ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м. Херсон

номер справи: 766/21933/18

номер провадження № 22-ц/819/58/22

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Автонагова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Єпішина Ю.М. від 05 жовтня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

встановив:

В листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що з 14.02.2014 по 25.04.2017 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом с матір`ю та знаходиться на повному її утриманні.

У зв`язку із вищевикладеним, просить стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 05 жовтня 2021 року позов задоволено. Суд ухвалив:

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.11.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомий) в дохід держави судовий збір в розмірі 704, 80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та міжнародного приватного права, просив скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 05 жовтня 2021 року повністю; закрити провадження у цивільній справі, як таке, що непідвідомче суду; повернути відповідачу ОСОБА_1 судовий збір, сплачений ним при подачі апеляційної скарги, стягнути з позивача витрати на правничу допомогу.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вказала на те, що судом першої інстанції були порушені правила підсудності даної цивільної справи судам України, як справи з іноземним елементом, встановлені статтею 76 Закону України «Про міжнародне приватне право». Зазначене мав встановити суд внаслідок чого закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Зазначив, що позивачка разом із сином у 2016 році виїхала з України за програмою репатріації на постійне місце проживання в державу Ізраїль та є громадянкою цієї держави, там же і проживає, місце проживання підтверджувала в своїй заяві при розгляді справи про розірвання шлюбу. Посилається на те, що за повідомленням УДМС України в Херсонській області відповідно до п. 108 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою КМУ від 25.03.2015 року №302, паспорт серії НОМЕР_2 , оформлений 31.01.2011 року Дніпровським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області на ім`я ОСОБА_3 є недійсним та знищений.

Вважає, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», справи про сплату аліментів підлягають розгляду в судах України за умови, якщо що позивач, має постійне місце проживання в України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , від імені якої діє ОСОБА_5 , зазначив, що під час розгляду справи судом першої інстанції, відповідач не ставив перед судом питання про наявність іноземного елементу у справі, у зв`язку з чим, суд не досліджував, а сторони не висловлювали свою позицію та не надавали відповідні докази та заперечення, а тому не можуть бути предметом розгляду в апеляційній інстанції.

Але вважає за необхідне зазначити, що 30.11.2021 позивач отримала закордонний паспорт, в графі про громадянство у якому зазначено, що вона є громадянкою України, тому посилання відповідача на наявність іноземного елементу є безпідставним.

Щодо застосування ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», зазначив, що відповіднодо ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Позивач має на території України нерухомість для тимчасового проживання квартира у м. Херсоні, яка належить її матері.

У зв`язку з чим просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю та стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу.

Заслухавши суддю-доповідача, представників позивача та відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ дійшов наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається , що сторони по справі перебували у шлюбі з 14 лютого 2014 року по 6 травня 2017 року ( а.с.6,7) .

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 8).

Дитина проживає з матір`ю, що відповідачем не заперечено.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину, суд першої інстанції враховуючи фактичні обставини справи, наявність у подружжя малолітньої дитини та її проживання та перебування на повному утриманні матері, визнання відповідачем позовних вимог, враховуючи відсутність даних та належних та допустимих доказів про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, батьків, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину, прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині наявного існування обов`язку у відповідача матеріально утримувати свою дитину.

Оцінюючи доводи апелянта щодо наявності підстав для закриття провадження по справі внаслідок не застосування судом першої інстанції положень Закону України «Про міжнародне приватне право», колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 66 ЗУ «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 1, ст. 66 ЗУ «Про міжнародне приватне право», вибір права - право учасників правовідносин визначити, право якої держави підлягає застосуванню до правовідносин з іноземним елементом. Права та обов`язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв`язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини.

Відповідно до ст. 67 ЗУ «Про міжнародне приватне право» зобов`язання щодо утримання, які виникають із сімейних відносин, крім випадків, передбачених статтею 66 цього Закону, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особа, яка має право на утримання. Якщо особа, яка має право на утримання, не може його одержати згідно з правом, визначеним у частині першій цієї статті, застосовується право їхнього спільного особистого закону. Якщо особа, яка має право на утримання, не може його одержати згідно з правом, визначеним частинами першою і другою цієї статті, застосовується право держави, у якій особа, яка зобов`язана надати утримання, має місце проживання.

Крім того, згідно п. 2 ч. 1 ст. 76 ЗУ «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача.

Згідно положень ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Також, Україна є Стороною декількох багатосторонніх конвенцій, які передбачають спрощену процедуру звернення для вирішення питання про стягнення аліментів на території Договірних держав, а саме Конвенції ООН про стягнення аліментів за кордоном 1956 року ( діє у відносинах з державою Ізраїль).

Відповідно до ч.2 ст. 1 наведеної Конвенції, засоби правового захисту, передбачені в цій Конвенції, доповнюють, але не змінюють будь-які інші засоби правового захисту, які існують відповідно до внутрішньодержавного або міжнародного права. Зміст положень цієї Конвенції надає право позивачу подати заяву про стягнення аліментів у державі позивача.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач є громадянином України, постійно проживає, працює на території України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вказана справа про стягнення аліментів підсудна та може бути розглянута судами України, оскільки вказане не суперечить вимогам Закону України «Про міжнародне приватне право», а вирішення спору за законодавством України буде більш сприятливим для інтересів дитини.

Отже, доводи апеляційної скарги наявність підстав для закриття провадження у справі є такими, що не ґрунтуються на вищенаведених нормах матеріального та процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на розмір визначених судом до стягнення аліментів.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому судове рішення, відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 05 жовтня 2021 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.В. Склярська

Судді: Л.В. Пузанова

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови суду складено 17 лютого 2022 року.

Суддя І.В. Склярська