У Х В А Л А

05 липня 2022 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 372/4153/18

Номер провадження 88-ц/824/24/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Орел П.Ю.

вивчивши заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року, у справі за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Обухівської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним розпорядження, державних актів на право власності та витребування земельних ділянок,

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року Перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до Обухівської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним розпорядження, державних актів на право власності та витребування земельних ділянок.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року у задоволенні позову Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, заступник прокурора Київської області Голинський Я. подав апеляційну скаргу у якій, просив рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги, задовольнити.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року апеляційну скаргу Заступника прокурора Київської області Голинського Я., задоволено, рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року, скасовано та ухвалено нове, про задоволення позовних вимог. Визнано недійсним розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 07.04.2008 № 506 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 56-ом громадянам для ведення індивідуального садівництва в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області» в частині надання у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0026 та ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0029. Визнано недійсними державні акти серії ЯЖ № 664579 на право власності на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0026 та серії ЯЖ № 664580 на право власності на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:00297, видані на ім`я ОСОБА_2 для ведення індивідуального садівництва, які розташовані на території Української міської ради Обухівського району Київського району. Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь держави в особі Київської обласної державної адміністрації земельні ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0026 площею 0,12 га з кадастровим номером :06:014:0029, які розташовані в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області. Стягнуто з Обухівської районної державної адміністрації на користь Прокуратури Київської області 6607 грн. 50 коп. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Прокуратури Київської області 6607 грн. 50 коп. судового збору.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою суду, ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 направив касаційну скаргу у якій, просив постанову Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року скасувати та залишити в силі рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року.

Постановою Верховного Суду від 09 вересня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року, залишено без змін.

31 березня 2021 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав заяву про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року за нововиявленими обставинами, у якій, просив скасувати постанову Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким змінити рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року шляхом зміни його мотивувальної частини.

Вказана заява обґрунтована тим, що заявником було виявлено наявність подібної справи щодо оскарження того ж розпорядження, що й він, та витребування земельних ділянок у власність держави. Після ознайомлення із судовим рішенням по зазначеній справі за № 372/4143/18 у ЄДРСР, заявник звернувся до відповідача по ній з проханням надати долучені до неї докази. У відповідь на вказане звернення заявник отримав копії наступних документів: витяг із паспорта річки Стугна 1989 року; висновок інституту водних проблем і меліорації НААНУ від 03 квітня 2019 року № 188/01; відповідь Державного агентства водних ресурсів України від 18 лютого 2019 року № 801/3/4/11-19; відповідь Державного агентства водних ресурсів України від 07 липня 2020 року № 3844/3/4/11-20; відповідь Державного агентства водних ресурсів України від 01 жовтня 2020 року № 5855/3/4/11-20.

При дослідженні вищевказаних документів, заявником встановлено, що річка Стугна є окремим водним об`єктом, малою річкою, навколо якої встановлюється прибережна захисна смуга шириною у 25 м. Зазначена обставина є нововиявленою обставиною у даній справі. На час розгляду справи, вказана обставина не могла бути відомою ні заявнику, ні суду, оскільки докази на підтвердження факту належності річки Стугна до малих річок та визнання навколо неї захисної смуги були подані у справі № 372/4143/18, учасником якої, заявник не являється, а тому не знав та не міг знати про наявність зазначених доказів та встановлених ними обставинами. Крім того, заявник не був особою, якій відводилися у власність земельні ділянки, у зв`язку чим, у нього відсутні відомості щодо технічної документації при відведенні земельних ділянок. В свою чергу, обставина щодо належності річки Стугни до малих річок та встановлення навколо неї прибережної захисної смуги, є істотною для розгляду даної справи, а її врахування мало б наслідком ухвалення судового рішення, відмінного від уже наявного.

Також заявник посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме, застосування закону, який не підлягає застосуванню, та незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 липня 2021 року (т. ІІІ а.с. 233-242) заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року, задоволено, постанову Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року, скасовано. Апеляційну скаргу заступника прокурора Київської області Голинського Я. Задоволено частково. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 16 липня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації до Обухівської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання недійсним розпорядження, державних актів на право власності та витребування земельних ділянок, відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 04 травня 2022 року (т. ІІІ а.с. 91-98) постанову Київського апеляційного суду від 21 липня 2021 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 травня 2022 року справу прийнято та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник заявника - адвокат Романюк І.І. підтримала доводи заяви та просила її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Прокурор Підяш О.С. заперечував проти доводів заяви та просив залишити її без задоволення.

Відповідач-1 та треті особи до суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та конвертами із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», у зв`язку з чим, виходячи з положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе проводити розгляд справи у відсутність осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та співставленні, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

Частинами 1,2 ст. 423 ЦПК України встановлено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду (ч.2 ст.423 ЦПК України).

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина четверта стаття 423 ЦПК України).

Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При цьому неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами, якщо обставини, передбачені нормами процесуального закону, відсутні.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - остаточності рішень суду. Цей принцип визначає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення від 3.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», п.40).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би привести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення від 18.11.2004 у справі «Pravednaya v. Russia», пп.27, 28).

Отже, істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду у вказаній цивільній справі, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.

Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 757/12964/15-ц зазначив, що не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались судом у процесі розгляду справи. Неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і неподання суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду справи не є нововиявленими обставинами, а тому і не можуть тягнути за собою перегляд судового рішення з зазначених підстав.

Верховний Суд у постанові від 13 травня 2021 року у справі № 185/3384/18 дійшов висновку про те, що неналежне виконання сторонами своїх процесуальних обов'язків, в тому числі і неподання суду усіх доказів, збирання нових доказів після розгляду справи, не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Так, у заяві про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року за нововиявленими обставинами заявник посилається на те, що річка Стугна є окремим водним об`єктом, малою річкою, навколо якої встановлюється прибережна захисна смуга шириною у 25 м. При цьому, на час розгляду справи, вказана обставина не могла бути відомою ні заявнику, ні суду, оскільки докази на підтвердження факту належності річки Стугна до малих річок та визнання навколо неї захисної смуги були подані у справі № 372/4143/18, учасником якої, заявник не являється. Після ознайомлення із рішенням суду по справі 372/4143/18, останнім було отримано наступні докази, які підтверджують, що річка Стугна є окремим водним об`єктом, малою річкою, навколо якої встановлюється прибережна захисна смуга шириною у 25 м: витяг із паспорта річки Стугна 1989 року; висновок інституту водних проблем і меліорації НААНУ від 03 квітня 2019 року № 188/01; відповідь Державного агентства водних ресурсів України від 18 лютого 2019 року № 801/3/4/11-19; відповідь Державного агентства водних ресурсів України від 07 липня 2020 року № 3844/3/4/11-20; відповідь Державного агентства водних ресурсів України від 01 жовтня 2020 року № 5855/3/4/11-20.

В свою чергу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що факт наявності у річки Стугна статусу окремого водного об`єкту та площа її водозбору є загальновідомою та публічно доступною інформацією. Така інформація наявна на офіційних державних онлайн-ресурсах та в широкому колі наукових, картографічних, публіцистичних матеріалів, а тому могла бути відомою усім учасникам справи, в тому числі, й заявнику.

Крім того, заявник не був позбавлений отримати зазначену інформацію під час розгляду справи судом першої інстанції.

Тобто, заявник посилається на обставини які існували на час розгляду справи, і могли бути відомими йому за належного виконання ним чи його представником процесуальних прав. Зазначений процесуальний недолік щодо неповного з`ясування обставин справи не може вважатися нововиявленою обставиною.

Таким чином, та обставина, що річка Стугна є окремим водним об`єктом, малою річкою, навколо якої встановлюється прибережна захисна смуга шириною у 25 м. та факт одержання заявником нових доказів на підтвердження зазначеного, не є нововиявленими обставинами, які можуть бути підставою для перегляду судового рішення, яке набрало законної сили.

Слід також зазначити, що у касаційній скарзі ОСОБА_2 на вищевказану постанову суду, міститься посилання на рішення Обухівського районного суду Київської області від 04 серпня 2011 року у справі № 2-1032/11 (т. ІІ а.с. 102-105). У вказаному рішенні міститься інформація про те, що річка Стугна розташована у безпосередній близькості до відведених розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації Київської області № 506 земельних ділянок, до яких входять і спірні земельні ділянки.

Таким чином, та обставина, що річка Стугна є окремим водним об`єктом, малою річкою, навколо якої встановлюється прибережна захисна смуга шириною у 25 м., не може бути підставою для перегляду постанови суду, оскільки могла бути відомою заявнику на стадії касаційного перегляду справи.

Колегія суддів не приймає посилання заявника щодо неправильного застосування норм матеріального права під час винесення постанови, оскільки зазначені посилання не є підставами для перегляду судового рішення згідно ст. 423 ЦПК України.

Згідно п.1 ч.3 ст.429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу (ч.4 ст.429 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 268, 423, 429 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 11 липня 2022 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Т.О. Невідома

В.А. Нежура