Справа № 569/8247/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі Ковальчука О.Б.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Шендери О.М.,

представника відповідача - 1 адвоката Савурко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «М.В.Л. Груп», третя особа без самостійних вимог на предмет спору Регіональний сервісний центр МВС в Рівненській області про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на транспортний засіб, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «М.В.Л. Груп», третя особа без самостійних вимог на предмет спору Регіональний сервісний центр МВС в Рівненській області про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на транспортний засіб.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує те, що 27 травня 2013 року він придбав транспортний засіб автомобіль марки FIAT, модель DOBLO, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .

Документи, які були підставою для первинної реєстрації транспортного засобу за ним на даний час знищені, у зв`язку із закінченням строків зберігання (три роки) на підставі п. 203 Наказу МВС від 10.01.2014 року № 5 ДСК «Про затвердження переліку документів, що створені під час діяльності органів внутрішніх справ, навчальних закладів підприємств та закладів охорони здоров`я, що належать до сфери управління МВС України із закінченням строків зберігання документів».

24 травня 2017 року ним було укладено договір комісії № 6726/17/004011, згідно якого комісіонер, ТОВ «М.В.Л. Груп», в інтересах Комітента ( ОСОБА_1 ) прийняв на себе обов`язок відчуження транспортного засобу автомобіля марки FIAT, модель DOBLO, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 . Вартість транспортного засобу згідно договору комісії складає 32 000 (тридцять дві тисячі) гривень.

ТОВ «М.В.Л. Груп» 24.05.2017 року на виконання договору комісії в інтересах ОСОБА_1 , як комісіонера, уклало договір купівлі-продажу транспортного засобу. Згідно договору купівлі-продажу ТОВ«М.В.Л. Груп» після оплати, передає у власність покупцеві, ОСОБА_2 , транспортний засіб - автомобіль марки FIAT, модель DOBLO, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 . За домовленістю сторін вартість транспортного засобу складає 32 000 (тридцять дві тисячі) гривень.

На підставі договору купівлі-продажу відповідачка набула права власності на транспортний засіб.

Позивач вважає, що договір купівлі-продажу транспортного засобу укладений між продавцем ТОВ«М.В.Л. Груп» та покупцем ОСОБА_2 є недійсним через те, що покупець не підписала цей договір.

09.07.2020 року головою ліквідаційної комісії В.Белець подано через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області письмові пояснення на позовну заяву, в яких просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. Зазначає, що на момент перереєстрації, а саме 25.05.2017 року в наявних базах МВС не було інформації стосовно накладених арештів на транспортний засіб марки FIAT, модель DOBLO, номер кузова НОМЕР_1 , 2008 року випуску. Вважає, що оскільки реєстраційні операції з вказаним транспортним засобом були проведені посадовими особами сервісного центру правомірно на підставі поданих необхідних документів, а тому відповідач 1 ОСОБА_2 набула право власності на транспортний засіб марки FIAT, модель DOBLO, номер кузова НОМЕР_1 , 2008 року випуску, що вказує на те, що кожен із власників є добросовісним набувачем.

21.07.2020 року відповідачем 1 ОСОБА_2 подано через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні. Вказує, що право позивача при укладенні договору купівлі-продажу порушено не було, оскільки підпис у договорі купівлі-продажу поставлений нею. Зазначає, що саме нею було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу, сплачено за нього кошти. Оскільки позивач є її батьком та за її згодою користується автомобілем, вважає, що вказані обставини не можуть свідчити про недійсність правочину.

Позивач та його представник адвокат Шендера О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просять їх задоволити. Позивач вказав, що в 2013 році він придбав автомобіль та пригнав його на територію України, розмитнив та оформив його на себе. В 2017 році його дружина оформила великий кредит, який не віддавала. Оскільки він є інвалідом і цей автомобіль був його єдиним засобом для пересування, вирішили оформити автомобіль через комісійну фірму та зареєстрували його на доньку ОСОБА_3 . Так як вона на той момент навчалася і не мала змоги прийти за документами, тому їх віддали йому і автомобіль залишився у нього. Крім того, вказав, що мав намір продати автомобіль. Для цього звернувся до ТОВ «М.В.Л. Груп» 24.05.2017 року і уклав з ними договір комісії та в договорі поставив свій підпис. В договорі купівлі-продажу, де ТОВ «М.В.Л. Груп» діяло в інтересах позивача, здійснив відчуження, так як ним - ОСОБА_1 самостійно вибирався покупець, його дочка ОСОБА_2 , яка і зазначена як покупець в договорі. Зазначав, що про укладення договору купівлі-продажу було відомо в день укладення. Проте після укладення договору купівлі-продажу грошові кошти за автомобіль не отримував, про що вказує відсутність квитанції про оплату.

Представник відповідача адвокат Савурко О.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить в їх задоволенні відмовити. Вказав, що позивач договір комісії з ТОВ «М.В.Л. Груп» не оспорює, що підтверджує наміри позивача продати автомобіль та вказує на дійсність договору купівлі-продажу автомобіля. Крім того, зазначив, що сплату грошових коштів на розрахунковий рахунок договір комісії, як і договір купівлі-продажу, не передбачає. Щодо договору купівлі-продажу автомобіля, то позивач не був стороною договору, а підпис в графі «Покупець» поставлений відповідачкою. Сплата грошових коштів за договором купівлі-продажу автомобіля підтверджується підписом представника ТОВ «М.В.Л. Груп» та передачею документів і транспортного засобу для покупця, як і передбачено договором.

Представник відповідача 2 - ТОВ «М.В.Л. Груп» в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Регіональний сервісний центр МВС в Рівненській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просить в їх задоволенні відмовити. Вказала, що позивач як власник автомобіля звернувся до Сервісного центру для укладення договорів комісії та купівлі-продажу, що і було зроблено посадовими особами сервісного центру правомірно, виходячи з волі позивача, який мав намір переоформити вказаний автомобіль на ОСОБА_2 , що і було зроблено. Державна реєстрація містить порядок перевірки обмежень і обтяжень щодо продажу транспортного засобу, а також покупець повинен надати транспортний засіб на огляд фахівця експертної служби на відповідність номерам агрегатів, що свідчить, що транспортний засіб був наявним у момент реєстрації у позивача, і лише після перевірки на ім`я покупця було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і номерні знаки.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 25.05.2017 року відбулась перереєстрація транспортного засобу марки FIAT, модель DOBLO, номер кузова НОМЕР_1 , 2008 року випуску у територіальному сервісному центрі № 5641 регіонального сервісного центру МВС в Рівненській області на ОСОБА_2 за Договору комісії № 6726/17/004011 від 24.05.2017 року та Договором купівлі-продажу укладеним між ТОВ «М.В.Л. Груп» № 6726/17/004011 від 24.05.2017 року з ОСОБА_2 (а.с. 131, 132).

Реєстрація автомобіля за ОСОБА_2 здійснювалась наступним чином.

ОСОБА_1 виступаючи як комітент уклав з ТОВ «М.В.Л. Груп» в подальшому як комісіонер договір комісії № 6726/17/004011 від 24.05.2017 року (а.с. 132).

Одночасно було укладено між ТОВ «М.В.Л. Груп», яке є комісіонером та ОСОБА_2 (надалі - Покупець) договір купівлі-продажу транспортного засобу № 6726/17/004011 від 24.05.2017 року (а.с. 131).

З наданих пояснень позивача в судовому засіданні повністю спростовуються ті обставини, на які він посилається в своїй позовній заяві.

Так, з пояснень позивача в судовому засіданні, судом встановлено, що саме він був ініціатором продажу вказаного автомобіля для своєї дочки ОСОБА_2 . Вказане відчуження відбувалося з його власної волі, в його особистій присутності в сервісному центрі МВС м. Рівне при укладенні вищезазначених договорів, де ним же було отримано свідоцтво про реєстрацію спірного транспортного засобу за ОСОБА_2 , який на той час перебував у його користуванні.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

Правове регулювання відносин, пов`язаних із купівлею-продажем ТЗ, здійснюється на підставі положень ЦК з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 7.09.1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

За змістом п. 8 наведеного порядку, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документом, що підтверджує правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчений підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Таким чином, договір купівлі-продажу належного позивачу автомобіля вчинявся в його інтересах, як продавця, комісіонером ТОВ «М.В.Л. Груп» і був спрямований на реальне настання наслідків сторонами.

Судом встановлено та не оспорювалось позивачем, що він мав намір на відчуження автомобіля та вчиняв послідовні дії, пов`язані з припиненням його права власності на автомобіль, що відповідало його внутрішній волі. Тому посилання позивача, як на підставу встановлення факту не підписання договору відповідачем ОСОБА_2 не є переконливим та обґрунтованим доказом. Оглянутий в судовому засіданні оригінал договору купівлі-продажу, де в графі « ОСОБА_2 » наявний підпис має місце і відповідачка підтвердила підписання правочину.

Відповідно до дослідженого оригіналу договору комісії слідує, що позивач претензій до ТОВ «М.В.Л. Груп» щодо не проведення розрахунку не висував, договір комісії не оскаржував. Крім того, позивач у договорі купівлі-продажу стороною не був, що вказує на відсутність порушеного права та безпідставність позовних вимог.

Сам факт, що позивач отримав в сервісному центрі МВС м. Рівне 25.05.2017 року особисто свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу за новим власником ОСОБА_2 , не висловлював при цьому ні тоді, ні впродовж 3 років будь-яких претензій щодо цього та протягом цього періоду користувався транспортним засобом, і лише через 3 роки з моменту реєстрації автомобіля за ОСОБА_2 , а саме 26.05.2020 року звернувся до суду з даним позовом, може свідчити про недобросовісність дій позивача, які спрямовані, на думку суду, на штучне створення умов для визнання недійсним договору купівлі-продажу, який був укладений з його власної волі, відповідно до домовленості сторін і згідно до вимог діючого законодавства.

Таким чином, оцінюючи зібрані докази по справі в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись положеннями ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року, ст.ст. 76-82, 89, 90, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «М.В.Л. Груп», третя особа без самостійних вимог на предмет спору Регіональний сервісний центр МВС в Рівненській області про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на транспортний засіб - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлений 01 липня 2022 року.

Суддя Рівненського

міського суду О.Я. Тимощук