справа № 631/1401/21
провадження № 2-н/631/98/22
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

17 лютого 2022 року селище міського типа Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі судді Трояновської Т. М., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу в сумі 747 гривень 63 копійки та судового збору в сумі 227 гривень 00 копійок,

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду Харківської області надійшла заява Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу в сумі 747 гривень 63 копійки та судового збору в сумі 227 гривень 00 копійок.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 160 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Отже, наказне провадження це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника, на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ.

Приписами частини 3 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України визначене, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Із змісту наведеної норми слідує, що суть наказаного провадження полягає в тому, що вимоги заявника мають бути безспірними, обґрунтованими та відповідати положенням цивільного процесуального законодавства в частині вимог до заяви про видачу судового наказу.

В силу своєї специфіки наказне провадження передбачає спрощене, швидке вирішення питання, із яким звернувся до суду заявник, що, втім, врівноважується вимогами до форми і порядку такого звернення. Саме дотримання формалізованої процедури звернення особи з заявою про видачу судового наказу уможливлює вирішення в наказному провадженні відповідної заяви по суті. Специфіка наказного провадження в межах цивільного процесуального закону, який, власне, передбачає сукупність обов`язкових формалізованих процедур, що забезпечують законний розгляд цивільних справ, відображена у Розділі ІІ Цивільного процесуального кодексу України.

Положеннями статті 161 Цивільного процесуального кодексу України визначено вичерпний перелік вимог, за якими може бути виданий судовий наказ. Відповідно до положення вказаної норми права, зокрема пункту 3 частини 1, судовий наказ може бути видано якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

У частині 2 статті 163 Цивільного процесуального кодексу України визначаються відомості, зазначення яких є обов`язковими під час складання заяви про видачу судового наказу, як то, зокрема, вимоги і обставини, на яких вони ґрунтуються та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтується його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються, у тому числі копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (пункти 3 та 4 частини 3 статті 163 Цивільного процесуального кодексу України).

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 13 своєї Постанови від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Вирішуючи питання відносно можливості видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу в сумі 747 гривень 63 копійки та судового збору в сумі 227 гривень 00 копійок, суддя виходить з наступного.

Як убачається зі змісту заяви в обґрунтування своїх вимог стягувач посилається на те, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , розподіл якого здійснюється Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз».

За період з 01 січня 2020 року по 30 червня 2021 року за вказаною адресою, проведено нарахування за несвоєчасну оплату послуг з розподілу природного газу у розмірі 747 гривень 63 копійки, яка споживачем сплачена не була.

Як визначено у пункті 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний позивач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частини 1 та 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Тягар утримання майна згідно статті 322 Цивільного кодексу України покладається на власника. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Водночас, матеріали заяви не містять жодних доказів, які підтверджують право власності ОСОБА_1 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , чи факт проживання у ньому боржника в період виникнення заявленого розміру заборгованості, а саме з 01 січня 2020 року по 30 червня 2021 року.

Як убачається із повідомлення Сосонівського старостинського округу № 5 Нововодолазької селищної ради Харківської області, що надійшло на адресу суду 16 лютого 2022 року за вхідним № 1062/22-вх., вбачається, що згідно відомостей, що містяться в адресній картці реєстраційного обліку Сосонівського старостинського округу № 5 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 29 травня 2002 року по 05 лютого 2020 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час згідно запису з погосподарської книги № 4 Сосонівського старостинського округу № 5 Нововодолазької селищної ради, номер об`єкта погосподарського обліку 02-1180-3 з 29 січня 2020 року власником домоволодіння за вищевказаною адресою є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, в даному випадку із поданої заяви про видачу судового наказу та наданих до неї копії документів не вбачається доказів, які підтверджують право власності ОСОБА_1 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , чи факт проживання у ньому боржника.

Крім того, зі змісту заяви Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про видачу судового наказу та розрахунку заборгованість по особовому рахунку № НОМЕР_1 вбачається, що заборгованість за послуги з розподілу природного газу перед Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз», що утворилась за адресою: АДРЕСА_1 , виникла починаючи з січня 2021 року, коли власником домоволодіння вже була інша особа ОСОБА_2 .

Таким чином, в даній ситуації заявником не надано підтверджень належності права власності ОСОБА_1 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за яким було відкрито особовий рахунок. Жодних доказів фактичного проживання боржника за даною адресою матеріали справи також не містять, так як і не містять даних щодо обов`язку здійснення саме ОСОБА_1 періодичних оплат за послуги з розподілу природного газу, що надаються заявником за вказаною в заяві адресою.

Відповідно до приписів частини 2 статті 167 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За правилами пунктів 1 та 8 частини 1 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу та якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

З огляду на вищевикладене, та те, що ОСОБА_1 не є ні власником житлового будинку, ні фактичним споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку, що з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги до останньої, а отже заява подана з порушенням вимог статті 163 Цивільного процесуального кодексу України, що відповідно до пунктів 1 та 8 частини 1 статті 165 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Згідно з частиною 1 статті 166 Цивільного процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ «Наказне провадження» Цивільного процесуального кодексу України, після усунення її недоліків.

Відповідно до часини 2 статті 164 Цивільного процесуального кодексу України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись пунктом 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», статтями 2, 3, 4, 13, частиною 3 статті 19, статтею 81, частиною 1 статті 83, статтею 95, частинами 1 та 2 статті 160, статтями 163, 165, 167, 171, 259, 260, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу в сумі 747 гривень 63 копійки та судового збору в сумі 227 гривень 00 копійок відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження такої ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду та з інших поважних причин.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя: Т. М. Трояновська