Справа № 585/3074/21
Номер провадження 2/585/64/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань в порядку загального позовного провадження справу № 585/3074/21, провадження № 2/585/64/22.

Позивач ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

предмет позову: про захист честі, гідності та ділової репутації, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.

Представник позивача: ОСОБА_18, яка діє на підставі Довіреності від 28.12.2021 та Наказу №217-У(280-Н) від 27.06.2022,

представник відповідача Менько Дмитро Дмитрович , який діє на підставі Договору про надання правничої допомоги від 01.12.2021 та Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВМ №1022729 від 14.12.2022

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

До суду звернулась ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою апеляційного суду Сумської області від 18 червня 2018 року у справі за № 585/4941/17 позбавлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Її (позивачку) призначено їх опікуном. З відповідачкою знайома з 2019 року, як її колишній чоловік - ОСОБА_8 пішов проживати до відповідачки. Остання почала постійно писати на неї наклепи, порочити її честь, гідність та ділову репутацію, телефонує на Урядову гарячу лінію і зазначає, що вона (позивач) зловживає спиртними напоями, не доглядає за дітьми. Внаслідок таких дій до неї приїжджають представники органу опіки та піклування, здійснюють перевірки, допити. На її прохання припинити такі дії, відповідач не реагує. Позивач вважає, що висловлювання відповідача по відношенню до неї щодо зловживання нею алкоголю за своїми стилістичними ознаками не можуть вважатись оціночними судженнями, є повідомленням про факти, які можуть бути перевірені на предмет їх достовірності. Тому, вважає, що моральна шкода оцінена у розмірі 65000.00 грн. буде справедливою по відношенню до самого відповідача. Посилаючись на норми Цивільного кодексу України, Конституції України Закон України «Про інформацію», Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду, просить зобов`язати відповідача публічно вибачитися за розповсюджений наклеп «зловживає алкоголем» перед нею у присутності служби у справах дітей Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області та стягнути з неї на її користь завдану моральну шкоду у розмірі 65 000 грн.

У відзиві на позов представник відповідачки адвокат Менько Д.Д. вказує, що відповідачка позов не визнає, хоча не заперечує той факт, що 14.04.2021 зверталась на Урядову «гарячу лінію», з повідомленням, що позивач зловживає спиртними напоями та просила перевірити, чи правомірна ситуація, коли за дітьми здійснює догляд мати, позбавлена батьківських прав, та чи правомірно, що опіка надана особі, яка зловживає алкоголем та мала судимість. У зверненні на Урядову «гарячу лінію» 25.05.2021 вказала, що до опікуна ОСОБА_15 09 квітня 2021 приїжджали працівники національної поліції, які зафіксували факт сильного алкогольного сп`яніння. Відповідачка просила посприяти вжити заходів щодо дій сусідки ОСОБА_13 та опікуна ОСОБА_1 . Вона заперечує той факт, що у її зверненнях на Урядову «гарячу лінію» були повідомлені обставини, які є наклепом, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивачки. Дійсно, після того, як чоловік позивачки пішов від неї та з лютого 2019 став проживати з відповідачкою, між сторонами склались неприязні стосунки. На ґрунті зазначеної обставини позивачка постійно, перебуваючи у нетверезому стані, в любий час доби дозволяла собі телефонувати його довірительниці та ОСОБА_8 , висловлюючи погрози спалити будинок, надсилала та надсилає образливі СМС повідомлення. Також позивачка розповсюджувала наклепи щодо неї, зокрема, щодо того, що остання вбила ОСОБА_8 , у той час, коли останній був відсутній за місцем проживання з огляду на виїзд на заробітки за кордон. Такі ж дії вчиняла і донька позивачки, яка також погрожувала розправою, зверталась до поліції із заявою про вбивство відповідачкою її батька. Крім того, 01 липня 2020 р. покінчив життя самогубством син відповідачки, проте позивачка розповсюджувала наклеп, що він покінчив життя не шляхом самогубства, а що відповідачка його повісила. Також позивачка розповсюджувала наклеп, що відповідачка вбила свою свекруху. Мав місце випадок, коли позивачка у нетверезому стані кидалась під машину, у якій їхали ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , унаслідок чого останній був змушений викликати працівників поліції, телефонувала їй на роботу, висловлюючи погрози та образи, заважаючи нормально працювати. З огляду на таку поведінку позивачки, ОСОБА_2 була змушена викликати працівників поліції, які повідомляли її, що позивачка перебуває у стані сильного алкогольного сп`яніння, неадекватна, а тому говорити з нею неможливо. Остання надсилає відповідачці погрозливі СМС. Він вважає, що правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні, оскільки звернення відповідачки на Урядову «гарячу лінію» щодо зловживання позивачкою спиртними напоями не є порушенням недостовірної інформації, яка порушує право особи на повагу до її гідності та честі. Вищенаведені обставини свідчать про те, що таким чином відповідачка реалізувала своє право на звернення до компетентних органів, уповноважених розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк, тобто мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації, а відтак правові підстави для задоволення позову відсутні. Просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 за безпідставністю та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати з оплати професійної правничої допомоги в розмірі 6500 грн.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

27 жовтня 2022 року позовну заяву залишено без руху (а.с.32).

19 листопада 2022 року недоліки усунуто (а.с.34, 35)

22 листопада 2022 року справу прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 17 грудня 2021 року на 09 год. 00 хв. (а.с.36).12 січня 2022 року продовжено строк проведення підготовчого провадження (а.с.65).

12 квітня 2022 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 16 травня 2022 року на 14 год. (а.с.72).

16 травня 2022 року постановлено ухвалу про визнання поважними причин неподання позивачем доказів у встановлений строк, приєднано до матеріалів справи письмові докази (а.с.86).

Позивач та його представник до суду не з`явились, представник позивача ОСОБА_18 надала заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, а позовні вимоги - задоволити (а.с.88).

Представник відповідача просить проводити розгляд справи у його відсутності та без присутності ОСОБА_2 (а.с.55).

Інші процесуальні дії, передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно постанови апеляційного суду Сумської області від 18 червня 2018 року у справі за № 585/4941/17 позбавлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Опікуном неповнолітніх призначено ОСОБА_1 (а.с.14-17).

16.03.2021 за №01-18/765 на адресу Служби у справах дітей Хмелівської сільської ради від Сумської обласної служби у справах дітей направлено запит на отримання інформації. Вказано про те, що на адресу служби у справах дітей Сумської обласної державної адміністрації надійшло звернення, що опікун ОСОБА_1 зловживає алкоголем та залишає малолітніх дітей на біологічну мати, яка позбавлена батьківських прав. Тому направлено звернення для з`ясування викладених фактів (а.с.18).

З реєстраційної картки звернення вбачається, що 14.04.2021 до Урядової «гарячої лінії» надійшло первинне звернення від заявника ОСОБА_2 , яка повідомила про те, що у АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 , яка є опікуном дітей віком від 5 до 9 років. Мати дітей, ОСОБА_13 , яка проживає за однією адресою з ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав. Заявниця повідомила, що ОСОБА_1 зловживає алкоголем та коли виїжджає з села на роботу, мати дітей доглядає за ними. На даний час мати забрала дітей з села та поїхала з ними в інший населений пункт до якогось чоловіка. Прохання перевірити, чи правомірна ситуація, що за дітьми здійснює догляд мати, позбавлена батьківських прав та чи правомірно, що опіка надана особі, яка зловживає алкоголем та мала судимість (а.с.19).

27.05.2021 за №01-20/998 на адресу Служби у справах дітей Хмелівської сільської ради від Сумської обласної служби у справах дітей направлено запит на отримання інформації. Вказано про те, що на адресу служби у справах дітей Сумської обласної державної адміністрації надійшло звернення, щодо неналежного виховання дитини опікуном ОСОБА_1 . Підопічні діти виховуються у матері, позбавленої батьківських прав. Тому направлено звернення для з`ясування викладених фактів (а.с.20).

З реєстраційної картки звернення вбачається, що 25.05.2021 до Урядової «гарячої лінії» надійшло звернення від заявника ОСОБА_2 , яка повідомляє, що її сусідка ОСОБА_14 проживає за адресою: АДРЕСА_1 позбавлена батьківських прав продовжує доглядати за дітьми. Вказує, ОСОБА_1 їздить на роботу. Інформує що до опікуна ОСОБА_15 09.04.2021 приїжджали працівники національної поліції, які зафіксували факт сильного алкогольного сп`яніння. Зазначає, що ОСОБА_14 не має права проживати зі своїми дітьми. Прохання посприяти вжити заходів щодо дій сусідки ОСОБА_13 та опікуна (а.с.21).

Службою у справах дітей Хмелівської сільської ради начальнику служби у справах дітей Сумської обласної державної адміністрації надано інформацію про те, що на первинному обліку служби у справах дітей Хмелівської сільської ради перебувають діти, позбавлені батьківського піклування ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Опікун ОСОБА_1 19.04.2021 комісією служби у справах дітей було проведено обстеження умов проживання та виховання дітей в сім`ї опікуна. Під час відвідування з`ясовано, що сім`я в повному обсязі забезпечена продуктами харчування. В будинку та на подвір`ї чисто. У кожного з дітей є окремі місця для навчання, сну та відпочинку. Діти забезпечені одягом відповідно до сезону, предметами особистої гігієни. Зі слів сусідів ОСОБА_1 не зловживає алкогольними напоями, відповідально ставиться до своїх опікунських обов`язків. Біологічна мати зареєстрована та фактично проживає за адресою, де проживає опікун з дітьми. Рішенням суду при позбавленні батьківських прав не вирішено питання про її примусове виселення. Оскільки ОСОБА_1 належним чином виконує покладені на неї обов`язки, служба у справах дітей Хмелівської сільської ради вважає, що права дітей в сім`ї опікуна не порушуються (а.с.22).

Подібна інформація викладена Службою у справах дітей Хмелівської сільської ради начальнику служби у справах дітей Сумської обласної державної адміністрації 07.06.2021 за вих. № 02-23/36 (а.с.25).

Аналогічна інформація надана указаною службою і самій ОСОБА_2 20.04.2021 за вих. №02-23/21 (а.с.23) та 04.06.2021 за вих. №02-23/35 (а.с.24).

З реєстраційної картки звернення вбачається, що 30.11.2021 до Урядової «гарячої лінії» надійшло звернення від заявника ОСОБА_2 , яка повідомляє, що звертається повторно. Попереднє звернення від 14.04.2021 розглядалося, відповідь отримала, не згодна. Не отримала відповідь, чому мати, позбавлена батьківських прав продовжує піклуватись про дітей. Просить надати роз`яснення на поставлене питання (а.с.84).

З листа Хмелівської сільської ради від 09.12.2021 до ОСОБА_2 вбачається, що 02.12.2021 комісією у складі начальника служби у справах дітей, діловодства служби та сімейно-медичної сестри було проведено обстеження умов проживання та виховання дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в сім`ї опікуна ОСОБА_1 на момент відвідування діти були вдома. ОСОБА_1 зауважувала, що ОСОБА_5 дітей з села нікуди не вивозила. Фактів зловживання спиртними напоями ОСОБА_1 не виявлено. На момент відвідування біологічна мати дітей зареєстрована та фактично проживає разом з ними, рішенням суду, при позбавленні батьківських прав не було порушено питання про примусове виселення матері, яка позбавлена батьківських прав. Опікун ОСОБА_1 повідомила, що вона не має права і не бачить ніяких підстав у перешкоджанні спілкування дітей з біологічною матір`ю (а.с.82-83).

При цьому інформація, яка міститься у наведених документах, прямо не спростовує інформацію, викладену відповідачкою у зверненні на «гарячу лінію», оскільки працівники Служби у справах дітей встановлювали лише належність умов, у яких проживають діти і не перевіряли факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння на день звернення на «гарячу лінію». До того ж, перевіркою встановлено, що фактично діти проживають разом з матір`ю, позбавленою відносно них батьківських прав. Отже в цій частині інформація, повідомлена відповідачкою підтверджена.

З консультативного висновку спеціаліста консультативної поліклініки від 25.03.2021 вбачається, що малолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 хворіє на «Епілепсію», малі напади. Медикаментозна ремісія 1 рік 10 місяців (а.с.26).

З місця роботи ОСОБА_1 характеризується позитивно (а.с.80).

11.09.2014 позивач була судима за ч.1 ст. 125 КК України до 150 год. громадських робіт. 20.01.2016 кримінальним провадженням №000019 від 06.01.2016, за яким 18.01.2016 Роменським ВП повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України. Особа до кримінальної відповідальності не притягується, у розшуку не перебуває та відповідно до ст.. 88-89 КК України визнається такою, яка не має судимості (а.с.81).

Ураховуючи наведені документи судом також встановлено, що інформація про судимість позивачки, викладена у зверненні також відповідає дійсності. Довідка з місця роботи також з достатньою ймовірністю дає підстави вважати, що під час перебування позивачки на роботі, діти залишаються з їх біологічною матір`ю.

До відзиву на позов представником відповідача долучено роздруківку СМС повідомлень, направлених абонентом «Светка», «Св. Калин», з номер тел. НОМЕР_1 негативного змісту, відправлених у пізній час доби. Номер співпадає з номером позивача (а.с.49, 50, 51).

Зазначені роздруківки підтверджують посилання відповідачки на те, що ОСОБА_1 в будь-який час доби дозволяла собі телефонувати (писати) їй чи її чоловіку, висловлюючи образи, що змушувало останню реагувати на такі дії (телефонувати на гарячу лінію). А також викликає сумніви у позитивній характеристиці позивачки, оскільки такі дії характеризують її як неврівноважену особу, схильну до конфлікту.

З досліджених судом доказів та встановлених на їх підставі обставин вбачається, що між сторонами склалися правовідносини з приводу захисту честі, гідності та ділової репутації, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди, які підлягають вирішенню на підставі норм Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Закону України «Про звернення громадян».

Норми права, застосовані судом.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно ст. 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення (частина перша статті 1 Закону України Законом України «Про звернення громадян»).

Відповідно до ч.1 ст. 19 Закону України Законом України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Згідно з статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Мотиви суду.

Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач дійсно телефоном зверталася на Урядову «гарячу лінію» з проханням провести перевірку правомірності надання права опіки позивачці як особі, яка зловживає алкоголем та повідомляла, що до позивачки приїздили працівники національної поліції, які зафіксували факт алкогольного оп`яніння і просила посприяти у вжитті заходів щодо дій позивачки і за результатами такого звернення працівниками Служби у справах дітей Хмелівської сільської ради проводились відповідні перевірки.

Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування.

Тлумачення статті 40 Конституції України свідчить, що у випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 30 травня 2018 року у справі 707/53/17 (провадження № 61-15250св18), від 21 березня 2019 року у справі № 727/5418/17 (провадження № 61-4388св18), від 10 червня 2019 року у справі № 310/5745/16-ц (провадження № 61-40572св18), від 02 вересня 2020 року у справі № 554/10962/16-ц (провадження № 61-44796св18), від 09 листопада 2020 року у справі № 752/5766/16-ц (провадження № 61-9541св19), від 16 листопада 2021 року у справі № 214/4203/19 (провадження № 61-65св21).

Обставини справи, які наведені вище, характер взаємовідносин між сторонами, свідчать про те, що у відповідачки були підстави для звернення на Урядову «гарячу лінію» (враховуючи надіслані позивачкою СМС повідомлень та їх зміст) та що при таких зверненнях вона не мала наміру принизити честь, гідність та ділову репутацію позивача, а тому такі звернення до Урядової «гарячої лінії» (органу виконавчої влади) та викладення нею фактів з метою здійснення відповідної перевірки не може вважатися поширенням відомостей, які порочать ділову репутацію позивача. Адже, перевірка звернень відповідачки на Урядову телефонну «гарячу лінію» щодо зловживань позивачкою спиртними напоями як особою, яка призначена опікуном малолітніх дітей, проводилася компетентним органом, за результатами перевірки органом опіки та піклування надано оцінку фактам, викладеним у зверненнях.

На будь-які інші дії зі сторони відповідачки щодо поширення нею інформації про зловживання алкоголем позивачкою ОСОБА_1 не посилається, доказів вчинення таких дій не надає.

Отже, в даному випадку мала місце реалізація відповідачкою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Мотиви суду щодо розподілу судових витрат.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач скористалась своїм правом на отримання правової допомоги і 01.12.2021 уклала відповідний договір з адвокатом Меньком Д.Д. (а.с.52).

У відзиві на позов вказано про те, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які понесла відповідач, становить 6500 грн. Зазначені витрати складаються з гонорару адвоката за надану правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи ознайомлення з матеріалами справи, надання консультацій, визначення правової позиції в справі, підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, підготування відзиву на позов, інших процесуальних документів.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, пов`язану зі справою, визначений згідно з умовами договору про надання правничої допомоги від 01 грудня 2021 р. за домовленістю сторін і становить 6500 грн.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу додано квитанцію прибуткового касового ордеру №66 від 14.12.2021 про сплату ОСОБА_2 6500 грн. адвокату (а.с.53).

Таким чином, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати підлягають стягнення з позивача на користь відповідача у відповідності до норм п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України.

При цьому судом враховано дійсність цих судових витрат, їх необхідність та розумність їх розміру, з урахуванням складності справи.

Судові витрати, понесені позивачем, залишаються за нею.

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6500 (шість тисяч п`ятсот) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня складання повного рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення суду складено 04.07.2022 (03.07.2022 - вихідний).

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова