Провадження № 22-ц/812/578/22 Головуючий суду першої інстанції Старжинська О.Є.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2022 року м. Миколаїв Справа 473/1113/13-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіна Т.М., Темнікова В.І.,

при секретарі судового засідання Лівшенку О.С.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товарист,ва з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 січня 2022 року, постановлену під головуванням судді Старжинської О.Є., в залі судового засідання в м. Вознесенськ, за заявою ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2021 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі ПАТ «КБ «Надра», Банк) звернулось до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Доводи заяви обґрунтовано тим, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 квітня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 08/09/2008/840 К 1807 від 24 вересня 2008 року в сумі 114 237,11 дол. США, що еквівалентно 931 097, 23 грн та судових витрат 3 441 грн.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївськох області від 22 липня 2021 року по справі № 473/1113/13-ц було замінено стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

На виконанні у Миколаївському відділі Державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області (далі Миколаївській ВДВС) перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 473/1113/13-ц, виданого 08 травня 2016 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості у розмірі 931 097,23 грн.

09 жовтня 2016 року державним виконавцем Миколаївського ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Оскільки під час проведення виконавчих дій майна належного боржнику, на яке за законом можна звернути стягнення в ході провадження виконавчих дій на території Миколаївського району Миколаївської області не виявлено, тому 29 березня 2017 року державним виконавцем відділу винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу з підстав передбачених пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» копії якої разом з оригіналом виконавчого документа направлено на адресу стягувача, а саме: ПАТ КБ «Надра» за адресою: (м. Київ, вул. Січових Стрільців,15).

Надати копію підтвердження реєстру поштової кореспонденції на відправлення рекомендованої кореспонденції постанови про повернення виконавчого документа разом з оригіналом виконавчого листа по справі № 473/113/13-ц не виявляється можливим оскільки дана номенклатурна справа знищена у зв`язку із закінченням терміну його зберігання.

В кредитній справі, яку передано від ПАТ КБ «Надра» до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», вищезазначений виконавчий лист відсутній.

Вищевикладене свідчить, що виконавчі листи було втрачено при пересилці Миколаївським ВДВС стягувачу.

Таким чином, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом з направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відсутність виконавчого листа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду у справі № 473/1113/13-ц та порушує права ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», як стягувача.

З огляду на викладене, строк для пред`явлення до виконання наказу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 квітня 2013 року по справі № 473/1113/13-ц пропущений стягувачем з причин, які не залежали від його волі.

Відмова стягувачу в поновленні пропущеного процесуального строку фактично позбавить стягувача права на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, а це суперечило б основоположному принципу обов`язковості виконання судових рішень.

Посилаючись на викладене, заявник просив суд видати дублікат виконавчого листа у справі № 473/1113/13-ц яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 114 237,11 дол. США, стосовно боржника ОСОБА_1 , із зазначенням нового стягувача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Поновити строк для пред`явлення до примусового виконання дублікату вищезазначеного виконавчого листа.

Ухвалою Вознесенського міськрайоннного суду Миколаївської області від 12 січня 2022 року в задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що Банк звертався до державної виконавчої служби з листами щодо ходу виконання рішення суду, ним не вчинялося жодних дій щодо супроводження виконавчого провадження, отримання в державній виконавчій службі інформації про хід виконання рішення суду, не вчинялося інших дій зі стягнення заборгованості, хоча банк і був обізнаний про порушене право, й об`єктивно знав про ці обставини.

Виходячи з вимог статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, а відтак пропущений строк пред`явлення виконавчих листів для ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» слід рахувати з витоку строку для їх пред`явлення до виконання, який вказаний в виконавчих листах, а не з часу укладання договору відступлення права вимоги. Права та обов`язки кредитора ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» є похідними від ПАТ КБ «Надра», правонаступництво не може бути поважною причиною пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Оскільки видача дублікатів виконавчих листів пов`язана з строком їх пред`явлення до виконання, то у разі відмови у задоволенні вимог про поновлення строку їх пред`явлення до виконання, дублікати виконавчих листів не можуть бути видані.

Не погодившись з ухвалою суду, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» подало апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило її скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про видачу дублікату виконавчого листа.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що на виконанні у Миколаївському ВДВС перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 473/1113/13-ц, виданого Вознесенським місьрайонним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості у розмірі 931 097,23 грн.

Вищевказане виконавче провадження завершено на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» постановою про повернення виконавчого документа стягувачу (постанову разом з виконавчим документом направлено за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 15)

При примусовому виконанні виконавчого листа № 473/1113/13-ц, виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» у розмірі 931 097,23 грн Миколаївським ВДВС було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу 29 березня 2017 року на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»

При цьому згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження, станом на 15 лютого 2022 року виконавчий лист не перебуває на виконанні в органах державної виконавчої служби чи на виконанні у приватних виконавців.

В кредитній справі, яку було передано від ПАТ КБ «Надра» до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», виконавчий лист Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області по справі № 473/1113/13-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 відсутній.

Суть переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання полягає у тому, що при настанні зазначених обставин (юридичних фактів) перебіг строку починається спочатку, а час який минув до перерви, до нового строку не зараховується. Про це було безпосередньо зазначено у частині 2 статті 23 Закону № 606-XIV (попередня редакція Закону України «Про виконавче провадження»), тоді як в чинній редакції Закону України «про виконавче провадження» питання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання урегульовано статтею 12, але в ній ця норма відсутня

Норми щодо переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебувають у системному зв`язку із застосуванням норм, що регулюють завершення виконавчого провадження шляхом повернення виконавчого документа стягувачу.

При цьому у постанові від 20 липня 2021 року по справі № 910/20594/15 Верховний Суд зазначив про те, що отримавши постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження або постанову виконавця про повернення виконавчого документа, стягувач стає обізнаним про відсутність примусового виконання судового рішення, що надає йому можливість реалізувати свої правомочності стягувача, вжити заходи щодо подальшого виконання чинного рішення суду.

Тлумачення частини 4 та 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) свідчать, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явлення до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем повідомлення про повернення виконавчого документа без виконання), час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 344/19847/18.

Частина 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» не може тлумачитись як така, що передбачає обчислення нового строку пред`явлення виконавчого документу до виконання після повернення з дати винесення відповідної постанови виконавцем, оскільки у разі такого її тлумачення (застосування) обмежуються права стягувача на повторне пред`явлення виконавчого документу до виконання після переривання такого строку. У разі виникнення певних недоліків виконавчого провадження в частині своєчасного направлення стягувачу постанови про повернення виконавчого документу разом з наказом, втрати поштового відправлення з відповідними постановою та наказом, нівелюється можливість виконання рішення суду за відсутності вини та впливу стягувача.

Повернення виконавчого документа без виконання не позбавляє стягувача на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Про існування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 29 березня 2017 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» стало відомо із листа районного ВДВС від 15 грудня 2021 року за № 185/4, який стягувач отримав 22 грудня 2021 року.

З вказаного листа вбачається, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу разом з виконавчим документом направлені на адресу стягувачу ПАТ КБ «Надра» по вул. Січових Стрільців, 15 м. Київ.

Однак необхідно зазначити, що постановою Правління Національного банку України від 04 червня 2015 року № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ КБ «Надра» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 05 червня 2015 року № 113 «Про початок процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра» та призначення уповноваженої особи, а саме Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17

Станом на 2017 рік ПАТ КБ «Надра» знаходився в стадії ліквідації, а отже були припинені всі повноваження органів управління Банку та вся кореспонденція.

Таким чином, виконавчий лист органом державної виконавчої служби скеровано не за тією адресою.

Належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом з направленням його оригіналу є виключно квитанції про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи те, що строк пред`явлення виконавчого документу у цій справі переривався пред`явленням до виконання, рішення суду виконано не було, а стягувач дізнався про постанову від 30 серпня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу лише 22 грудня 2021 року, перебіг строку пред`явлення такого документа до виконання починається заново з 22 грудня 2021 року, і становить три роки, тобто до 22 грудня 2024 року.

Відсутність виконавчого листа у стягувача унеможливлює виконання рішення суду у справі № 473/1113/13-ц та порушує права ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», як стягувача.

Отже єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили.

При цьому, сам факт відсутності виконавчого документу у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

На день слухання справи від боржника відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

При цьому апеляційний суд враховує, що явка учасників справи не була визнана обов`язковою, а учасники справи мали можливість реалізувати свої права на участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщання суду відповідно до положень статті 212 ЦПК України.

Також суд приймає до уваги необхідність дотримання розумних строків розгляду справи судом. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку неодноразово було предметом розгляду Європейського суду з прав людини у справах проти України, відповідно до висновків якого обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі "Красношапка проти України").

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 25 квітня 2013 року (справа №473/1113/13-ц) з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» стягнута заборгованость за договором про надання кредиту № 08/09/2008/840 К 1807 від 24 вересня 2008 року в сумі 114 237,11 доларів США, що еквівалентно на день складення розрахунку 913 097.23 грн та судових витрат в сумі 3 441 грн, вказане звернення відбувається поза меж виконавчого провадження стосовно боржника ОСОБА_1 .

Згідно до матеріалів справи рішення суду набрало законної сили 01 червня 2013 року, виконавчий лист було надіслано стягувачу, який отримав виконавчий документ 13 грудня 2013 року.

21 липня 2020 року за договором № GL48N718070_1_4 про відступлення прав вимоги між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», за результатами відкритого електронного аукціону ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги за договором кредиту № 08/09/2008/840 К 1807 від 24 вересня 2008 року, який укладено між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1

ТОВ «Дніпрофінансгруп» є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ КБ «Надра».

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 22 липня 2021 року замінено стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

09 жовтня 2016 року державним виконавцем Миколаївського ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

За повідомлення Миколаївського ВДВС під час проведення виконавчих дій майна належного боржнику, на яке за законом можна звернути стягнення в ході провадження виконавчих дій на території Миколаївського району Миколаївської області не виявлено, тому 29 березня 2017 року державним виконавцем відділу винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу з підстав передбачених пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» копії якої разом з оригіналом виконавчого документа направлено на адресу стягувача, а саме: ПАТ КБ «Надра» за адресою: (м. Київ, вул. Січових Стрільців,15).

Підтвердження про направлення стягувачу постанови про повернення виконавчого документа разом з оригіналом виконавчого листа по справі № 473/113/13-ц відсутні.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За приписами частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Оскаржуване судове рішення таким вимогам закону не відповідає.

Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (пункт 9 частина 2 статті 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян та підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Аналогічні положення викладені у статті 14 ЦПК України в редакції до 15 грудня 2017 року, чинній на момент ухвалення судового рішення у цій справі та видачі судом на його виконання виконавчого листа.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 431 ЦПК України). Аналогічні положення були передбачені статтею 368 ЦПК України в редакції до 15 грудня 2017 року, чинній на момент набрання законної сили судовим рішенням у цій справі та видачі судом на його виконання виконавчого листа.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Строки, встановлені цим законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Порядок вирішення питання щодо видачі дубліката виконавчого документа до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів визначено підпунктом 17.4 пункту 15 розділу ХІ Перехідних положень ЦПК України.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 15 розділу XI Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Дублікат виконавчого документа - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Від оригіналу зазначений документ відрізняється лише спеціальною позначкою "Дублікат".

Аналіз змісту підпункту 17.4 пункту 15 розділу ХІ Перехідних положень ГПК України свідчить, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є: втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду з заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Суд зауважує, що ЦПК України не надає суду права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати виконавчого листа. За умови встановлення факту невиконання судового рішення видача дубліката виконавчого листа не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат виконавчого листа має повністю відтворювати втрачений виконавчий лист, у тому числі містити дату його видачі. Натомість відсутність виконавчого документу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Отже, умовою для видачі дубліката виконавчого листа є подання відповідної заяви до суду відповідно до підпункту 17.4 пункту 15 розділу ХІ Перехідних положень ЦПК України впродовж строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Ураховуючи викладене, під час вирішення питання про можливість видачі судом дубліката виконавчого документа на підставі звернення особи до суду з такою заявою обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини дотримання заявником строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката втраченого документа вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви (висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11).

Щодо строку пред`явлення виконавчого документа до виконання необхідно зазначити таке.

На момент видачі виконавчого листа Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області 13 грудня 2013 року у справі № 473/1113/13-ц діяв Закон України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який передбачав, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання (пункт 2 частини 1 статті 22, пункт 1 частини 1 статі 23 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року № 606-XIV).

Водночас 05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII.

Пунктом 5 розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02 червня 2016 року визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частина 5 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 № 1404-VIII). Аналогічна норма міститься у частині 3 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV.

З матеріалів справи встановлено, що за інформацією Миколаївського ВДВС від 15 грудня 2021 року у цьому відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа у справі № 473/1113/13-ц виданого 08 травня 2016 року Вознесенським міськрайсудом Миколаївської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості у розмірі 931 097, 23 грн з 09 жовтня 2016 року.

29 березня 2017 року державним виконавцем відділу винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, визначених пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» з підстав відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення.

Відповідно до статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини 9 статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. У вказаній статті чітко визначено перелік документів виконавчого провадження, які надсилаються виконавцем сторонам та іншим учасникам рекомендованим поштовим відправленням, зокрема і постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Аналізуючи вказані норми, апеляційний суд вважає, що належним доказом надіслання органом виконавчої служби постанови про повернення виконавчого документа стягувачу є квитанція, касовий чек або інший розрахунковий документ пошти про оплату рекомендованого поштового відправлення.

Проте у цій справі за інформацією Миколаївського ВДВС відсутні докази направлення на адресу ПАТ КБ «Надра» постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та виконавчого листа стосовно боржника ОСОБА_1 .

У постанові Верховного Суду України від 05 жовтня 2016 року у справі № 910/18165/13 зроблено висновок, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Подібний за змістом висновок про перебіг, переривання строку пред`явлення виконавчого документу до виконання викладений у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/3410/15-ц та від 29 січня 2020 у справі № 344/19847/18.

Отримавши постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження або постанову виконавця про повернення виконавчого документу (що має місце у цій справі), стягувач стає обізнаним про відсутність примусового виконання судового рішення, що надає йому можливість реалізувати свої правомочності стягувача, вжити заходи щодо подальшого виконання чинного рішення суду.

Враховуючи те, що строк пред`явлення виконавчого документу у цій справі переривався пред`явленням до виконання, рішення суду виконано не було, а стягувач дізнався про винесення постанови про повернення виконавчого документу після отримання інформації від Первомайського ВДВС, перебіг строку пред`явлення такого документа до виконання починається заново з 22 грудня 2021 року (отримання стягувачем інформації про вчинення державним виконавцем відповідної дії - винесення постанови про повернення виконавчого документу), і становить три роки.

Між тим, суд першої інстанції взагалі не визначився з датою початку перебігу нового строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та дійшов помилкового висновку, що стягувач повинен був цікавитися виконання судового рішення та вживати відповідні заходи, а тому міг би бути обізнаним про повернення виконавчого листа.

Частина 5 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (аналогічна норма права міститься у частині 3 статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV) «не може тлумачитися як така, що передбачає обчислення нового строку пред`явлення виконавчого документу до виконання після повернення з дати винесення відповідної постанови виконавцем, а не з дати отримання стягувачем відомостей про повернення виконавчого документу/постанови про повернення виконавчого документу, оскільки у разі такого її тлумачення (застосування) обмежуються права стягувача на повторне пред`явлення виконавчого документу до виконання після переривання такого строку. У разі виникнення певних недоліків виконавчого провадження в частині своєчасного направлення стягувачу постанови про повернення виконавчого документу разом з наказом, втрати поштового відправлення з відповідними постановою та наказом, нівелюється можливість виконання рішення суду за відсутності вини та впливу стягувача».

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 липня 2021 року у справі № 910/20594/15.

Дійшовши помилкових висновків про закінчення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, а тому й до помилкового висновку про відмову у видачі дублікату виконавчого листа.

Матеріали справи не містять доказів повернення на адресу ПАТ КБ «Надра» виконавчого листа стосовно боржника ОСОБА_1 після фактичного припинення примусового виконання рішення суду та винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 29 березня 2017 року, зокрема рекомендованим листом у порядку, визначеному у статті 28 Закону України "Про виконавче провадження".

За таких обставин, висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа (виконавчого листа) у цивільній справі № 473/1113/13-ц є помилковим.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді заяви були порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права щодо встановлення обставин справи та надання їм належної правової оцінки, а тому на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви стягувача.

Згідно із підпунктом "в" пунктом 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Таким чином, встановлено дискреційне повноваження суду зазначити в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.

З огляду на те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, витрати ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» зі сплати судового збору при зверненні до суду із заявою та за подання апеляційної скарги у загальній сумі 2 549.10 (68.10 + 2 481.00) грн підлягають стягненню з боржника ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 січня 2022 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі № 473/1113/13-ц задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа, виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області у справі № 473/1113/13-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором у розмірі 114 237, 11 доларів США.

Поновити строк для пред`явлення виконавчого листа, виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області у справі № 473/1113/13-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором у розмірі 114 237, 11 доларів США, до виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», місцезнаходження якого за адресою: 49089 м. Дніпро вул. Автотранспортна, 2, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 549 грн 10 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду в частині вимог щодо видачі дублікату виконавчого листа протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 06 липня 2022 року.