КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 761/10145/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/5640/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Мальцева Д.О., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та визнання інформації недостовірною, стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності, ганьбить честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_1 , а саме інформацію, розповсюджену ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на службовій нараді за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с. Циблі, урочище «В`юнище» між ТОВ «МАКПАУ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ» та ТОВ «БК «БІЛДЕКС», про те, що з вини ОСОБА_1 акти виконаних робіт по договору генпідряду від 09 січня 2019 року № 10-01/19 складаються за завищеною ціною ніж є насправді, а на різницю ОСОБА_1 будує собі будинки, які потім продає та повідомлення відповідача, що « ОСОБА_3 строят дачи…оплатил акт и появилась дача»; інформацію, розповсюджену ОСОБА_2 в електронному листі від 11 березня 2021 року про те, що ОСОБА_1 з використанням свого службового становища вчиняє тиск на ОСОБА_4 для подачі ним показань свідка такого змісту: « Данный показания были составлены со слов ОСОБА_4 под давлением с Вашей стороны при использовании служебного положения. Давление связано с возможностью Вами влиять на оплаты по сервисному обслуживанию ООО «СК «БИЛДЕКС», с которой заключен договор на сервисное обслуживание»;

- зобов`язати відповідача спростувати на найближчій службовій нараді між ТОВ «МАКПАУ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ» та ТОВ «БК «БІЛДЕКС» після набрання рішенням суду законної сили інформацію, шляхом здійснення усного повідомлення позивачу наступного змісту: «Мною, ОСОБА_2 12 січня 2021 року на службовій нараді за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с. Циблі, урочище «В`юнище» між ТОВ «МАКПАУ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ» та ТОВ «БК «БІЛДЕКС» розповсюджено інформацію стосовно ОСОБА_1 про те, що з його вини акти виконаних робіт по договору генпідряду від 09 січня 2019 року № 10-01/19 складаються за завищеною ціною ніж є насправді, а на різницю ОСОБА_1 будує собі будинки, які потім продає, а також мої слова « ОСОБА_3 строят дачи…оплатил акт и появилась дача…». Повідомляю, що вказана інформація є недостовірною та не відповідає дійсності»;

- протягом двох робочих днів після набрання рішенням суду законної сили, недостовірну інформацію, шляхом направлення електронного листа на електронну пошту ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , і ОСОБА_4 наступного змісту: « Мною , ОСОБА_2 в електронному листі від 11 березня 2021 року розповсюджено інформацію про те, що ОСОБА_1 з використанням свого службового становища вчиняє тиск на ОСОБА_4 для подачі ним показань свідка такого змісту: « Данный показания были составлены со слов ОСОБА_4 под давлением с Вашей стороны при использовании служебного положения. Давление связано с возможностью Вами влиять на оплаты по сервисному обслуживанию ООО «СК «Билдекс», с которой заключен договор на сервисное обслуживание». Повідомляю, що вказана інформація є недостовірною та не відповідає дійсності»;

- стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1 000,00 грн. (т. 1 а.с. 1-11).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «БК «БІЛДЕКС» та ТОВ «МАКПАУ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ» укладено договір генпідряду від 09 січня 2019 року № 10-01/19, за яким генпрідяником ТОВ «БК «БІЛДЕКС» будується база відпочинку. Відповідач виступає контролером від замовника, а позивач є виконавчим директором ТОВ «МАКПАУ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ». Між генпрідрядником та замовником регулярно проходять службові наради з приводу ходу будівництва. При цьому, у відповідача з`явились претензії щодо ходу будівництва, остання вважає, що саме з вини позивача реалізація проєкта за договором генпідряду гальмується, а будівництво здійснюється з грубими порушеннями технологічного процесу.

12 січня 2021 року на службовій нараді за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с. Циблі, урочище «В`юнище» між ТОВ «МАКПАУ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ» та ТОВ «БК «БІЛДЕКС» відповідачкою було поширено недостовірну інформацію відносно позивача про те, що з його вини акти виконаних робіт складаються за завищеною ціною та заявила, що « ОСОБА_3 строят дачи…оплатил акт и появилась дача». Крім того, остання також поширила таку інформацію в електронному листі від 11 березня 2021 року про те, що позивач з використанням свого службового становища вчиняє тиск на інших осіб для подачі ними показань свідка.

Так позивач повідомляє, що у його власності відсутні будь-які дачі, садових будинків тощо, останній не має судимостей, не перебуває у розшуку. Позивач вважає, що поширена відповідачкою інформація є неправдивою, не відповідає дійсності і є недостовірною. Крім того, позивач вважає, що розповсюджена інформація спрямована на формування негативної думки значного кола осіб щодо професійної діяльності позивача, підрив його ділової репутації. Так позивач вважає, що поширена відповідачкою інформація є твердженням, а не оціночним судженням. Крім того, такі дії відповідачки призвели до порушення немайнових прав позивача, а також завдання останньому моральної шкоди, яку позивач оцінив у розмірі 1000,00 грн. (т. 1 а.с. 1-11).

У липні 2021 року ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити в його задоволенні. Зазначила, що у позові викладена недостовірна інформація, про яку йому стало відомо зі слів інших осіб. Стверджувала, що ніколи не висловлювала фразу «Косовану строят дачи…оплатил акт и появилась дача», тим більше не звинувачувала позивача в тому, що з його вини акти виконаних робіт складаються за завищеною ціною, ніж є насправді. Щодо вказаного в електронному листі, то зазначене відповідач переказала зі слів ОСОБА_4 після особистої зустрічі з ним (т. 1 а.с. 71-74).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 рокувідмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та визнання інформації недостовірною, стягнення моральної шкоди (т. 1 а.с. 169-175).

Не погодившись з рішенням районного суду, 19 січня 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Чабаненко О.М. звернулася до суду з апеляційною скаргою, у якій просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (т. 1 а.с. 189-227).

На обґрунтування скарги зазначила, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, не долучив до матеріалів справи письмових пояснень позивача та клопотання про приєднання доказів щодо судових витрат. Крім того, вважає рішення необґрунтованим, оскільки судом не було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначала, що поширена відповідачем інформація повністю не відповідає дійсності і є недостовірною, відповідач не навела жодного фактичного доказу, який би підтверджував її твердження. Судом не враховано, що у своєму відзиві відповідач підтвердила той факт, що під час розмови 12 січня 2021 року вона своїми висловлюваннями про ОСОБА_1 підірвала його авторитет на роботі та повідомила про наявність конфліктної ситуації. Інформація, яка розповсюджена відповідачем, не є оціночними судженнями, а викладена у формі фактичних тверджень, які можливо перевірити на предмет їх відповідності дійсності, істинності та спростувати.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Прохоренко Ю.О. просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги та рішення суду залишити без змін, судові витрат за розгляд справи апеляційним судом покласти на позивача (т. 2 а.с. 10-22).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Проскурня Т.В. підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити. Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Прохоренко Ю.О. заперечувала проти скарги і просила її відхилити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Факт належного повідомлення позивача ОСОБА_1 його представник - адвокат Проскурня Т.В. в суді не заперечувала, представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Прохоренко Ю.О. підтвердила в апеляційному суді належне сповіщення відповідачки (т. 1 а.с. 247-249 т. 2 а.с. 9-83).

Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено того, що відповідачем розповсюджена будь-яка недостовірна інформація відносно позивача, що призвело до порушення його немайнових прав.

Колегія суддів погодилася з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між ТОВ «БК «БІЛДЕКС» та ТОВ «МАКПАУ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ» було укладено договір генпідряду від 09 січня 2019 року № 10-01/19, за умовами якого ТОВ «БК «БІЛДЕКС» є генпрідяником та зобов`язується виконати за завданням замовника будівельні роботи на об`єкті замовника згідно з узгодженими кошторисами (т. 1 а.с. 12-17).

Згідно з наказом ТОВ «МАКПАУ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ» від 23 жовтня 2019 року № 8-К ОСОБА_1 прийнято на роботу за сумісництвом на посаду виконавчого директора (т. 1 а.с. 18).

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 вказував, що 12 січня 2021 року на спільній службовій нараді ТОВ «БК «БІЛДЕКС» та ТОВ «МАКПАУ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ» за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с. Циблі, урочище «В`юнище» ОСОБА_2 було поширено недостовірну інформацію відносно нього, а саме інформацію про те, що з вини ОСОБА_1 акти виконаних робіт по договору генпідряду від 09 січня 2019 року № 10-01/19 складаються за завищеною ціною, ніж є насправді, а на різницю ОСОБА_1 будує собі будинки, які потім продає та повідомлення відповідача, що « ОСОБА_3 строят дачи… оплатил акт и появилась дача».

Позивач вказував, що зазначена інформація була поширена в присутності ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які є співробітниками ТОВ «БК «БІЛДЕКС» та ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які є співробітниками ТОВ «МАКПАУ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ».

До позовної заяви долучено нотаріально посвідчені заяви ОСОБА_15 та ОСОБА_4 , у яких вони повідомили, що 12 січня 2021 року були присутні на службовій нараді за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с. Циблі, урочище «В`юнище» між ТОВ «БК «БІЛДЕКС» та ТОВ «МАКПАУ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ». На цій службовій нараді обговорювався хід будівництва бази відпочинку за договором ген підряду від 09 січня 2019 року № 10-01/19. Під час наради ОСОБА_2 ставила питання про те, що акти виконання будівельних робіт за вищезазначеним договором завищуються. Після чого заявила: «Косовану строят дачи… оплатил акт и появилась дача». Сказала, що з вини ОСОБА_1 акти виконаних робіт складаються за завищеною ціною, ніж є насправді, а на різницю ОСОБА_1 будує собі будинки, які потім продає. Факти викладені в даних заявах нотаріусом не перевірялися (т. 1 а.с. 25-26).

Згідно з довідкою МВС України ОСОБА_1 станом на 08 лютого 2021 року незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (т. 1 а.с. 33).

Також до позовної заяви було долучено роздруківку електронного листа ОСОБА_2 .еРррр, який надійшов на електронну адресу позивача наступного змісту: «Вчера, 10.03.2021г., ОСОБА_4 - директором подрядной организации ООО «СК «Билдекс», исполняющей работы на объекте, было доведено до моего ведома о сообщенной Вами ему напрямую даты судебного заседания по вопросу, описанному ниже в переписке. ОСОБА_4 сообщил о подготовке им нотариально заверенных свидетельских показаний. Данный показания были составлены со слов ОСОБА_4 под давлением с Вашей стороны при использовании служебного положения. Давление связано с возможностью Вами влиять на оплаты по сервисному обслуживанию ООО «СК «Билдекс», с которой заключен договор на сервисное обслуживание. Прошу Вас разъяснить данную ситуацию. Прошу Вас сообщить о дате судебного заседания, если такая назначена. Никакие уведомления на эту тему до 11.03.21 мной получены не были. Обращаю Ваше внимание, что ниже в переписке мной были предприняты все возможные попытки для урегулирования сложившейся ситуации. Спасибо» (т. 1 а.с. 19).

Крім того, за твердженням позивача вказаний лист був також надісланий електронну пошту інших осіб, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 .

З наданої фотокопії електронного листа ОСОБА_2 , направленого ОСОБА_1 23 лютого 2021 року вбачається, що було надіслано лист наступного змісту: «12.01.2021г. на объекте МПВ имела место ситуация, спровоцировавшая повышение моего эмоционального фона при общении с подрядными компаниями и некоторыми сотрудниками МакПо в Вашем отсутствии. Полагаю, что как результат, та или иная информация могла быть донесена Вам в искаженном виде и некорректной форме. Прямых некорректных высказываний в ваш адрес мной сделано не было. С целью урегулирования сложившейся конфликтной ситуации хочу принести Вам извинения за то, что те или иные мои слова могли быть восприняты участниками процесса неоднозначно и преданы Вам в искаженном виде, что и послужило причиной усугубления нашего конфликта. Мои усилия будут направлены на выравнивание коммуникации с Вами. Мы с Вами, как руководители параллельных направлений в одной компании, должны помогать и поддерживать друг друга при реализации поставленных задач» (т. 1 а.с. 76).

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно із ч. 1 ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У ст. 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч. 1 ст. 277 ЦК України).

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Крім цього, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням; встановити факт поширення недостовірної інформації та, що поширена інформація стосується саме особи позивача й порушує його особисті немайнові права або перешкоджає повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду (ч. 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію»).

Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). В будь-якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх суб`єктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи.

Вільне вираження поглядів є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, як і здатність особи сприймати заперечення, спонукання, заохочення через думки, ідеї, висловлені іншими людьми.

Статтею 10 Конвенції передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти.

Як зазначено у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, «Lingens v. Austria», № 9815/82, § 46, від 08 липня 1986 року, свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку.

Отже, коли робляться твердження про поведінку третьої особи, деколи може бути важко, віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав.

У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України 2004 року обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

З огляду на положення ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач не довів факту поширення відповідачем відомостей про позивача, фактичних тверджень (що з вини ОСОБА_1 акти виконаних робіт складаються за завищеною ціною, ніж є насправді, а на різницю ОСОБА_1 будує собі дачі, тощо), які б суд мав би можливість визнати поширенням про позивача недостовірної інформації, що порушує особисті немайнові права позивача і підлягає спростуванню.

Так, до матеріалів справи не надано об`єктивних доказів подій, які відбулись 12 січня 2021 року за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с. Циблі, урочище «В`юнище» за участі представників ТОВ «МАКПАУ ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕНТ» та ТОВ «БК «БІЛДЕКС» і відповідачки ОСОБА_2 , зокрема протоколу наради, відео, аудіо запису тощо, які питання обговорювались на порядку денному та хто був присутній.

Крім того, відсутні об`єктивні докази поширення недостовірної фактичної інформації відносно позивача, а з матеріалів справи вбачається наявність інших співробітників підприємства з прізвищем « ОСОБА_3 ».

Не підтверджується матеріалами справи і те, що зазначене повідомлення « ОСОБА_3 строят дачи…оплатил акт и появилась дача» дослівно передає сказане відповідачем, оскільки вказану інформацію позивач отримав зі слів інших осіб, а відповідач заперечує поширення вказаної інформації.

Фраза «Косовану строят дачи… оплатил акт и появилась дача» за своїм змістом не містить твердження про незаконність дій позивача, а тому не є недостовірною або такою, що принижує честь, гідність, ділову репутацію, інформацією, що підлягає судовому захисту шляхом її спростування, згідно визначеного ст. 277 ЦК України порядку.

При цьому, покази свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_4 , та їх нотаріально посвідчені заяви, не спростовують висновків суду, що сприйняття ними як негативної спрямованості інформації саме на адресу позивача, зокрема «образи за позивача» не може бути визнана достатньою підставою для задоволення позовних вимог.

Щодо вимоги позивача про визнання недостовірною та спростування інформації, в електронному листі відповідачки ОСОБА_2 від 11 березня 2021 року про те, що ОСОБА_1 з використанням свого службового становища вчиняє тиск на ОСОБА_4 для подачі ним показань свідка такого змісту: « Данный показания были составлены со слов ОСОБА_4 под давлением с Вашей стороны при использовании служебного положения. Давление связано с возможностью Вами влиять на оплаты по сервисному обслуживанию ООО «СК «БИЛДЕКС», с которой заключен договор на сервисное обслуживание» слід зазначити наступне.

Згідно з наданою позивачем роздруківкою електронного листа ОСОБА_2 .еРррр, який надійшов на електронну адресу позивача, зазначено: «Вчера, 10.03.2021г., ОСОБА_4 - директором подрядной организации ООО «СК «Билдекс», исполняющей работы на объекте, было доведено до моего ведома о сообщенной Вами ему напрямую даты судебного заседания по вопросу, описанному ниже в переписке. ОСОБА_4 сообщил о подготовке им нотариально заверенных свидетельских показаний. Данный показания были составлены со слов ОСОБА_4 под давлением с Вашей стороны при использовании служебного положения. Давление связано с возможностью Вами влиять на оплаты по сервисному обслуживанию ООО «СК «Билдекс», с которой заключен договор на сервисное обслуживание. Прошу Вас разъяснить данную ситуацию. Прошу Вас сообщить о дате судебного заседания, если такая назначена. Никакие уведомления на эту тему до 11.03.21 мной получены не были. Обращаю Ваше внимание, что ниже в переписке мной были предприняты все возможные попытки для урегулирования сложившейся ситуации. Спасибо» (т. 1 а.с. 19).

З наданої позивачем роздруківки електронного листа вбачається звернення відповідачки до позивача із повідомленням про отримання певної інформації від ОСОБА_4 та зі слів останнього, тобто відповідачкою повідомлено позивача про джерело отриманої інформації з прохання роз`яснити таку інформацію. При цьому у справі відсутні об`єктивні докази, що вказаний лист був направлений іншим особам, у т.ч. зазначеним позивачем у позовній заяві, оскільки ані доказів отримання останніми вказаного листа, ані доказів належності таким особам певних електронних адрес позивачем до матеріалів справи не надано.

З цих підстав, суд апеляційної інстанції відхилив посилання апелянта на наданий до позовної заяви лист (додаток 3), як доказ розповсюдження такої іншим особам (т. 1 а.с. 19).

Тобто позивачем не надано належних і допустимих доказів факту поширення відповідачем недостовірної, принижуючої честь, гідність та (або) ділову репутацію, інформації відносно позивача, що є обов`язковим при вирішенні справи про захист честі, гідності і ділової репутації.

Зважаючи на вищезазначене не підлягають задоволенню і похідні вимоги позивача про стягнення на його користь із відповідача 1 000 грн. грошової компенсації спричиненої моральної шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги з посиланням на неприєднання районним судом письмових пояснень (заяв) цих висновків не спростовують, не дають підстав для висновку про скасування оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції їх відхилив.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення районного суду не підлягає скасуванню.

На підставі ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 01 липня 2022 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова