представник третьої особи-2 просить розглядати справу в його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, збереження або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2019 року о 12 год. 10 хв. по просп. Валерія Лобановського, 56 в м. Києві мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій зіткнулися транспорні засоби: «Toyota Highlander», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням 3-ї особи ОСОБА_3 , та «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням позивача.

Автомобіль «Toyota Highlander», д.н.з. НОМЕР_1 належить ПФ «Нессе-Україна», в момент ДТП ним керувала третя особа ОСОБА_3 , яка перебувала в трудових відносинах з ПФ «Нессе-Україна».

Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2019 року винною у дорожньо-транспортній пригоді визнано третю особу ОСОБА_3

/ а.с. 10 /

Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України бставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Таким чином, вина 3-ї особи ОСОБА_3 в дорожньо-транспортній пригоді за наявності вище приведеної постанови суду, доказуванню не підлягає.

Встановлено також, що цивільно-правова відповідальність ПФ «Нессе-Україна», як власника транспортного засобу «Toyota Highlander», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПАТ «СК «Українська страхова група».

Відповідно до умов договору страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000, 00 гр.

06 листопада 2019 року між позивачем та ПАТ «СК «Українська страхова група» був підписаний протокол-узгодження про розмір страхового відшкодування, за яким сторони погодили суму страхового відшкодування.

Сторони погодили та визнали, що розмір страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку становить 48 662, 33 гр.

Пунктом 4 Акту позивач підтвердив, що після одержання страхового відшкодування будь-яких претензій матеріального та нематеріального характеру до ПАТ «СК «Українська страхова група» він не має і подальшому мати не буде.

Платіжним дорученням № 27083 від 11 листопада 2019 року ПАТ «СК «Українська страхова група» перерахувала узгоджену суму страхового відшкодування ФОП ОСОБА_4 .

Згідно касового чеку №273950 від 09 січня 2020 року позивач сплатив вартість ремонту транспортного засобу «Honda CR-V», д.н.з НОМЕР_2 в розмірі 36 224, 86 гр.

/ т.1, а.с. 14; 187 - 191; 200 - 201 /

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Таким чином, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, суди на підставі статті 1194 ЦК України постановляють стягнути з винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на користь потерпілої особи різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як зазначено вище, ліміт відповідальності страховика відповідача - ПАТ «СК «Українська страхова група» становить 130 000, 00 гр.

Розмір завданих позивачці збитків пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини 3-ї особи ОСОБА_3 ліміту відповідальності не перевищує.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Враховуючи викладене, узгодження позивачем суми страхового відшкодування з ПАТ «СК «Українська страхова група», страхування відповідачем цивільно-правової відповідальності, як власника транспортного засобу «Toyota Highlander», д.н.з. НОМЕР_1 , в ПАТ «СК «Українська страхова група», підстави для покладення на відповідача відповідальності по відшкодуванню завданої позивачу пошкодженням транспортного засобу шкоди, відсутні.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Виходячи із наведених норм права, шкода (в тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП, з вини водія, який виконував трудові обов`язки та керував автомобілем, що належить роботодавцю, на відповідній правовій підставі, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Виходячи з викладеного вище, обставин порушення прав позивача пошкодженням майна, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на його користь 2 000,00 гр. в відшкодування моральної шкоди.

З урахуванням данного правового обгрунтування суд не приймає до уваги твердження представника відповідача щодо того, що і в частині відшкодування моральної шкоди перед позивачем, як потерпілою особою, має нести відповідальність страхова компанія, якою застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 979, 1166, 1167, 1172, 1187, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватної фірми «Нессе-Україна» / адреса: 45630 Волинська область, Луцький район, с.Княгининок, вул.Фальківська, 1, / на користь ОСОБА_2 / АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 / 2 000, 00 гр. в відшкодування моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 05 липня 2022 року.

Суддя Л.А. Шереметьєва