Справа №443/387/22
Провадження №2/443/443/22
РІШЕННЯ

іменем України

08 липня 2022 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальноїгромади села Вербиця в особі Ходорівської міської ради Стрийського району Львівської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 був братом ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Вербиця Жидачівського району Львівської області, а також просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , право на земельну частку (пай) на території Вербицької сільської ради, площею 1,89 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №013736 від 20.05.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №393 від 14.06.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською районною державною адміністрацією по Вербицькій сільській раді за №689.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дядько позивачки по материній лінії ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради, площею 1,89 умовних кадастрових гектари, належне померлому згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №013736 від 20.05.1997 року. Згідно довідки Ходорівської міської ради №126 від 01.04.2022 року. ОСОБА_2 дійсно проживав в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . По даних виконкому Вербицької сільської ради, заповіту від ОСОБА_2 не посвідчувалося. ОСОБА_3 займалася похороном брата - ОСОБА_2 , прийняла спадщину вступивши в управління спадковим майном у піврічний термін після його смерті. ОСОБА_2 був одиноким, сім`ї не мав, а тому на момент його смерті єдиною близькою родичкою була його сестра ОСОБА_3 . ОСОБА_3 займалася похороном брата, вступила в управління та володіння спадковим майном, про відмову від спадщини вона не заявляла, а тому на підставі ст.549 ЦК УРСР 1963 року, вважається такою, що її прийняла, однак юридично не оформила своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивачки ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради, площею 1,89 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №013736 від 20.05.1997 року, що вона фактично успадкувала після смерті брата ОСОБА_2 , однак юридично не оформила своїх спадкових прав. Згідно довідки Ходорівської міської ради №124 від 01.04.2022 року ОСОБА_3 дійсно проживала в АДРЕСА_2 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент смерті ОСОБА_3 проживала з донькою ОСОБА_1 . По даних виконкому Вербицької сільської ради, заповіту від ОСОБА_3 не посвідчувалося. ОСОБА_1 займалася похороном матері ОСОБА_3 , прийняла спадщину вступивши в управління спадковим майном у піврічний термін після її смерті.

15.04.2022 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї матері, однак нотаріус відмовив їй, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що знаходяться на території Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлій і є спадковим майном. Окрім того, у позивачки відсутнє свідоцтво про народження ОСОБА_2 , а тому позивачка не має можливості метричними даними довести родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що у свою чергу призводить до неможливості юридично оформити спадщину після смерті матері.

За таких обставин позивачка змушена звертатися до суду із вимогами про встановлення факту родинних відносин та вимогою про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 22.04.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 03.06.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, з мотивів, викладених у такому, просили позов задоволити.

Представник відповідача - Ходорівської міської ради Львівської області у судове засідання не з`явився, подав відзив на позовну заяву, згідно якої повідомляє про відсутність на час розгляду даної справи у суді інформації, яка б була підставою для заперечення позовних вимог, а також просить проводити розгляд справи без участі їхнього представника.

Заслухавши вступне слово позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим повторно Вербицькою сільською радою Жидачівського району Львівської області від 31.10.2002 року (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради, площею 1,89 умовних кадастрових гектари, належне померлому згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №013736 від 20.05.1997 року (а.с.19).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК України (1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, спадкоємців за заповітом і за законом.

Згідно довідки Ходорівської міської ради №126 від 01.04.2022 року. ОСОБА_2 проживав в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент смерті ОСОБА_2 проживав один. Від імені ОСОБА_2 у виконавчому комітеті Вербицької сільської ради, заповіт не посвідчувався. ОСОБА_3 займалася похороном брата - ОСОБА_2 , прийняла спадщину вступивши в управління спадковим майном у піврічний термін після його смерті (а.с.14).

Судом також встановлено, що інших спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім ОСОБА_3 не було.

Згідно ст. 530 ЦК УРСР 1963 року, при відсутності спадкоємців першої черги, або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Окільки ОСОБА_3 займалася похороном брата, вступила в управління та володіння спадковим майном, про відмову від спадщини вона не заявляла, а тому на підставі ст.549 ЦК УРСР 1963 року, вважається такою, що її прийняла, однак юридично не оформила своїх спадкових прав, що також підтверджується витягом із спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №68749446 від 30.03.2022 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , виданим Вербицькою сільською радою Жидачівського району Львівської області від 22.03.2002 року (а.с.16).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради, площею 1,89 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №013736 від 20.05.1997 року, що вона фактично успадкувала після смерті брата ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак юридично не оформила своїх спадкових прав.

Згідно довідки Ходорівської міської ради №124 від 01.04.2022 року ОСОБА_3 проживала в АДРЕСА_2 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент смерті ОСОБА_3 проживала з донькою ОСОБА_1 . Від імені ОСОБА_3 у виконавчому комітеті Вербицької сільської ради заповіт не посвідчувався.. ОСОБА_1 займалася похороном матері ОСОБА_3 , прийняла спадщину вступивши в управління спадковим майном у піврічний термін після її смерті (а.с.17).

Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Судом встановлено, що інших спадкоємців першої черги, крім позивачки, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 не було, що також підтверджується витягом із спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №68749624 від 30.03.2022 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18).

З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва.

Однак, листом-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Посацькою А.О. №24/02-31 від 15.04.2022 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на майно, яке вона має намір успадкувати (а.с.21).

Окрім того позивачка не може метричними даними підтвердити факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.9).

Згідно свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , 31.05.1960 року у Вербицькій сільській раді Жидачівського району Львівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 , 1913 року народження та ОСОБА_8 , 1922 року народження (а.с.10).

Як видно із свідоцтва про народження Серії НОМЕР_5 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , її матір`ю є ОСОБА_4 (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 , 23.09.1967 року у Вербицькій сільській раді Жидачівського району Львівської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_10 , 1943 року народження та ОСОБА_11 , 1950 року народження (а.с.12).

Як вбачається з копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7), остання зареєстрована у АДРЕСА_2 ..

Допитана, як свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні, дав покази про те, що ОСОБА_2 та її матір - ОСОБА_3 були рідними братом та сестрою. ОСОБА_2 проживав сам, своєї сім`ї та дітей не мав. ОСОБА_2 працював у колгоспі, її матір займалася похованням свого брата. Інших спадкоємців після смерті її матері немає, оскільки вітчим помер швидше за матір.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні, дала покази про те, що що ОСОБА_2 та її матір - ОСОБА_3 були рідними братом та сестрою. ОСОБА_2 своєї сім`ї не мав. ОСОБА_3 займалася похованням свого брата. За життя ОСОБА_2 працював у колгоспі.

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Встановлення факту родинних відносин необхідний позивачу для реалізації його спадкових прав.

Крім того, факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується довідкою Ходорівської міської ради № 126 від 01.04.2022 року, де вказано, що ОСОБА_3 займалася похоронами брата - ОСОБА_2 , прийняла спадщину вступивши в управління спадковим майном у піврічний термін після його смерті (а.с.1).

Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи та показами свідків, достатньо стверджується той факт, що ОСОБА_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 був братом ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Вербиця Жидачівського району Львівської області, а тому позов у цій частині є підставним та підлягає до задоволення.

Предметом спору у даній справі є право на земельну ділянку (пай), яка знаходиться на території Вербицької сільської ради.

Оскільки, правовідносини з приводу спадкування виникли у березні 2002 року, то відповідно до Перехідних положень ЦК України 2003 року регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 524 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.1 ст.550 ЦК УРСР).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу (ч.4 ст.1268 ЦК України).

Згідно із вимогами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Позивач стверджує, що Сертифікат на право на земельну частку пай втрачено.

Доказом того, що покійний ОСОБА_2 отримав право на середню земельну частку (пай), маючи Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №013736 від 20.05.1997 року, реєстраційний номер 689, площа земельної ділянки - 1,89 умовних кадастрових гектарів, підстава для видачі сертифіката: розпорядження Голови Жидачівської районної державної адміністрації від 14.06.1996 р. №393, є довідка відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 02.11.2021 року №97-13-0.22-92/375-21 (а.с.19).

Державні акти на право приватної власності на землю взамін вищевказаного сертифіката не видавались.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), яка знаходиться на території Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 200, 258, 259, 263-265, 315,354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 був братом ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Вербиця Жидачівського району Львівської області.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , право на земельну частку (пай) на території Вербицької сільської ради, площею 1,89 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №013736 від 20.05.1997 року, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації №393 від 14.06.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською районною державною адміністрацією по Вербицькій сільській раді за №689.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11 липня 2022 року.

Головуючий суддя С.І Сливка