Постанова

Іменем України

14 лютого 2022 року

м. Київ

справа № 454/587/17

провадження № 61-16513св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Калараша А. А. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ОСОБА_2 ,

відповідачі: публічне акціонерне товариство акціонерно-комерційний банк «Львів», державний реєстратор в особі приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Новосад Ольга Петрівна, приватний нотаріус Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Наталія Іванівна,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Сокальська районна державна адміністрація,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 01 квітня 2021 року у складі судді Адамович М. Я. та постанову Львівського апеляційного суду від 07 вересня 2021 року у складі колегії суддів: Ніткевича А. В., Бойко С. М., Копняк С. М., за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства акціонерно-комерційний банк «Львів», державного реєстратора в особі приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Новосад Ольги Петрівни, приватного нотаріуса Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Наталії Іванівни, треті особи: ОСОБА_2 , Сокальська районна державна адміністрація, про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, визнання протиправними дій, зобов`язання скасування запису та з інших суміжних вимог, та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, - ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Наталії Іванівни, публічного акціонерного товариства акціонерно-комерційний банк «Львів», треті особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Новосад Ольга Петрівна, про визнання незаконними (неправомірними) дій/акта приватного нотаріуса та визнання недійсним і скасування нотаріальної дії/акта, визнання недійсним договору іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та судових рішень

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства акціонерно-комерційний банк «Львів» (далі - ПАТ АКБ «Львів», банк), державного реєстратора в особі приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Новосад О. П., приватного нотаріуса Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н. І., у якому просила суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора в особіприватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу

Новосад О. П., індексний номер 33307042 від 30 грудня 2016 року про державну реєстрацію права власності за ПАТ АКБ «Львів» на нежитлову будівлю загальною площею 255,8 кв. м, що знаходиться

на АДРЕСА_1 , і зобов`язати державного реєстратора внести запис до Державного реєстру прав на нерухоме майно про скасування цієї державної реєстрації права власності;

- визнати недійсним дублікат договору іпотеки від 24 травня 2016 року

№ 776, виданий приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н. І., а її нотаріальні дії з видачі цього дублікату договору іпотеки визнати незаконними (неправомірними) зі скасуванням цієї нотаріальної дії;

- визнати недійсним/скасувати рішення кредитного комітету ПАТ АКБ «Львів» від 16 грудня 2016 року № КК 102/2016 та правління ПАТ АКБ «Львів», викладене в протоколі засідання правління ПАТ АКБ «Львів»

від 16 грудня 2016 року № 110/2016, щодо прийняття у свою власність зазначеної нежитлової будівлі як предмета іпотеки шляхом звернення стягнення на нього на підставі позасудового врегулювання згідно із застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться у цьому іпотечному договорі.

У грудні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н. І. та

ПАТ АКБ «Львів», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Новосад О. П., у якому просив суд:

- визнати незаконними (неправомірними) дії приватного нотаріуса Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н. І. про внесення виправлень та дописок у договір іпотеки від 04 лютого 2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ЗАТ АКБ «Львів», посвідчений приватним нотаріусом Бойчук Н. І. і зареєстрований у реєстрі № 505, із визнанням цього договору іпотеки від 04 лютого 2008 року із внесенням до нього приватним нотаріусом Бойчук Н. І. рукописних виправлень/дописок щодо предмета іпотеки недійсним;

- скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлову будівлю безалкогольного цеху № 2, загальною площею 255,8 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_1 , за ПАТ АКБ «Львів», здійснену приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад О. П. на підставі виданого і зареєстрованого в реєстрі № 776 приватним нотаріусом Бойчук Н. І. 24 травня 2016 року дублікату договору іпотеки від 04 лютого 2008 року.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 12 лютого

2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12 серпня 2019 року прийнято відмову ОСОБА_1 від поданого нею позову в частині позовної вимоги до

ПАТ АКБ «Львів» про визнання недійсним/скасування рішення кредитного комітету ПАТ АКБ «Львів» № КК 102/2006 від 16 грудня 2016 року та правління ПАТ АКБ «Львів» № 110/2016 від 16 грудня 2016 року щодо прийняття у свою власність нежитлової будівлі загальною площею

255,8 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_1 , як предмета іпотеки шляхом звернення стягнення на нього на підставі позасудового врегулювання згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться в іпотечному договорі,

у зв`язку з чим рішення Сокальського районного суду Львівської області

від 12 лютого 2019 року в частині вирішення цієї позовної вимоги визнано нечинним та провадження у справі у цій частині закрито.

Постановою Львівського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишено без задоволення,

а рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 лютого 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 23 вересня 2020 року касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 лютого 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року залишено без змін.

Судами не встановлено порушень вимог статей 203, 215 ЦК України при посвідченні договору іпотеки від 04 лютого 2008 року, натомість допущену технічну описку при підготовці тексту договору іпотеки приватним нотаріусом Бойчук Н. І. в частині опису предмета іпотеки було виправлено відповідно до вимог чинного законодавства.

Встановивши, що рішенням Сокальського районного суду Львівської області

від 16 квітня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку

1 646 925, 09 грн заборгованості за кредитним договором від 04 лютого

2008 року, яка повернута не була, з урахуванням положень

пункту 6.4.2 договору іпотеки, суди вважали наявними підстави для державної реєстрації права власності на предмет іпотеки (нежитлову будівлю безалкогольного цеху АДРЕСА_1 ) за ПАТ АКБ «Львів» як іпотекодержателем.

Щодо вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним дублікату договору іпотеки, виданого 24 травня 2016 року приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н. І., зазначено, що оспорюваний дублікат договору, який відповідає оригіналу, не встановлює, не змінює і не припиняє цивільних прав та обов`язків його сторін, а є документом, який відтворює (дублює) зміст договору, а отже, не порушує права позивача, тому позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Короткий зміст заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, у якій просила скасувати рішення Сокальського районного суду Львівської області

від 12 лютого 2019 року.

Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами мотивована тим, що суд, ухвалюючи рішення, не дослідив, чи відповідає дублікат договору іпотеки оригіналу договору.

Суд також не дослідив, чи були отримані ОСОБА_1 повідомлення про наміри банку зарахувати іпотечне майно в рахунок боргу, чи була вона повідомлена про наміри банку набути право власності на це майно, а також суд не дослідив і не надав оцінки діям приватного нотаріуса Новосад О. П., який зареєстрував за банком право власності на іпотечне майно та не врахував допущених порушень.

Крім того, суд не врахував, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або

до закінчення строку дії іпотечного договору, при цьому договір посвідчений 04 лютого 2008 року та діяв до 30 січня 2015 року.

З матеріалів справи представником позивача встановлено обставини, які не були відомі ОСОБА_1 та які вона вважає нововиявленими, а саме:

- 21 серпня 2009 року на підставі судового наказу Сокальського районного суду Львівської області № 2н-821/2008 від 10 грудня 2008 року накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 ;

- 31 травня 2010 року на підставі судового наказу Галицького районного суду м. Львова № 2н-559 від 23 квітня 2010 року накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 ;

- 26 липня 2010 року на підставі судового наказу Галицького районного суду м. Львова № 2-549 від 23 квітня 2010 року накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 .

Зазначені арешти унеможливлювали здійснення приватним нотаріусом Новосад О. П. реєстрації за банком права власності на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, що не було враховано судами при розгляді справи.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила скасувати рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 лютого 2019 року у зв`язку з нововиявленими обставинами та призначити справу на новий розгляд.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 01 квітня

2021 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 07 вересня 2021 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовлено та залишено в силі рішення Сокальського районного суду Львівської області

від 12 лютого 2019 року.

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що вказані в заяві обставини не є нововиявленими, оскільки позивач ОСОБА_1 посилалася на такі обставини під час розгляду справи, вказане було досліджено судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій, при цьому ґрунтуються на незгоді з висновками судів щодо обставин справи та рішеннями за результатами їх розгляду. Разом із тим, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

На думку судів, суб`єктивне трактування заявником вимог закону та переоцінка доказів і обставин справи не свідчить про нововиявлені обставини у спірних правовідносин, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду такої, але не були і не могли бути відомі заявнику.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Сокальського районного суду від 01 квітня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду

від 07 вересня 2021 року, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд іншого складу суду.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 16 грудня 2021 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

У січні 2022 року справу № 454/587/17 передано до Верховного Суду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті

400 ЦПК України).

Касаційна скарга містить посилання на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та скасування судових рішень із підстав, передбачених частинами першою та третьою статті 411 ЦПК України, що відповідає підставі касаційного оскарження, визначеній абзацом другим частини другої статті 389 ЦПК України.

Судами порушено вимоги статті 21 ЦПК України, відповідно до якої суддя, який брав участь у вирішенні справи першої, апеляційної, касаційної інстанцій у перегляді справи Верховним Судом, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами у цій справі.

Суди вийшли за межі вимог заяви та при її розгляді вивчали матеріали справи, надавали оцінку матеріалам справи, про що заявник не просив суд.

При цьому у касаційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що судами не досліджено обставин, якими обґрунтована заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, не надано права позивачеві та третій особі довести такі обставини в судовому процесі.

Доводи інших учасників справи

У січні 2022 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, з аналізу мотивування якого встановлено, що ОСОБА_1 касаційну скаргу підтримує та просить її задовольнити.

У січні 2022 року Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції

(м. Львів) подало до Верховного Суду пояснення на касаційну скаргу, у яких просить врахувати повноваження територіальних органів Міністерства юстиції та ухвалити рішення у справі на розсуд суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 12 лютого

2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою цього ж суду від 14 березня 2017 року (а. с. 32-51, т. 3).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12 серпня 2019 року прийнято відмову ОСОБА_1 від поданого нею позову в частині позовної вимоги до

ПАТ АКБ «Львів» про визнання недійсним/скасування рішення кредитного комітету ПАТ АКБ «Львів» № КК 102/2006 від 16 грудня 2016 року та правління ПАТ АКБ «Львів» № 110/2016 від 16 грудня 2016 року щодо прийняття у свою власність нежитлової будівлі загальною площею

255,8 кв. м, що знаходиться на АДРЕСА_1 , як предмета іпотеки шляхом звернення стягнення на нього на підставі позасудового врегулювання згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться в іпотечному договорі, у зв`язку з чим рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 лютого 2019 року в частині вирішення цієї позовної вимоги визнано нечинним та провадження у справі у цій частині закрито (а. с. 252-254, т. 3).

Постановою Львівського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишено без задоволення,

а рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 лютого 2019 року залишено без змін (а. с. 70-76, т. 4).

Постановою Верховного Суду від 23 вересня 2020 року касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 лютого 2019 року та постанову Львівського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року залишено без змін (а. с. 79-89, т. 5).

Судами не встановлено порушень вимог статей 203, 215 ЦК України при посвідченні договору іпотеки від 04 лютого 2008 року, натомість допущену технічну описку при підготовці тексту договору іпотеки приватним нотаріусом Бойчук Н. І. в частині опису предмета іпотеки було виправлено відповідно до вимог чинного законодавства.

Встановивши, що рішенням Сокальського районного суду Львівської області

від 16 квітня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку

1 646 925, 09 грн заборгованості за кредитним договором від 04 лютого

2008 року, яка повернута не була, з урахуванням положень

пункту 6.4.2 договору іпотеки, суди вважали наявними підстави для державної реєстрації права власності на предмет іпотеки (нежитлову будівлю безалкогольного цеху АДРЕСА_1 ) за ПАТ АКБ «Львів» як іпотекодержателем.

Щодо вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним дублікату договору іпотеки, виданого 24 травня 2016 року приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н. І., зазначено, що оспорюваний дублікат договору, який відповідає оригіналу, не встановлює, не змінює і не припиняє цивільних прав та обов`язків його сторін, а є документом, який відтворює (дублює) зміст договору, а отже, не порушує права позивача, тому позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Перевіривши доводи касаційної скарги у межах та з підстав касаційного перегляду, вивчивши аргументи, викладені у відзиві та поясненнях на касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України встановлено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення.

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга стаття 423 ЦПК України).

Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 424, 426 ЦПК України.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Отже, істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, тобто ті, що взагалі не були предметом розгляду у цивільній справі.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 лютого 2019 року за нововиявленими обставинами, ОСОБА_4 посилалася на те, що суд, ухвалюючи рішення, не дослідив, чи відповідає дублікат договору іпотеки оригіналу договору.

Суд також не дослідив, чи були отримані ОСОБА_1 повідомлення про наміри банку зарахувати іпотечне майно в рахунок боргу, чи була вона повідомлена про наміри банку набути право власності на це майно, а також суд не дослідив і не надав оцінки діям приватного нотаріуса Новосад О. П., який зареєстрував за банком право власності на іпотечне майно та не врахував допущених порушень.

Крім того, суд не врахував, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або

до закінчення строку дії іпотечного договору, при цьому договір посвідчений 04 лютого 2008 року та діяв до 30 січня 2015 року.

З матеріалів справи представником позивача встановлено обставини, які не були відомі ОСОБА_1 та які вона вважає нововиявленими, а саме:

- 21 серпня 2009 року на підставі судового наказу Сокальського районного суду Львівської області № 2н-821/2008 від 10 грудня 2008 року накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 ;

- 31 травня 2010 року на підставі судового наказу Галицького районного суду м. Львова № 2н-559 від 23 квітня 2010 року накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 ;

- 26 липня 2010 року на підставі судового наказу Галицького районного суду м. Львова № 2-549 від 23 квітня 2010 року накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2 .

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, виходив із того, що підстави, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, для перегляду рішення, відсутні.

Предметом спору у справі № 454/587/17 за позовом ОСОБА_1

було визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, визнання протиправними дій, зобов`язання скасування запису та з інших суміжних вимог, а за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, - ОСОБА_2 -визнання незаконними (неправомірними) дій/акта приватного нотаріуса та визнання недійсним і скасування нотаріальної дії/акта, визнання недійсним договору іпотеки від 04 лютого 2008 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не погоджувалися та оскаржували відповідні дії та правочин, які мали наслідком набуття у власність ПАТ АКБ «Львів» нежитлової будівлі загальною площею 255,8 кв. м, що знаходиться

на АДРЕСА_1 , як предмета іпотеки, шляхом звернення стягнення на нього на підставі позасудового врегулювання згідно із застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться в цьому іпотечному договорі.

Обставини, на які посилається ОСОБА_1 у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, були зазначені в позовній заяві ОСОБА_1 (а. с. 4-9, т. 1), апеляційних скаргах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 64-71,

97-103, т. 3), касаційних скаргах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 82-89,

117-124, т. 4).

Вказані обставини були досліджені з наданням відповідної правової оцінки судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 23 вересня 2020 року надано також оцінку дублікату договору іпотеки, виданого 24 травня 2016 року приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу

Бойчук Н. І., та зазначено, що оспорюваний дублікат договору, який відповідає оригіналу, не встановлює, не змінює і не припиняє цивільних прав та обов`язків його сторін, а є документом, який відтворює (дублює) зміст договору, а отже, не порушує права позивача.

Таким чином, обставини, на які посилається ОСОБА_1 у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не є нововиявленими в розумінні статті 423 ЦПК України, а суб`єктивне трактування заявником вимог закону та переоцінка доказів і обставин справи не свідчить про нововиявлені обставини у спірних правовідносин, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду такої, але не були і не могли бути відомі заявнику.

Колегія суддів погоджується із таким висновком судів першої та апеляційної інстанцій, враховуючи те, що суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається, та не ґрунтуються на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, і що цей доказ є вирішальним.

Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій зробили вмотивований та правильний висновок про те, що обставини, вказані ОСОБА_1 у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, не є такими, які процесуальним законом визнаються нововиявленими у розумінні вимог статті 423 ЦПК України.

Заявник фактично оскаржує законність та обґрунтованість рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 лютого 2019 року, що переглянуто судом касаційної інстанції, і набрало законної сили, та в якому встановлено відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, положенням законодавства України та мають бути збалансовані з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Доводи касаційної скарги про порушення судами норм процесуального права як обов`язкової підстави для скасування рішень є безпідставними з огляду на наступне.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що судами порушено вимоги статті 21 ЦПК України, відповідно до якої суддя, який брав участь у вирішенні справи першої, апеляційної, касаційної інстанцій у перегляді справи Верховним Судом, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами у цій справі.

Разом із тим, статтею 21 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та на час звернення ОСОБА_2 з касаційною скаргою) не передбачено порядку визначення складу суду для розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Вказаною нормою процесуального права регламентовано право сторін на передачу спору на розгляд третейського суду.

Разом із тим, відповідно до положень частини тринадцятої статті 33 ЦПК України розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснюється тим самим складом суду, який ухвалив рішення, що переглядається, якщо справа розглядалася суддею одноособово або у складі колегії суддів. Якщо такий склад суду сформувати неможливо, суддя або колегія суддів для розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами визначається в порядку, встановленому частиною першою цієї статті.

У свою чергу недопустимість повторної участі судді в розгляді справи передбачено статтею 37 ЦПК України.

Обов`язок відводу (самовідводу) регламентовано частиною п`ятою статті

37 ЦПК України, у якій, зокрема, визначено, що суддя, який брав участь

у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

Оскільки рішення Сокальського районного суду Львівської області

від 12 лютого 2019 року не скасовано судами вищих інстанцій (залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року та постановою Верховного Суду від 23 вересня 2020 року), заява про перегляд вказаного рішення за нововиявленими обставинами обґрунтовано розглянута тим самим складом суду, який ухвалив рішення.

Доводи касаційної скарги є такими, що не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки судів першої та апеляційної інстанцій за результатами розгляду заяви, не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Оскільки доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень не впливають, судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу, що відповідає положенням статті 6 Конвенції, а тому колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення,

а оскаржувані судові рішення - без змін.

Щодо розподілу судових витрат

Статтею 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції складається, в тому числі, із розподілу судових витрат.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, то підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 01 квітня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: А. А. Калараш

А. І. Грушицький

Є. В. Петров