ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1869/22 Справа № 186/16/21 Суддя у 1-й інстанції - Кривошея С. С. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2021 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги Товариства мотивовані тим, що 24 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №227461. 23 березня 2018 року між ПАТ «АКТАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейска агенція з повернення боргів» укладено Договір №2 про відступлення прав вимоги, у відповідність до умов якого, ПАТ «АКТАБАНК» відступає шляхом продажу ТОВ «ФК «ЄАПБ» належні банку, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Згідно п.2.2. договору про відступлення прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1. цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах, вказаних у додатку №1 до цього договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань розмір прав вимоги, які переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ», вказаний у додатку №1 до цього договору. Права кредитора за основними договорами переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ» у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів.

Відповідно до додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги - Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором в сумі 25735,63 грн., з яких: 18822,17 грн. - заборгованість за основним боргом; 5909,56 грн. - заборгованість за процентами; 3,9 грн. - заборгованість за комісією; 1000 грн. - штрафи, пені. На виконання п.3.4. договору про відступлення прав вимоги, згідно вимог ст.ст.512-514,516 ЦК України, на адресу відповідачки, зазначену в кредитному договорі, простою кореспонденцією через відділення УКРПОШТИ ТОВ «ФК «ЄАПБ» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних до бази персональних даних. Відповідачка не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором. З моменту отримання права вимоги до відповідачки, а саме з 23 березня 2018 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №227461 від 24 травня 2013 року в сумі 25735,63 грн., з яких: 18822,17 грн. - заборгованість за основним боргом; 5909,56 грн. - заборгованість за процентами; 3,9 грн. - заборгованість за комісією; 1000 грн. - штрафи, пені.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №227461 від 24 травня 2013 року, в розмірі 25735,63 грн. та судовий збір в розмірі 2102,00 грн..

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2021 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, а саме, стягнуто з відповідачки заборгованість за кредитним договором №227461 від 22 травня 2013 року, в сумі 24731,73 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу 18822,17 грн.; заборгованості за відсотками 5909,56 грн.. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з факту неналежного виконання відповідачкою взятих на себе кредитних зобов`язань. При цьому, суд вказав, що Кредитний договір №227461 від 22 травня 2013 року та договір про відступлення прав вимоги №2 від 23 березня 2018 року відповідачкою не оскаржувались та в судовому порядку недійсними не визнавались.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність заборгованості.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2021 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення без змін, виходячи з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що 22 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариство «АКТАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 227461.

Відповідно до п.2.1 кредитного договору, банк відкриває 22 травня 2013 року картковий рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня, на умовах тарифного пакету «Золота Кредитка» та встановлює кредитний ліміт за умовами викладеним у п.4 кредитного договору.

Згідно п.4.1 кредитного договору, банк надає клієнту ліміт в розмірі 10000,00 грн., який діє до 21 травня 2014 року.

Пунктом 4.4 кредитного договору передбачено, що за користування кредитним лімітом, в тому числі простроченим, банк нараховує проценти. Процентна ставка за користування кредитним лімітом в тому числі і простроченим зазначається в Тарифах та становить 42% річних за користування кредитним лімітом після закінчення пільгового періоду та 0,01% річних за користування кредитом у пільговий період.

Відповідно до п. 4.6 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються на суму використаного кредитного ліміту (в т.ч. прострочену суму) на кінець кожного дня, виходячи з умов кількості днів у році 360 днів, при цьому нараховується день використання кредитного ліміту та не враховується день його погашення.

24 травня 2013 року ОСОБА_1 отримала від ПАТ АК «АктаБанк» картку та конверт з ПІН до неї, підстава розписка ОСОБА_1 .

17 жовтня 2013 року ОСОБА_1 було подано до ПАТ «АКТАБАНК» заяву про зміну умов кредитування, а саме про збільшення кредитного ліміту до 35000,00 грн..

18 жовтня 2013 року між ПАТ «АКТАБАНК» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду про внесення змін до договору про відкриття та обслуговування кредитного ліміту (Овердрафту) по картковому рахунку, за кредитним продуктом «Золота Кредитка» №227461 від 22 травня 2013 року, якою останній було збільшено кредитним ліміт до 35000,00 грн., та встановлено процентну ставку по кредитному ліміту 42% річних на щоденний залишок заборгованості по кредитному ліміту. Також було складено графік платежів з детальним розписом сукупної вартості кредитного ліміту, який був підписаний відповідачем.

19 травня 2014 року ОСОБА_1 було подано до ПАТ «АКТАБАНК» заяву про зміну умов кредитування, а саме про зменшення кредитного ліміту до 20000,00 грн.

23 березня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ПАТ «АКТАБАНК» укладено договір про відступлення прав вимоги №2.

Відповідно до п.2.1 договору про відступлення прав вимоги в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами, договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує плату за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

Згідно Витягу з Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги від 23 березня 2018 року до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» від ПАТ «АКТАБАНК» перейшло право вимоги за кредитним договором від 24 травня 2013 року №227461.

27 березня 2018 року на адресу відповідачки позивачем вих. №002409127-1 направлено повідомлення про відступлення права вимоги та про порядок погашення заборгованості по кредитному договору від 22 травня 2013 року №227461.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №227461 від 22 травня 2013 року становить 25735,61 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 18822,17 грн.; заборгованість по процентам в розмірі 5909,56 грн.; заборгованість за комісією в розмірі 3,9 грн.; заборгованість по сплаті пені та штрафів в розмірі 1000,00 грн..

Згідно з абз. 2 п. 3.4. Договору про відступлення прав вимоги, Банк здійснює повідомлення Боржників шляхом розміщення відповідного інформаційного повідомлення на офіційному сайті ПАТ «АКТАБАНК» протягом 2 робочих днів.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом.

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ст. 517 ЦК України зазначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст.1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.

На підставі ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України).

Положення ст. 204 ЦК України закріплюють презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Кредитний договір №227461 від 22 травня 2013 року та договір про відступлення прав вимоги №2 від 23 березня 2018 року відповідачем не оскаржувались та в судовому порядку недійсними не визнавались.

Встановивши вказані обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором №227461 від 22 травня 2013 року в сумі 24731,73 грн., з яких: 18822,17 грн. - заборгованість за основним боргом; 5909,56 грн. - заборгованість за процентами.

При цьому, відмовляючи у стягненні з ОСОБА_1 суми штрафів та пені у розмірі 1000,00 грн., - суд першої інстанції вірно виходив з їх недоведеності, оскільки вказана сума штрафних санкцій визначена загальною сумою, як в позові та і в розрахунку заборгованості, що перешкоджає окремо перевірити правильність нарахування кожної складової.

Відмовляючи у стягненні з ОСОБА_1 заборгованості за комісією в розмірі 3,9 грн. суд обґрунтовано виходив з наступного.

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Як вбачається із вищезазначеного кредитного договору, між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо і комісійної винагороди за управління кредитом, про що свідчать підписи обох сторін у договорі.

Обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, проте в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, ПАТ АК «АктаБанк» не зазначило, які саме послуги за вказану комісію надаються.

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості за комісією також є недоведеними.

При цьому, розглядаючи заяву ОСОБА_1 про застосування наслідків пропуску строків позовної давності, суд вірно виходив з наступного.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, а тому перед застосуванням позовної давності належить з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право не було порушено, суд відмовляє у позові у зв`язку з його необґрунтованістю. У разі встановлення судом порушеного права, але позовна давність за такими вимогами сплила, про що заявила інша сторона, суд відмовляє у позові у зв`язку зі спливом позовної давності, як самостійної підстави, за відсутності визнаних судом поважних причин її пропуску, на які посилався позивач.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до п.7.9 кредитного договору термін позовної давності по вимогах по стягненню кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, штрафів, неустойки за Договором встановлюється тривалістю 10 років.

Вказане застереження до договору є договором про збільшення позовної давності, а тому висновок суду першої інстанції про те, що строк позовної давності у вказаній справі не пропущено є обґрунтованим.

Встановивши відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження сплати відповідачкою заборгованості за кредитним договором ані первісному, ані новому кредиторам, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення кредитної заборгованості за тілом кредиту та відсотками.

Доводи апелянта в скарзі про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність заборгованості, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення суду, з огляду на наступне.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у ст. 3 ЦК України.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідачкою ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не було надано жодних допустимих та належних доказів на спростування позовних вимог. Доводи апелянта є лише її припущеннями, тоді як рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з боржника заборгованості за тілом кредиту та відсотками.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко