ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м. Херсон

Справа №766/7962/16-ц

Провадження №22ц/819/147/22,

№22ц/819/204/22

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

судді: Базіль Л.В.

Майданіка В.В.

секретар судового засідання: Дундич А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 серпня 2021 року та ухвалу цього ж суду від 17 серпня 2021 року, постановлені під головуванням судді Майдан С.І., у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (далі ПрАТ «СК «Уніка») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу.

Позов мотивований тим, що 10 липня 2015 року під час руху транспортного засобу КАМАЗ 55102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом ПС реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , по провулку Корабельному в м. Миколаєві сталося від`єднання колеса від автомобілю, який продовжив рух, внаслідок чого був пошкоджений стоячий на узбіччі транспортний засіб марки MAZDA6, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

На момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу КАМАЗ 55102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ «СК «Уніка», що підтверджується страховим полісом №АЕ/4144057 від 29 квітня 2015 року.

В результаті ДТП автомобіль марки MAZDA 6, реєстраційний номер НОМЕР_3 , зазнав механічних пошкоджень, на відшкодування яких водію цього транспортного засобу було сплачено страховою компанією відшкодування у розмірі 50000,00грн.

Таке відшкодування проведено на підставі заяви ОСОБА_3 (водія транспортного засобу MAZDA 6) про виплату матеріального збитку від 22 липня 2015 року, звіту про оцінку КТЗ №04-17/08 від 17 серпня 2015 року, рахунку-фактури №б-000000286 від 20 липня 2015 року, аварійного сертифікату №0017213 від 06 серпня 2015 року та страхового акту від 06 серпня 2015 року.

Позивач зазначив, що оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок невідповідності технічного стану та обладнання забезпеченого транспортного засобу діючим вимогам Правил дорожнього руху, а саме: причиною відокремлення колеса від автомобіля КАМАЗ 55102, р/н НОМЕР_1 став злам бортових крайок ободу колеса, а забезпечення технічного стану зазначеного автомобіля покладалось на ОСОБА_4 , який на час ДТП працював на посаді механіка гаража фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та на якого покладалися обов`язки по забезпеченню контролю технічного стану автотранспортних засобів і випуск їх на лінію, ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» в порядку ч.1 ст. 1191 ЦК України просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь в порядку регресу завдану майнову шкоду в розмірі 50000,00 грн. та вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17 серпня 2021 року провадження у справі в частині вимог ПрАТ«СК «Уніка» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу закрито на підставі ст.255 ч.1 п.1 ЦПК України (справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства).

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позовні вимоги заявлені ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_2 не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки останній є фізичною особою-підприємцем, а тому спір між ними має бути розглянутий в порядку господарського судочинства.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 12 жовтня 2020 року у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «Уніка» до ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що постановою апеляційного суду Миколаївської області від 23 листопада 2015 року провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Оскільки судом не встановлено наявність вини відповідача у заподіянні майнової шкоди потерпілій особі, відсутні підстави для проведення стягнення з ОСОБА_1 такої шкоди в порядку регресу.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Уніка», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просить заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 серпня 2021 року та ухвалу цього ж суду про закриття провадження у справі від 17 серпня 2021 рокускасувати, постановити у справі нове судове рішення про задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що на думку апелянта, суд першої інстанції не звернув уваги на положення ст. ст. 50, 188 ЦПК України, відповідно до яких позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів якщо предметом спору є їх спільні обов`язки, що виникли з однієї підстави та помилково роз`єднав пред`явлені позовні вимоги, безпідставно закривши провадження в частині вимог до ОСОБА_2 .

Апелянт стверджує, що заявлені позовні вимоги ПрАТ «СК «Уніка» до обох відповідачів пов`язані між собою, як підставою виникнення так і наданими доказами про наявність вини останніх у заподіянні шкоди, а відтак, ці вимоги взаємопов`язані між собою і окремий їх розгляд є неможливий.

Вказав, що вирішуючи спір, суд першої інстанції не з`ясував у повному обсязі обставини справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення у справі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

В судове засідання суду апеляційної інстанції представник ПрАТ «СК «Уніка» та відповідач ОСОБА_1 не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені згідно положень ст. 128 ч.6, ч.11 ЦПК України.

Представник ОСОБА_2 адвокат Риженко Д.О. проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вказав, що відокремлення колеса від належного ОСОБА_2 транспортного засобу КАМАЗ 55102 сталося внаслідок причин, які не залежали від дій (бездіяльності) власника транспортного засобу, носили раптовий характер та не могли бути виявлені перед початком руху автомобіля, а тому відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_2 , який на час ДТП мав статус фізичної особи-підприємця, майнової шкоди.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення адвоката Риженка Д.О., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення та ухвали суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду №68017992 ВДАІ Миколаївського МУ УМВС в Миколаївській області від 20 липня 2015року (а.с.4), 10 липня 2015 року, о 07-40 год., в м. Миколаїв по пров. Корабельному, буд. 2 В, відбулася ДТП, внаслідок якої під час руху транспортного засобу марки КАМАЗ 55102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом ПС д/н НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , від`єдналося колесо, яке пошкодило припаркований на узбіччі транспортний засіб марки MAZDA 6, реєстраційний номер НОМЕР_3 , належний на праві власності ОСОБА_3 .

В довідці зазначено, що ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 п.2.3а Правил дорожнього руху (перевірка і забезпечення технічної справності стану і комплектності транспортного засобу) та відносно останнього був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки КАМАЗ 55102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» на підставі страхового полісу №АЕ/4144057 від 29 квітня 2015 року, укладеного між ОСОБА_2 , діючим у цих правовідносинах, як фізична особа та ПрАТ «СК «Уніка». Полісом передбачений страховий ліміт за шкоду, заподіяну майну потерпілого у розмірі 50000,00грн.

Відповідно до висновку про оцінку КТЗ №04-17/08 від 17 серпня 2015 року, розмір майнової шкоди, спричиненої власнику транспортного засобу MAZDA 6, реєстраційний номер НОМЕР_3 , становить 56263,58 гривень (а.с.11-14).

За заявою потерпілої особи ОСОБА_3 , виконуючи зобов`язання за договором страхування, на підставі страхового акту №00172113 від 06 серпня 2015 року та платіжного доручення №02746 від 07 серпня 2015 року ПрАТ «СК «Уніка» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 50000,00 гривень.

Постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2015 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження у справі закрито, у зв`язку із закінченням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 23 листопада 2015 року скасована постанова Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 жовтня 2015 року. Провадження у адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для її стягнення. При цьому суд прийняв до уваги постанову від 23 листопада 2015 року про відсутність у діях відповідача складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та недоведеності позивачем підстав для покладення на ОСОБА_1 обов`язку по відшкодуванню майнової шкоди, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду, виходячи з наступного.

Так, правовідносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Цивільним кодексом України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до підпункту «г» пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Правовий аналіз зазначеної норми Закону дає підстави для висновку, що у страховика виникає право на звернення до суду з позовом в порядку регресу до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу за наявності таких умов:

1) страховик виплатив страхове відшкодування потерпілій особі;

2) водій, страхувальник є винними у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди;

3) дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Згідно ст. 82 ч. ч. 4, 6 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Матеріалами справи встановлено, що постановою апеляційного суду Миколаївської області від 23 листопада 2015 року провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім цього, зі змісту цієї постанови вбачається, що суд прийняв до уваги висновок спеціаліста НДЕКЦ №1336-к від 24 вересня 2015 року, згідно якого причиною відокремлення колеса від автомобіля «КАМАЗ» став злам бортових крайок обода колеса внаслідок багаторазових циклічних навантажень, і як наслідку - втомного руйнування металу конструкції. Небезпека для руху, що виникла внаслідок відокремлення колеса носила раптовий характер і не залежала від дій водія. Перед виїздом на маршрут та під час руху водій не мав об`єктивної можливості виявити технічні несправності, що могли привести до відокремлення колеса від транспортного засобу.

Зазначено, що «в діях водія ОСОБА_1 не вбачається порушень вимог п.2.3а Правил дорожнього руху України, як це зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, а оскільки таких порушень в діях останнього не встановлено, то і підстав для визнання його винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП немає».

Виходячи з наведеного, а також враховуючи положення ст. 1191 ЦК України, на яку позивач посилається як на підставу своїх вимог, та, яка пов`язує право зворотної вимоги саме з винною особою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «Уніка» до відповідача ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування чи зміни рішення суду, яке ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга в частині оскарження заочного рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 серпня 2021 року задоволенню не підлягає.

Щодо апеляційної скарги на ухвалу суду про закриття провадження у справі слід зазначити наступне.

Позивач, як страховик, який сплатив потерпілій від дорожньо-транспортної пригоди особі страхове відшкодування, відповідно до страхового полісу №АЕ/4144057, укладеного 30 квітня 2015 року між товариством та ОСОБА_2 , згідно положень ст. 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся з відповідними регресними вимогами, серед іншого, й до страхувальника забезпеченого транспортного засобу.

Закриваючи провадження у справі в частині заявлених позовних вимог до страхувальника ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що оскільки останній є фізичною особою-підприємцем, тому пред`явлені до нього вимоги підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства.

Проте, як вбачається із змісту позовної заяви ПрАТ «СК «Уніка» звернулося до суду з позовом, у тому числі, до ОСОБА_2 , як до фізичної особи.

Предметом вказаного позову є вимога про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди джерелом підвищеної небезпеки, а саме вимога про стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку регреса, яка пред`явлена позивачем до страхувальника ОСОБА_2 , який відповідно до п.6 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29 квітня 2015 року визначений стороною договору в спірних правовідносинах, як фізична особа.

Сам по собі факт того, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа підприємець не змінює його правового статусу в цій справі про відшкодування майнової шкоди, яка не пов`язана зі здійсненням відповідачем підприємницької діяльності.

Згідно частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Виходячи з того, що вимога про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу заявлена у цій справі до відповідачів, як до фізичних осіб та на пряму не стосується здійснення ОСОБА_2 підприємницької діяльності, розгляд справи згідно положень ст. 19 ЦПК України має здійснюватися у порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог ПрАТ «СК «Уніка» до ОСОБА_2 , у зв`язку з чим оскаржувана ухвала суду від 17 серпня 2021 року підлягає скасуванню, як така, що постановлена з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства, з направленням справи в цій частині для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» задовольнити частково.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 17 серпня 2021 року скасувати, справу в частині вирішення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль

В.В. Майданік