Справа № 694/1660/21
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2022 року м.Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Сакун Д.І.,

за участі секретаря судового засідання Матвієнко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача адвоката Лучинович Інни Віталіївни (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 000649 від 14.11.2017 року, видане Радою адвокатів Черкаської області, вул.. Гагаріна, 95 кв.167, м. Черкаси, тел.. НОМЕР_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , тел.. НОМЕР_3 ) до АТ КБ «Приватбанк» (, Україна, 01001, м. Київ, вул.. Грушевського 1Д,) про визнання припиненим договору кредиту, договору іпотеки, припинення іпотеки і заборони щодо нерухомого майна в порядку захисту прав споживача,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд: визнати припиненим кредитний договір від 13.03.2006 №CSZ0GK00000003, укладений між ОСОБА_1 та AT КБ «ПриватБанк»; визнати припиненим договір іпотеки №CSZ0GK00000003, укладений між ОСОБА_1 та AT КБ «ПриватБанк», посвідчений приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Бедратою Н.М.; припинити іпотеку нерухомого майна, а саме: житлового будинку загальною площею 172,4 кв.м., житловою площею 117,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована в Державному реєстрі іпотек за №2995452 приватним нотаріусом Бедрата-Скляр Н.М.; припинити заборону на вказане нерухоме майно, яка зареєстрована в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 21.03.2006 за №2995335 приватним нотаріусом Бедрата-Скляр Н.М. Також просить стягнути з AT КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7 500 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 (надалі - Позивачу) на підставі договору купівлі-продажу від 27.02.2006 належить житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 . 03.03.2006 року між ОСОБА_1 як позичальником та AT КБ «ПриватБанк» (надалі - Відповідач, Банк) як позикодавцем укладено кредитний договір №CSZ0GK00000003, відповідно до п.1.1 якого Банк зобов`язується надати ОСОБА_1 кредитні кошти на строк до 13.03.2026 року у вигляді неповновлювальної кредитної лінії у розмірі 130 000,00 грн. зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом. В цей же день між сторонами укладено договір іпотеки, згідно з п.п. 1, 2,7 якого Позивач передав Відповідачу в іпотеку житловий будинок з відповідною частиною надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_1 , як забезпечення виконання зобов`язання з кредитним договором від 13.03.2006 №CSZ0GK00000003.

25.12.2008 року Банк направив на адресу ОСОБА_1 лист, яким повідомлено, що за кредитним договором №CSZ0GK00000003 відсоткова ставка збільшується з 01.02.2009 року з 12% до 22,73% та запропоновано до 20.01.2009 року повідомити про незгоду зі збільшенням відсоткової ставки. Вказаний лист ОСОБА_1 отримав 23.01.2009 року та упродовж 20-днів повідомив про свою незгоду з підвищенням відсоткової ставки.

Зазначені обставини встановлені рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 11.12.2009, справа №2-438/09.

Таким чином, строк виконання зобов`язань за кредитним договором настав щонайпізніше на 21-день з моменту отримання Позичальником повідомлення Банку про збільшення відсоткової ставки, тобто 12.02.2009 року, оскільки впродовж вказаного 20-денного строку Банк не отримав згоду Позичальника на зміну кредитної ставки.

Аналогічним чином Банк змінив строк виконання зобов`язань за кредитним договором від 13.03.2006 №CSZ0GK00000003 шляхом пред`явлення вимоги про дострокове повернення усієї суми кредиту, звернувшись до Звенигородського районного суду Черкаської області з позовною заявою у справі №2-438/09 та визначивши остаточну сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 131 997,73 грн.

Отже, сума коштів, яка сплачена ОСОБА_1 після грудня 2009 року зараховується на виконання вимоги банку про дострокове повернення кредиту у розмірі 131 997,73 грн. Після зміни строку кредитування розмір цієї вимоги не міг бути збільшений за рахунок нарахування пені, відсотків за користування кредитом.

Після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту ОСОБА_1 сплатив на користь AT КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення кредиту 151 362,41 грн.

Зазначені обставини також встановлені рішенням Звенигородського районного суду від 11.12.2020 у справі №694/2122/19, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 02.03.2021, яким відмовлено у позові Банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 13.03.2006 №CSZ0GK00000003 у сумі 120 143, 96 грн., що визначена Банком як тіло кредиту.

ОСОБА_1 звернувся до Відповідача з листом, яким просив у зв`язку з відсутністю заборгованості за кредитним договором від 13.03.2006 №CSZ0GK00000003, звернутись до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки нерухомого майна, а саме: житлового будинку по АДРЕСА_1 , що зареєстрована на підставі договору іпотеки від 13.03.2006 року.

Листом від 11.06.2021 №20.1.0.0.0/7-210602/13211 Відповідач повідомив, що за кредитним договором існує заборгованість та надав Позивачу виписку по кредитному договору від 13.03.2006 №CSZ0GK00000003, згідно з якою залишок заборгованості по кредиту становить 981 769,44 грн., в тому числі - по тілу кредиту - 166 450,14 грн.

Позивач наполягає, що зобов`язання за договором кредиту від 13.03.2006 №CSZ0GK00000003 припинені повним фактичним виконанням, оскільки з моменту зміни строку кредитування припинилось право Відповідача нараховувати проценти за користування кредитом та неустойку. Сплачена Позивачем сума коштів перевищує загальний розмір вимоги, пред`явленої Банком в порядку дострокового повернення коштів.

У встановлений строк відповідачем не було подано до суду відзив на позов.

Разом з тим, стороною позивача надано відповідь на відзив відповідача, який вони отримали на свою електронну адресу. У відповіді на відзив представник позивача заперечує, що позичальник ОСОБА_1 не сплатив заборгованість за кредитним договором та заперечує пропуск ним строку позовної давності.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Протоколом щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2021 року авторозподіл не відбувся.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2021 року справу передано судді Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І.

Ухвалою судді Сакун Д.І. від 24.09.2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Позивач вчасно та в повному обсязі усунув недоліки зазначені в ухвалі від 24.09.2021 року.

Ухвалою Звенигородського районного суду від 28.09.2021 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

01.11.2021 року на електронну адресу суду надійшла заява про вступ у справу як представника ОСОБА_2

02.11.2021 року на електронну адресу суду від представника відповідача С.М.Назаренко надійшла заява про участь в судовому засідання в режимі відео конференції.

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 03.11.2021 року заяву представника відповідача ОСОБА_3 було задоволено.

08.11.20201 року до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 09.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання учасники процесу не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 27.02.2006 року належить житловий будинок по АДРЕСА_1 . Право власності зареєстроване Звенигородським виробничим підрозділом ЧООБТІ 03.03.2006 року за № 6448 (а.с. 18-20).

13.03.2006 року між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № CSZ0GK00000003, згідно якого Банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти на строк до 13.03.2026 року у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 130 000 грн. на придбання житла, а також у розмірі 26 000 грн. на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості та винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,55% щомісяця в період сплати від суми виданого кредиту. Позичальник у свою чергу зобов`язувався повернути кредит, сплачувати відсотки, винагороди в зазначені в договорі строки (а.с. 26-29).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 13 березня 2006 року між сторонами укладено договір іпотеки № CSZ0GK00000003, за яким позичальник передав в іпотеку житловий будинок з відповідною частиною надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 30-31).

21.03.2006 року відомості про заборону на нерухоме майно та інформація про договір іпотеки були внесені до відповідних реєстрів (а.с. 24-25).

Рішенням Звенигородського районного суду від 11.12.2009 року відмовлено в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про звернення стягнення заборгованості по кредитному договору на предмет іпотеки, а саме житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 (а.с. 33-34).

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 11.12.2020 року відмовлено в задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № CSZ0GK00000003 від 13.03.2006 року (а.с. 48-50).

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін

Щодо припинення зобов`язань за кредитним договором

Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу (частина друга статті 509 ЦК України). Однією з таких підстав є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі статтями 599-601, 604-609 ЦК України зобов`язання припиняються у разі: виконання, проведеного належним чином; за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо); зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги; за домовленістю сторін; внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора; поєднанням боржника і кредитора в одній особі; неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає; смерті фізичної особи; ліквідації юридичної особи.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що заборгованість позивача ОСОБА_1 за кредитним договором № CSZ0GK00000003 від 13.03.2006 погашена у повному обсязі, сплачені кошти перевищують суму заборгованості, яку мав право вимагати банк. Вказане підтверджено рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 11.12.2020 у справі №694/2122/19, яке має в даному випадку преюдиційне значення.

Відтак суд вважає, що зобов`язання за кредитним договором № CSZ0GK00000003 від 13.03.2006 припинені у зв`язку з їх виконанням, проведеним належним чином.

Щодо припинення зобов`язань за іпотечним договором

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).

Поняття іпотеки деталізує абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 28 договору іпотеки від 13.03.2006 року термін дії договору - до повного виконання позичальником та іпотекодержателем зобов`язань за кредитним договором.

За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; див. також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц).

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі 711/4556/16-ц.

Оскільки суд прийшов до висновку про припинення зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з його повним і належним виконанням позичальником, то визнанню припиненою підлягає й іпотека, що відповідає правовому висновку, викладеному Верховним Судом України у постанові від 04 лютого 2015 року у справі № 6-243цс14, з яким погодився і Верховний Суд, застосувавши його у постанові від 18 вересня 2019 року у справі № 695/3790/15-ц (провадження № 61-7769св18).

Щодо зняття заборони на нерухоме майно

Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень».

Посвідчивши іпотечний договір, приватним нотаріусом Бедратою-Скляр Н.М. було зареєстровано заборону на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина друга статті 593 ЦК України, частина третя статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном.

Враховуючи те, що кредитний договір та договір іпотеки нерухомого майна визнаються судом припиненими, записи про державну реєстрацію обтяження нерухомого майна та запис про іпотеку цього майна підлягає скасуванню.

При винесенні рішення судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Оскільки суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі, то витрати на оплату судового збору, від яких позивача звільнено на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», підлягають стягненню з відповідача на користь Держави.

Також позивачем подано клопотання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 7500 грн., і подано відповідні докази на підтвердження понесених витрат, а тому таке клопотання також підлягає до задоволення.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 509, 526, 546, 575, 593, 598-601, 604-609, 626, 1048, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 82, 137, 141, 258, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов представника позивача адвоката Лучинович Інни Віталіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання припиненим договору кредиту, договору іпотеки, припинення іпотеки і заборони щодо нерухомого майна в порядку захисту прав споживача - задовольнити повністю.

Визнати припиненим кредитний договір № CSZ0GK00000003 від 13.03.2006 року, укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанку».

Визнати припиненим договір іпотеки нерухомого майна, а саме житлового будинку по АДРЕСА_1 , укладений 13.03.2006 року між ОСОБА_1 та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк».

Скасувати запис про державну реєстрацію заборони на нерухоме майно № 2995335 від 21.03.2006 року, внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі договору про іпотеку від 13.03.2006 року, об`єкт обтяження - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , номер РПВН 13952559.

Скасувати запис про іпотеку, внесений до Державного реєстру іпотек, реєстраційний номер 2995452 від 21.03.2006 року на підставі договору про іпотеку від 13.03.2006 року, об`єкт обтяження - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , номер РПВН 13952559.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 7500 грн.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резулютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення підписане 19.05.2022.

Суддя Д.І. Сакун