печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Остапчук Т.В., при секретарі - Медведєвій М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Компанія «Стокман Інтерхолд С.А.», ОСОБА_3 , державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владислав Сергійович про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду із заявою про скасування з нього тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України. В обґрунтування заяви вказує на те, що 05.06.2018 р. Печерським районним судом м. Києва була постановлена ухвала, якою задоволено подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера Івана Анатолійовича та тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, до виконання зобов`язань у виконавчому провадженні № 49928917 з виконання виконавчого листа № 752/15859/14-ц, виданого Голосіївським районним судом м. Києва 22.10.2015 року. ОСОБА_1 вказує, що ним не вчиняються дії які свідчать про ухилення від виконання рішення суду, а навпаки прикладаються зусилля та вчиняються дії спрямовані на реальне виконання рішення суду. В заяві вказано, що Заявник офіційно працевлаштований в Товаристві з обмеженою відповідальністю «КП «Українська житлова компанія» з 01.02.2017 року і по теперішній час та займає посаду Заступника директора, що підтверджується довідкою, яка сформована та підписана директором та головним бухгалтером ТОВ «КП «Українська житлова компанія». Відповідно до довідки вбачається, що на підставі виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва від 22.10.2015 р. № 752/15859/14-ц та Постанови ВП № 499289017 від 06.06.2017 р. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ, з працівника проводиться стягнення із нарахованої заробітної плати в розмірі 20% кожного місяця, та у день виплати зарплати перераховується на банківські реквізити Міністерства юстиції України. З довідки вбачається, що станом на 01.06.2021 р. в рахунок виконання постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, із Боржника було утримано та перераховано суму коштів в розмірі 27 649, 76 грн., що свідчить про виконання рішення суду. Тобто, ОСОБА_1 офіційно працює і з заробітної плати утримуються відрахування, а це свідчить про виконання Боржником рішення суду, а не навпаки, про ухилення від його виконання. Заявник вказує, що у нього відсутнє будь-яке рухоме чи нерухоме майно, на яке можна було б звернути стягнення. Матеріалами виконавчого провадження в повній мірі підтверджується відсутність за Боржником майна, яке б належало йому на праві приватної власності. Підтвердженням того, що в Боржника не має жодного майна слугує інформаційна довідка № 275716551 від 20.09.2021, де відображено, що у реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості відносно Боржника відсутні. Дана обставина вказує на те, що ухилення від виконання рішення суду немає, так як відсутнє майно, на яке можна було б звернути стягнення в рамках виконавчого провадження. Окрім того, від ОСОБА_1 було отримане клопотання разом з додатками про приєднання доказів до матеріалів справи. На підтвердження заявленої позиції ОСОБА_1 було надано актуалізовані довідки з місця роботи, де офіційно влаштований ОСОБА_1 та отримує заробітну плату. Так, довідки за вих. № 47 та за вих. № 48 від 10.11.2021 р. видані Товариством з обмеженою відповідальністю «КП «УКРАЇНСЬКА ЖИТЛОВА КОМПАНІЯ» містять інформацію з приводу отримання заробітної плати ОСОБА_1 та про стягнення із нарахованої заробітної плати 20 % на реквізити державної виконавчої служби на підставі виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва № 752/15859/14-ц від 22.10.2015 р. та постанови по виконавчому провадженню № 49928917 від 06.06.2017 р. Також, було долучено офіційне запрошення від «Brangmetalis» в якому дана компанія запрошує ОСОБА_1 до міста Вільнюс для обговорення остаточних домовленостей, підпису необхідних документів та призначення останнього керівником офісу компанії в України та Східній Європі. Дане запрошення є важливим для ОСОБА_1 так як останній матиме можливість заробляти кошти в значно більших розмірах, що в результаті призведе до ще більшого виконання рішення суду. ОСОБА_1 вважає, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, застосоване до нього вищевказаною ухвалою, порушує його право, а тому звернувся з даною заявою до суду. Представник заявника в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність, заяву підтримує, просив задовольнити її з вказаних підстав. В судове засідання державний виконавець повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, а тому, суд вважає за можливе розглянути подану заяву за відсутності державного виконавця. В судове засідання стягувачі не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, а тому, суд вважає за можливе розглянути подану заяву за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні в державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владислава Сергійовича знаходиться виконавче провадження № 49928917 з приводу виконання виконавчого листа № 752/15859/14-ц від 22.10.2015 р., підтвердженням чого слугує постанова про відкриття виконавчого провадження від 25.01.2016 р. 05.06.2018 р. Печерським районним судом м. Києва була постановлена ухвала, якою задоволено подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкера Івана Анатолійовича та тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, до виконання зобов`язань у виконавчому провадженні № 49928917 з виконання виконавчого листа № 752/15859/14-ц, виданого 22.10.2015 року Голосіївським районним судом м. Києва. Як встановлено судом, ОСОБА_1 працює у ТОВ «КП «Українська житлова компанія» на посаді заступника директора та отримує офіційну заробітну плату. Як вбачається з довідки сформованої ТОВ «КП «Українська житлова компанія», на підставі виконавчого листа Голосіївського районного суду м. Києва від 22.10.2015 р. № 752/15859/14-ц та Постанови ВП № 499289017 від 06.06.2017 р. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ, з працівника проводиться стягнення із нарахованої заробітної плати в розмірі 20% кожного місяця, та у день виплати зарплати перераховується на банківські реквізити Міністерства юстиції України. Довідкою підтверджується, що станом на 01.06.2021 р. в рахунок виконання постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, із ОСОБА_1 було утримано та перераховано суму коштів в розмірі 27 649, 76 грн. Актуалізованою довідкою від 10.11.2021 р. за № 47 виданою ТОВ «КП «Українська житлова компанія» підтверджується, що за період з лютого 2018 року по 31 жовтня 2021 року, та станом на 01 листопада 2021 року було утримано та перераховано Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ суму коштів в розмірі 30 703, 99 грн. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримав офіційне повторне запрошення від міжнародної компанії «Brangmetalis», в якому дана компанія запрошує ОСОБА_1 до міста Вільнюс для обговорення остаточних домовленостей, підпису необхідних документів та призначення останнього керівником офісу компанії в України та Східній Європі. Відповідно до частин 1-3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Відповідно до 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом. Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів. Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві. Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів. Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті. На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України». Право на судовий захист входить до переліку прав, що захищаються Конвенцією «Про захист прав людини та основоположних свобод», за ч. 1 ст. 6 якої закріплене право на справедливий суд, а саме визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості. Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково. Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення. Згідно із ч. 5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Скасування застосованих судом обмежень може мати місце у разі, якщо відпали підстави для застосування таких заходів, зокрема, боржником не вчиняються дії які спрямовані на ухилення від виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутні будь-які ознаки які б свідчили про ухилення від виконання рішення суду, останнім навпаки вчиняються дії спрямовані на виконання рішення суду. Так, ОСОБА_1 офіційно працює і від заробітної плати щомісячно здійснюються відрахування на рахунок виконавчої служби, тобто, відбувається щомісячне погашення існуючої заборгованості. Враховуючи наявність запрошення міжнародної компанії на роботу, скасування обмеження у праві виїзду за межі України, наддасть можливість ОСОБА_1 влаштовуватися на роботу та отримувати заробітну плату, за рахунок якої може погашатися існуюча заборгованість. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про навмисне чи свідоме невиконання заявником зобов`язань, покладених на нього рішенням Голосіївського районного суду м. Києва, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а тому приходить до висновку про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_1 , встановленого ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.06.2018 р. у справі № 757/72566/17-ц в рамках виконавчого провадження № 49928917. Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву - задовольнити. Скасувати постановлене ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.06.2018 р. по справі № 757/72566/17-ц тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 . Копію ухвали направити для виконання до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України. Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя Остапчук Т.В.