ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/239/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" лютого 2022 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Херенкової К.К., представника позивача - адвоката Циби О.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 753/17584/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором позики, а саме 41 188 доларів США - основного боргу, 17298,96 доларів США - нараховані відсотки за користування позикою, 1 027,64 доларів США - відсотків за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачами договірних зобов`язань за договором позики.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 4 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/17584/21 за вказаним позовом, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання на 21 лютого 2022 року.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить:

- заборонити суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: приватним та державним нотаріусам, державним реєстраторам Міністерства юстиції України та його територіальних органів, будь-яким іншим органам чи посадовим особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які реєстраційні записи (зміни) до відомостей щодо об`єкту нерухомого майна, а саме: земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :00:063:0412, загальною площею 0,1 га, що розташована по АДРЕСА_1 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень;

- заборонити державним кадастровим реєстраторам та будь-яким іншим особам, уповноваженим на здійснення їх функцій, вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які реєстраційні записи (зміни) до відомостей щодо об`єкту нерухомого майна, а саме: земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :00:063:0412, загальною площею 0,1 га, що розташована по АДРЕСА_1 , у Державному земельному кадастрі.

- накласти арешт на автомобіль марки «VW Passat», 2014 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 15 серпня 2018 року;

- заборонити посадовим особам органів МВС України, уповноваженим на здійснення державної реєстрації транспортних засобів, вчиняти реєстраційні дії та вносити будь - які реєстраційні записи (зміни) до відомостей щодо об`єкту рухомого майна, а саме: VW Passat 2014 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 15.08.2018.

Заява обґрунтована тим, що відповідач ОСОБА_2 отримувала в борг кошти з метою добудови, ремонту та облаштування будинку АДРЕСА_1 , для проживання в ньому її сім`ї (чоловіка та двох дітей), який до теперішнього часу не введений в експлуатацію і його будівництво продовжується, проте відповідачі у ньому постійно проживають, оскільки він придатний для проживання. Вважає, що виниклі боргові зобов`язання є спільними для обох з подружжя, а вони несуть солідарну відповідність за такими зобов`язаннями як солідарні боржники. Стверджував, що невжиття заходів забезпечення позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам позивача та ускладнити або взагалі унеможливити їх відновлення, якщо судове рішення не зможе бути виконане внаслідок відсутності майна у відповідачів.

Дослідивши матеріали справи та заяви про забезпечення позову, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку про те, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як свідчить зміст позовної заяви, предметом спору у цій справі є стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у солідарному порядку заборгованості за договором позики. Позивач стверджує, що ОСОБА_2 отримувала від нього у борг кошти з метою будівництва (ремонту та облаштування) будинку АДРЕСА_1 , для проживання в ньому її сім`ї, а тому такі боргові зобов`язання є спільними для обох з подружжя, а отже вони несуть солідарну відповідність за такими зобов`язаннями.

Судом установлено, що відповідно до інформаційної довідки, сформованої 12 липня 2021 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_3 на підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченого 29 липня 2013 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Дядюк Г.Д., на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :00:063:0412, площею 0,1 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_1 .

Також як зазначає позивач, на праві власності за ОСОБА_2 15.08.2018 зареєстрований автомобіль VW Passat 2014 року випуску, д.н. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 /

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Тобто в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для ефективного захисту прав або інтересів позивача. При цьому відповідно до вимог частини 3 статі 12, частини 1 статті 81 ЦПК України обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Крім цього, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Дослідивши подану заяву, суд дійшов висновку, що вона містить достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а також ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У поданій заяві чітко вказано, яке конкретно майно підлягає забезпеченню, та зазначено усю необхідну інформацію про нього. Спосіб забезпечення позову, обраний заявником, є співмірним із позовними вимогами.

Суд при цьому враховує, що заборона суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та державним кадастровим реєстраторам вчиняти дії реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна, не перешкоджає відповідачам користуватися цим майном, воно фактично зберігається у власника, натомість обмежується лише можливість розпорядитися ним.

Будь-яких відомостей, що у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову, будуть порушені права відповідача або інших осіб, судом під час розгляду заяви про забезпечення позову не виявлено.

Вирішуючи заяву в частині накладення арешту на автомобіль, суд виходить з того, що наданий позивачем витяг з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів не містить відомостей про належність ОСОБА_2 на праві власності автомобіля, на який просить накласти арешт позивач, а тому в цій частині у задоволенні заяви слід відмовити.

Беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, оцінивши відповідно до вимог статті 89 ЦПК України обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням вказаних вище критеріїв, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Також, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про відсутність на цій стадії розгляду справи підстав для застосування зустрічного забезпечення позову, з огляду на відсутність відомостей щодо можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Керуючись ст. ст. 2, 149, 152, 153, 258, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме: приватним та державним нотаріусам, державним реєстраторам Міністерства юстиції України та його територіальних органів, будь-яким іншим органам чи посадовим особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які реєстраційні записи (зміни) до відомостей щодо об`єкту нерухомого майна, а саме: земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :00:063:0412, загальною площею 0,1 га, що розташована по АДРЕСА_1 , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень;

Заборонити державним кадастровим реєстраторам та будь-яким іншим особам, уповноваженим на здійснення їх функцій, вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які реєстраційні записи (зміни) до відомостей щодо об`єкту нерухомого майна, а саме: земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :00:063:0412, загальною площею 0,1 га, що розташована по АДРЕСА_1 , у Державному земельному кадастрі.

В іншій частині вимог - відмовити.

Стягувач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 )

Боржник: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом і підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову - три роки.

Суддя О. В. Якусик