Справа № 404/2232/21
Провадження № 2/390/88/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
"04" лютого 2022 р.Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого - судді Бойко І.А.,
при секретарі Пікущій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в заочному порядку, в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа страхування» до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди джерелом підвищеної небезпеки,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в загальному розмірі 329739 грн, моральну шкоду в розмірі 10000 грн, посилаючись на те, що внаслідок ДТП, яка мала місце 03.10.2020 року, з вини відповідача було пошкоджено автомобіль «Nissan Leaf», державний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Альфа страхування», з лімітом відповідальності матеріального збитку 130000 грн. Згідно оцінки вартість матеріальної шкоди, завданої позивачу становить 457439,91 грн, вартість проведення оцінки матеріального збитку становить 2800 грн. З урахуванням ліміту відповідальності ПрАТ «СК «Альфа страхування», яким здійснено страхове відшкодування, розмір відшкодування матеріального збитку, який залишився не відшкодованим і підлягає стягненню з відповідача складає 326939 грн, а також 2800 грн вартість виконаних робіт по оцінці визначення вартості відновлювального ремонту та вартості матеріального збитку власнику транспортного засобу. Загальна сума відшкодування матеріального збитку становить 329739 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду, в розмірі 10000 грн, наявність якої він обґрунтовує тим, що в результаті неправомірних дій відповідача йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті позивача: він залишився без автомобіля, який він використовував в роботі, негативні думки і тривога з цього приводу призвели до емоційного пригнічення, тривоги, психологічного дискомфорту.
Позивач в судове засідання не з`явився, від представника адвоката Мельніченка В.А. до суду надійшла письмова заява, в якій він просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, справу розглядати без участі позивача та представника позивача, проти заочного рішення не заперечив.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, за зареєстрованою адресою проживання. Правом подання відзиву на позов відповідач не скористався, а тому, з урахуванням відкритості та загальнодоступності інформації щодо справи, розгляд справи проведено без його участі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, згідно повідомлення про отримання поштового відправлення, письмових пояснень щодо позову ним не подано.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 03.10.2020 року о 19.30 год., керуючи автомобілем «Great Wall Pegasus», державний номер НОМЕР_2 , на перехресті вулиць Варшавська-Ю.Краснокутського у м.Кропивницький, у порушення п.п.2.3 «б», 16.11 ПДР України, при виїзді на нерегульоване перехрестя з другорядної дороги - вул.Ю.Краснокутського на головну дорогу - вул.Варшавську, не надав переваги у русі автомобілю «Nissan Leaf», держаний номер НОМЕР_1 , та допустив з ним зіткнення. В результаті чого автомобіль «Nissan Leaf», державний номер НОМЕР_1 , винесло на смугу зустрічного руху, де відбулось зіткнення з автомобілем «Daewоо Lanos», державний номер НОМЕР_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки, а гр. ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження.
Постановою Кіровського районного суду м.Кіровограда від 23.12.2020 року у справі № 404//7165/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. (а.с. 12).
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 26.01.2021 року постанова Кіровського районного суду м.Кіровограда від 23.12.2020 року відносно ОСОБА_2 у справі № 404/7165/20 залишена без змін (а.с.13-15).
Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 вбачається, що власником транспортного засобу «Nissan Leaf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 .
Відповідно до поліса №АО/4907809 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що діяв з 07.02.2020 року по 06.02.2021 року цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 щодо транспортного засобу - автомобіля «Great Wall Pegasus», державний номер НОМЕР_2 , застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа страхування». Страхова сума на відшкодування шкоди майну на одного потерпілого становить 130000 грн. Розмір франшизи становить 2500 грн (а.с.16).
Відповідно до звіту № 1-21 про незалежну експертну оцінку легкового автомобіля "Nissan Leaf", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, завданого власнику вказаного КТЗ, станом на 05.01.2021 року складає 454439 грн 91 коп. (а.с.17-58).
Відповідно до акту прийому передачі виконаних робіт від 04.01.2021 року вартість визначення вартості відновлювального ремонту та вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ "Nissan Leaf", реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 2800 грн, яку сплачено, згідно розрахункової квитанції серії ЛВАК № 704664 (а.с.59).
На ухвалу суду Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа Страхування» надано копію страхової справи № 1320.609.20.02 по дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 03.10.2020 року, за участю автомобілів «Nissan Leaf», державний номер НОМЕР_1 та «Great Wall Pegasus», державний номер НОМЕР_2 , з якої вбачається, що 16.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Альфа Страхування» із заявою про настання страхової події та виплату страхового відшкодування. На підставі поданих документів страховиком складено страховий акт № 1320.609.20.02, згідно якого прийнято рішення відшкодувати збитки отримувачу ОСОБА_1 в розмірі 127500 грн на його рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.81-196).
З виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 , відкритому в Акціонерному товаристві Комерційний Банк «Приват Банк» 16.12.2020 року ПрАТ СК «Альфа страхування» 26.04.2018 року в рахунок страхового відшкодування за автомобіль Nissan Leaf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснено перерахування коштів в сумі 127500 грн (а.с.60).
Відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
З аналізу вказаних норм вбачається, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Згідно зі ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.
Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Частиною 3 ст.386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Згідно п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, наданою 05.09.2019 року в справі №234/16272/15-ц, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.
Отже, наведені в постанові Кіровського районного суду м.Кіровограда від 23.12.2020 року обставини щодо вчинення дорожньо-транспортної пригоди за участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не потребують повторного встановлення і доказування.
Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову, заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Таких правових позицій дотримувався Верховний Суд України в своїй постанові від 20 січня 2016 року, у справі 6-2808цс15, а також Верховний Суд в постанові, провадження № 61-5079 св 18.
Як встановлено судом, вартість матеріального збитку, завданого позивачу, через пошкодження його автомобіля Nissan Leaf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 454439,91 грн.
Страховиком відповідача, який є заподіювачем шкоди, ПрАТ «Страхова компанія «Альфа страхування» позивачу відшкодовано матеріальний збиток в межах суми страхового ліміту за виключенням франшизи 127500 грн.
Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленій в постанові по справі №363/218/16-ц, фактичний розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню потерпілому включає як реальну вартість пошкодженого майна, так і витрати потерпілого на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (відновлювальний ремонт транспортного засобу). Оскільки потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, особа, яка завдала шкоди, згідно із статтею 1194 ЦК України має відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Отже, невідшкодована частина матеріальних збитків від ДТП, спричинених позивачу, становить 326939 грн, що підлягає стягненню з відповідача.
Крім того, з відповідача підлягає стягненню 2800 грн в якості відшкодування витрат позивача на здійснення оцінки визначення вартості відновлювального ремонту та вартості матеріального збитку.
Загальна сума відшкодування матеріального збитку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 329739 грн.
Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступних міркувань.
Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
За встановлених судом обставин мало місце протиправне діяння відповідача, яке мало наслідком пошкодження майна позивача від ДТП, провина заподіювача шкоди встановлена судом та існує причинно-наслідковий зв`язок між діянням винної особи та наслідками, що настали.
Позивач, обґрунтовуючи моральну шкоду, зазначив, що в результаті неправомірних дій відповідача йому завдано немайнових втрат, спричинених моральним та фізичним стражданням, які позначили негативні зміни у житті позивача: він залишився без автомобіля, який він використовував в роботі, негативні думки і тривога з цього приводу призвели до його емоційного пригнічення, тривоги, психологічного дискомфорту. Розмір отриманої моральної шкоди оцінив в сумі 10000 грн.
Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначає, що позивачу завдано шкоду шляхом пошкодження належного йому матеріального блага, що має високу вартість автомобіля, вартість відновлення якого коштує вище ніж вартість самого автомобіля і це майно пошкоджено виключно з вини відповідача. Відновлення можливості позивача щодо користування власним транспортом потребує деякого часу, впродовж якого позивач позбавлений повноцінно користуватись втраченим майном та реалізовувати свої права щодо цього майна, що у свою чергу негативно змінило звичний для нього уклад життя суд відносить до душевних страждань і переживань позивача, спричинених від ДТП з вини відповідача.
При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої порушення прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей можуть кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди, зокрема у рішенні від 28.05.1985 року у справі «Abdulaziz,Cabales and Balkandali v. United Kingdom», в якому зазначено, що деякі форми моральної шкоди, зокрема емоційні страждання, за своєю природою не завжди можуть бути доведені чимось конкретним.
З урахуванням обставин справи, вимог виваженості та дотримання справедливого балансу між інтересами потерпілого щодо відшкодування моральної шкоди та реальної можливості її компенсації відповідачем, з огляду на висновки суду щодо необхідності відшкодування позивачу матеріальної шкоди, суд вважає, що відшкодування позивачу моральної шкоди у розмірі, 10000 грн відповідає критерію справедливості розумності, та виваженості і не призведе до збагачення позивача.
Належних, допустимих та допустимих доказів на спростування позовних вимог відповідачем суду не надано, що є його процесуальним обов`язком, згідно ст.ст 12, 81 ЦПК України.
Таким чином, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, що здійснив відповідач, суд виходить з вимог ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України, згідно яких судовий збір та витрати позивача на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В якості підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано договір про надання правничої допомоги та представництво інтересів від 20.03.2021 року, акти виконаних робіт (наданих послуг), та квитанцію до прибуткового касового ордера №1 від 20.03.2021 року (а.с.210-215).
Документи щодо витрат позивача, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом даної справи разом із заявою про розподіл судових витрат направлялась учасникам справи рекомендованими поштовими відправленнями, про що свідчать поштові повідомлення і описи з вкладеннями, наявні в справі (а.с.216-218).
Згідно договору про надання правничої допомоги вартість правової допомоги, наданої позивачу адвокатом Мельніченко В.А., сторонами вказаного договору визначено у фіксованому розмірі та складає 10000,00 грн, яка, згідно актів виконаних робіт включає в себе: 2000 грн досудова підготовка (вивчення матеріалів, наданих позивачем для складання позовної заяви) 2000,00 грн аналіз судової практики з даної категорії, 4000,00 грн складання позовної заяви, 1000, грн участь в судовому засіданні по даній справі, 1000 складання заяви про розподіл судових витрат. Загальна кількість часу витраченого адвокатом на представництво інтересів позивача становить 6 днів. Кошти в сумі 10000, 00 грн відповідач сплатив.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові по справі № 755/9215/15-ц, зроблено висновок, згідно якого ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про ?захист? прав ?людини ?і основоположних? свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Зменшення розміру витрат на професійну правову допомогу можливе лише у разі заявлення відповідного клопотання сторони.
Згідно ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Заперечень щодо розрахунку витрат на правову допомогу, здійснених відповідачем, представником позивача під час розгляду справи не висловлювалось, клопотань про зменшення розміру таких витрат до завершення розгляду справи до суду не надходило.
Таким чином, фактичний обсяг правової допомоги, наданої відповідачу, та реальність її надання підтверджені належними доказами, а розмір витрат відповідає критерію необхідності, розумності і відповідає складності справи, зважаючи на ціну позову, враховуючи, що відшкодування витрат відповідачу на правову допомогу заявлено з дотриманням встановленого законом порядку, за відсутності клопотання про зменшення їх розміру, суд вважає, що вказані витрати підлягають відшкодуванню позивачу в повному обсязі і з відповідача на користь позивача слід стягнути 10000 грн, в якості компенсації витрат на професійну правничу допомогу.
Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3397 грн, в якості відшкодування судових витрат позивача по сплаті судового збору, сплачених за подання позову.
Загальна сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 13397 грн.

На підставі ст.ст. 16, 22, 386, 509, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України, керуючись ст.4, 5, 12, 13, 77-81, 89, 133, 137, 141, 258-260, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа страхування» до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди джерелом підвищеної небезпеки, - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 329739 грн в якості відшкодування матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди джерелом підвищеної небезпеки.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 грн в якості відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13397 грн в якості відшкодування судових витрат по справі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цивільним процесуальним кодексом України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через суд першої інстанції.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ;,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа страхування», вул.Рибальська, 22, м.Київ, поштовий індекс 01011, ;
відповідач: ОСОБА_2 , військова частина НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 .

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області І.А.Бойко

/підпис/

«Згідно з оригіналом»

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області І.А. Бойко

Дата засвідчення копії 04.02.2022 року.