Справа № 756/9839/20
"21" червня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючої судді - Марфіної Н.В.,
за участі секретаря - Булгакової Є.І.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Печерський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про оспорювання батьківства та звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
10.08.2020 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки про оспорювання батьківства та звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у якому просить внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 №1114 від 15.07.2006 року виключивши запис про позивача як батька дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та звільнити позивача від сплати аліментів на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 511 (п`ятсот одинадцять) грн. 00 коп., щомісячно, які були стягнені відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.03.2013 року у справі №2-2572/12 (провадження №2/712/319/13).
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01.09.2020 року позовну заяву передано на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03.12.2020 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.12.2020 року відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.04.2021 року частково задоволене клопотання представника позивача про витребування доказів.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31.05.2021 року задоволено заяву представника позивача, призначено проведення у справі судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи та зупинене провадження у справі до отримання висновку судової експертизи.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.10.2021 року відновлене провадження у справі та призначеного справу до розгляду у підготовчому засіданні.
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.02.2022 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. На неодноразові виклики суду, відповідачка жодного разу до суду не з`явилась, викликалась до суду за місцем своєї реєстрації ( АДРЕСА_1 ), за повідомленим позивачем місцем її фактичного проживання ( АДРЕСА_2 ), за адресою, яку ОСОБА_3 вказувала у своєму позові до Соснівського районного суду м. Черкаси (м. Черкаси, вул. Героїв Дніпра, 51, кв. 88) та направлялось смс-повідомлення на номер телефону повідомленого ОСОБА_3 у своєму позові до Соснівського районного суду м. Черкаси, а також судом розміщувалось оголошення на офіційному Інтернет-сайті судової влади про виклик відповідачки до суду.
За таких умов суд вважає за необхідне визнати повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи належним та вирішити питання про можливість розгляду справи в заочному порядку і ухвалення у справі заочного рішення, адже судом вжиті всі можливі процесуальні заходи для виклику відповідачки до суду.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В судовому засіданні позивач та його представник не заперечують проти вирішення справи шляхом проведення її заочного розгляду.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги своєї позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що приблизно з 2005 року по 2012 рік він проживав із відповідачкою у фактичних шлюбних відносинах, і у 2006 році народився син ОСОБА_4 , який виявився для позивача не рідним сином. Коли дитина народилась позивач разом з відповідачкою пішли до Печерського РАГСу і там писали заяви для реєстрації дитини. Позивач вказує, що на час реєстрації народження дитини йому не було відомо, що насправді він не є біологічним батьком дитини і якби позивачу було про це відомо, то він не реєстрував би дитину на своє ім`я. Сумніви щодо свого батьківства у позивача стали виникати приблизно з 2-х років дитини, оскільки він став помічати, що дитина на нього не схожа, а на відповідні питання позивача відповідачка від відповіді ухилялась. Коли відповідачка звернулась із позовом до Соснівського районного суду м. Черкаси про визнання батьківства за іншим чоловіком, позивач все ще не вірив, що син не його, а тому зробив власний тест ДНК, який підтвердив, що позивач дійсно не є біологічним батьком дитини. Також позивач зазначає, що 24.09.2021 року він з`явився до медичної установи для проведення судової експертизи, однак вона не відбулась, оскільки відповідачка із дитиною на проведення експертизи не з`явились і представники установи повідомили позивача, що за відсутності матері та дитини експертиза не може бути проведена.
Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просить позов задовольнити і додатково пояснив суду, що сторони у справі перебували у тривалих фактичних шлюбних відносинах та під час спільного проживання народилась дитина. У позивача виникали сумніви щодо його біологічного батьківства стосовно дитини, а у 2013 році йому стало відомо, що матір дитини подала позов про оспорювання батьківства позивача і до свого позову вона додала результат тесту ДНК після чого позивач самостійно звернувся до медичної установи та теж отримав тест ДНК, який підтвердив відсутність його біологічного батьківства стосовно дитини. Представник вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів для задоволення позовних вимог, крім того, відповідачка сама визнавала факт відсутності батьківства позивача щодо дитини, адже самостійно подавала позов разом з біологічним батьком дитини до суду. Представник вважає, що враховуючи, що позивач не є батьком дитини, він і не має сплачувати аліменти на його утримання. Сторона позивача вжила всіх необхідних заходів для виконання призначеної судом експертизи, однак відповідачка разом із дитиною для проведення експертизи не з`явились.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання третьої особи про розгляд справи за відсутності представника.
Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
За змістом наявної в матеріалах справи копії повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , батьками якого вказані: батько - ОСОБА_1 ; мати - ОСОБА_3 (а.с. 11).
Згідно результату аналізу ДНК від 24.01.2014 року, вірогідний батько ОСОБА_1 виключається як біологічний батько тестованої дитини ОСОБА_4 . У вірогідного батька немає генетичних маркерів, які мають бути передані дитині біологічним батьком. Вірогідність батьківства дорівнює 0% (а.с. 12).
Згідно наявного в матеріалах справи результату аналізу ДНК від 22.10.2013 року, що додавався ОСОБА_3 та ОСОБА_6 до їх позову до Соснівського районного суду м. Черкаси, вірогідний батько ОСОБА_6 не виключається як біологічний батько тестованої дитини ОСОБА_4 . На підставі висновків тесту, отриманих шляхом аналізу перерахованих локусів ДНК, вірогідність батьківства складає 99,9998% (а.с. 90).
За повідомленням відділення судово-медичної генетичної ідентифікації судово-медичного лабораторного відділу Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 27.09.2021 року, проведення судово-медичної експертизи генетичної ідентифікації згідно з ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31.05.2021 року по цивільній справі №756/9839/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 неможливо, тому що, 24.09.2021 року вказані особи на відбір зразків крові не з`явились (а.с. 156).
Статтею 51 Конституції України, частинами другою-третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).
Відповідно до положень ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
За змістом ст. 125 СК України (в редакції чинній на час народження ОСОБА_4 ), якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 2) за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини; 3) за рішенням суду.
Згідно ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Статтею 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз положень ст. 136 СК України вказує на те, що лише у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.
Як роз`яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК (2947-14), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.
Поряд із цим, Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).
У матеріалах справи наявні два тести-ДНК, які вказують на дійсну відсутність кровного споріднення між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , як батьком та дитиною.
Крім того, суд приймає до уваги, що сама мати дитини раніше зверталась до суду із позовом в якому визнавала факт відсутності кровного споріднення між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , як батьком та дитиною, і просили визнати ОСОБА_6 батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини.
Відповідно до положень ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Суд приймає до уваги, що відповідачка разом зі своєю дитиною не з`явились до медичної установи для проведення призначеної у справі судової експертизи, що разом із наявними в матеріалах справи письмовими доказами вказує на необхідність визнання судом встановленим фактом відсутність кровного споріднення між позивачем та дитиною ОСОБА_4 , що в свою чергу вказує на доведеність вимог позивача про виключення відомостей про нього як батька дитини з актового запису про народження.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.03.2013 року у справі №2-2572/12, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 28.05.2013 року, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 511,00 грн., щомісячно, починаючи з 26.09.2021 року по день повноліття дитини (а.с. 17-20).
Частиною 4 ст. 273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
У даному випадку відбулась зміна обставин, яка вказує на необхідність звільнення позивача від сплати аліментів за рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.03.2013 року у справі №2-2572/12, оскільки вказане рішення ґрунтувалось на положеннях ст. 180 СК України про те, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Поряд із цим, при розгляді цього спору судом установлено, що позивач не є біологічним батьком дитини, кровне споріднення між ними відсутнє і відтак відомості про позивача як батька дитини мають бути виключені з актового запису про народження хлопчика.
Зазначене вказує на те, що у такому випадку позивач не має обов`язку сплачувати аліменти на утримання не своєї дитини, тож він має бути звільнений від сплати аліментів, що стягнуті із нього за рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.03.2013 року у справі №2-2572/12.
На підставі викладеного, керуючись 12, 76-82, 89, 109, 141, 178, 259, 263-265, 273, 280, 281, 354, 355, ЦПК України, ст. 51 Конституції України, ст.ст. 5, 7, 121, 125, 126, 136, 180 СК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Печерський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про оспорювання батьківства та звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.
Виключити відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м. Моздок, Північно-Осетинської АР, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , як батька дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, з актового запису №1114 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 15.07.2006 року.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 511 (п`ятсот одинадцять) грн. 00 коп., щомісячно, які були стягнені відповідно до рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.03.2013 року у справі №2-2572/12 (провадження №2/712/319/13).
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 60 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складений 29.06.2022 року.
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 );
Відповідач - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );
Суддя -