Справа № 242/6385/21
Провадження № 2/242/363/22
16 лютого 2022 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Уварові М.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шаровський Сергій Анатолійович, до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, -
Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.
Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.
В обґрунтування позову зазначила, що 29.03.2021 р. на автодорозі Добропілля-Лиман відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_2 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , внаслідок чого останній помер. Постановою від 30.10.2021 р. кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження смерть потерпілого настала ІНФОРМАЦІЯ_1 та була прямим причинним наслідком ДТП. Згідно висновку судової авто технічної експертизи в даній дорожньо-транспортній ситуації дія водія ОСОБА_2 не відповідала вимогам п.12.2 Правил дорожнього руху. В результаті ДТП та її наслідків мати загиблого - ОСОБА_1 було завдано шкоди, яку вона оцінює в 222000,00 грн.
Відповідач у строк, визначений судом, відзив на позовну заяву не надав.
Заяви та клопотання сторін.
При зверненні до суду разом із позовною заявою представником позивача надано заяву про продовження строку надання доказів сплати судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги.
Процесуальні дії у справі.
09.12.2021 р. судом зроблено запит щодо уточнення зареєстрованого місця проживання відповідача, відповідь на який отримано 24.12.2021 р.
Ухвалою суду від 24.12.2021 р. відкрито провадження по справі. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Статтею 6 Конвенції також гарантується право на розгляд справи судом у "розумні строки". Слід відмітити, що у своїй практиці Суд підходив до цієї проблеми дуже індивідуально. Разом із тим, були встановлені певні критерії, в світлі яких слід оцінювати тривалість провадження це: складність справи; поведінка заявника; дії відповідних органів. Ці питання аналізувались судом у справі "Странніков проти України", де Суд дійшов висновку, що тривалість оскаржуваного процесу була надмірною та не відповідала вимозі „розумності строку".
З урахуванням зазначеного особа, яка не була присутньою під час розгляду справи, має право на адекватну, скорочену процедуру скасування рішення, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що подана позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав.
29.03.2021 р. на автодорозі Добропілля-Лиман відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_2 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , внаслідок чого останній помер.
Постановою від 30.10.2021 р. кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Зазначено, що в даному кримінальному провадженні не має місця порушення водієм ОСОБА_2 ПДР України, які б перебували у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, та суспільно небезпечними наслідками у вигляді загибелі пішохода ОСОБА_3 , що передбачено ч.2 ст.286 КК України. Також, в тексті постанови зазначено, що згідно Висновку судової авто-технічної експертизи СЕ-19/105-21/8047-ІТ від 26.10.2021 р., проведеної у Донецькому НДЕКЦ МВС України з технічної точки зору в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 210 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до п.12.2 і п.12.3 ПДР, тобто, повинен був вести транспортний засіб з такою швидкістю, щоб була можливість зупинити автомобіль у межах видимості елементів дороги, але не більше ніж 90 км/год, а з моменту видимості пішохода водій зобов`язаний був застосувати гальмування або маневр безпечного об`їзду пішохода. Дії водія не відповідали вимогам п.12.2 і відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху.
В тексті позовної заяви позивач посилається на Висновок судово-медичної експертизи № 203 від 30.04.2021 р., проте, копії Висновку суду не надає.
Позивач є матір`ю померлого ОСОБА_3 , втратила близьку людину, зі смертю якого було зруйновано важливий життєвий зв`язок, відновити попередній стан не можливо. Смерть сина викликала необхідність докладати додаткових зусиль для організації свого життя.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Згідно ст..3 Основним Законом України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Пунктом12.2 ПДР України передбачено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.
П.12.3 Правил передбачено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно із ч. 5 ст. 1187 ЦК, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Частиною 2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
У відповідності до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Згідно п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.
Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду по справі №352/342/17 від 18 жовтня 2019 року.
У відповідності до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Отже, визначаючи розмір моральної шкоди, слід врахувати, що позивачка зазнала моральних страждань, зумовлених глибокими емоційними переживаннями з приводу непоправної втрати сина, а тому, враховуючи те, що відповідачем не доведено, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, виходячи з принципу розумності і справедливості, розмір моральної шкоди слід визначити в сумі 150000,00 грн.
Враховуючи наведене, суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в доход держави у розмірі 1800,00 грн.
Керуючись 264, 265, 280 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шаровський Сергій Анатолійович, юридична адреса: м.Дніпро, вул..Сергія Єфремова, 13, до ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн.. 00 коп. моральної шкоди, завданої смертю чоловіка внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в доход держави у розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) грн..00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів безпосередньо до Донецького апеляційного суду.
Повний текст рішення складено та підписано 16.02.2022 р.
Суддя В.Г.Черков