Номер провадження: 22-ц/813/2064/22
Номер справи місцевого суду: 520/3123/18
Головуючий у першій інстанції Петренко В.С.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомарецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 червня 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

5 березня 2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідачки - ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.04.2015року у розмірі 28 491,13грн., яка складається з: 8 666,96грн. тіло кредиту, 5 727,75грн. нараховані відсотки за користування кредитом, 12 263,51грн. нарахована пеня, 500,00грн. штраф (фіксована частина) та 1 332,91грн. штраф (процентна складова), а також судові витрати у розмірі 1762грн (а.с.2-4).

05 червня 2018 року заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси (головуючий-суддя Петренко В.С.) позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.04.2015року у розмірі 28 491 (двадцять вісім тисяч чотириста дев`яносто одна) грн. 13 коп., яка складається з: 8 666 (вісім тисяч шістсот шістдесят шість) грн. 96 коп. тіло кредиту; 5727 (п`ять тисяч сімсот двадцять сім) грн. 75 коп. нараховані відсотки за користування кредитом; 12 263 (дванадцять тисяч двісті шістдесят три) грн. 51 коп. нарахована пеня; 500 (п`ятсот) грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 1 332 (одна тисяча триста тридцять дві) грн. 91 коп. штраф (процентна складова). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» судові витрати у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. (а.с.51-55).

29 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з заявою, в якій просила суд скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.06.2018 року по цивільній справі № 520/3123/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та призначити справу до розгляду в загальному порядку (а.с.61-65).

08 жовтня 2020 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.06.2018 року залишено без задоволення (а.с.174-176).

24 грудня 2020 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав до Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 червня 2018 року. Апелянт вважає, що її позбавили права на справедливий суд та права на ефективний спосіб захисту своїх прав так як на період розгляду справи та винесення судового рішення, та після цього за адресою реєстрації ОСОБА_1 фактично не проживала, а отже, не отримувала повістки від суду, таким чином, вважає, що суд неналежним чином повідомив їй про час та місце судового розгляду. На думку апелянта, не повідомлення про час та місце судового розгляду позбавило її можливості реалізувати свої права передбачені процесуальним законодавством, зокрема подати відзив. Апелянт вважає, шо суд неправомірно стягнув з неї пеню в розмірі, що перевищує розмір заборгованості. Апелянт звертає увагу на те, що судовим рішенням може бути зменшений розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин. На думку апелянта, суд під час судового розгляду не звернув увагу на зазначені обставини та не встановив інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, апелянт наводить такі обставини як розмір її доходу, знаходження на її утриманні непрацездатних осіб, дітей. Також, апелянт звертає увагу на те, що пеня та штраф, відповідно до чинного законодавства є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому не може бути одночасно застосовано. Апелянт просить суд скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Одеси та ухвалити нове рішення у частині заборгованості ОСОБА_1 з урахуванням боргу у відповідності із чинним законодавством (а.с. 181-202).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 грудня 2020 року, справа була розподілена судді Дришлюку А.І. (а.с. 180). 01 лютого 2021 року року на адресу суду надійшла вищезазначена цивільна справа (а.с. 205) та 05 лютого 2021 року було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 . Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 206-208).

19 березня 2021 року на адресу суду надійшло доповнення до апеляційної скарги ОСОБА_1 , в якому апелянт зазначав, що суд першої інстанції не звернув на увагу на те, що вимоги про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, пені та комісії за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором є безпідставними, оскільки наявні в матеріалах справи Умови та Правила надання банківських послуг не містить безпосередньо підпису ОСОБА_1 , тобто не були доведені до відома апелянта на момент підписання відповідної заяви-анкети (а.с. 214-219).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року по лютий 2022 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи з незалежних від суду причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, Одеський апеляційний суд дійшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що підписавши заяву-анкету про приєднання ОСОБА_1 погодилася в свою чергу зі всіма умовами та правила банку, а саме стосовно встановлення обов`язково щомісячного платежу у розмір 7 % від заборгованості, у випадку порушення строків внесення платежів більш ніж на 30 днів, зобов`язання сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій; та у випадку виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн клієнт зобов`язаний сплатити банку пеню.

Апеляційний суд, не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за відсотками, пенею та штрафом та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов`язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 634 ЦК України встановлює, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 10 квітня 2015 року підписала заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 8).

Позивачем до суду в якості підстав для задоволення заявлених позовних вимог, було надано до суду копію Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» («Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT» та «Універсальна GOLD»), в якому містяться відомості за кожною карткою щодо пільгового періоду, процентної ставки за користування коштами, розміру пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів та штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань. Однак зазначена копія витягу не містить дати формування та строку дії зазначених зобов`язань по карткам та, в свою чергу, підпису відповідача, який би підтверджував факт ознайомлення останнього із вказаними умовами користування та розмірами штрафних санкцій, тобто в даному випадку не відомо чи саме ці умови та правили діяли на момент підписання відповідачем зазначеної анкети-заяви.

Позивачем також надано до суду копію витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, згідно якого банк вправі самостійно вирішувати питання стосовно розміру кредитного ліміту та його збільшення, а власник карткового рахунку, в свою чергу, зобов`язаний прийняти будь-який розмір кредитного ліміту та слідкувати за витратами в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, зазначаючи, що вказані умови та правила розміщенні на сайті банку та є загальнодоступними.

Разом з тим, роздруківка із сайту не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача із вищезазначеними Умовами та правилами, оскільки Банк в односторонньому порядку без повідомлення клієнтів має право вносити відповідні зміни до умов та правил, оновлюючи їх на банківському сайті.

Відповідна правова позиція міститься також в постанові від 03.07.2019 року Великої Палати Верховного Суду по справі № 342/180/17, згідно якої надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім; Банк, в свою чергу, зобов`язаний надати до суду підтвердження, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови та Правила.

Тобто, враховуючи вищенаведене, у Банку відсутні правові підстави для здійснення стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, нараховані пеню та штраф, за прострочення виконання зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором № б/н від 10.04.2015 року, укладеним між ПриватБанком т Клієнтом ОСОБА_1 .

Окрім того, враховуючи, що апелянт не спростовує наявність заборгованості за тілом кредиту перед банком, та оскільки згідно наявної в матеріалах справи виписки з карткового рахунку ОСОБА_1 , остання користувалася наданим кредитним лімітом, має заборгованість у розмірі 8666,96 грн та на момент звернення до суду із відповідною апеляційною скаргою зазначена заборгованість відповідачем погашена не була, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення із відповідача заборгованості за тілом кредиту за договором № б/н від 10.04.2015 року у розмірі 8666,96 грн. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією в постанові Верховного Суду від 21.10.2020 року по справі № 190/1419/19.

Стосовно посилання апелянта на неналежне повідомлення особи про розгляд вищезазначеної справи, слід зазначити наступне. В матеріалах справи наявний запит начальнику відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Одеській області, направлений суддею Київського районного суду м. Одеси, з метою встановлення реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_1 . Згідно відповіді, яка надійшла на адресу суду, остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 38). Відповідно у зв`язку із відсутністю інформації щодо іншого місця проживання або перебування відповідача, Київським районним судом м. Одеси на вказану адресу було направлено копію ухвали про відкриття провадження за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідно судові повістки про виклик в судове засідання, проте зазначена кореспонденція повернулася на адресу суду із позначкою за закінченням терміну зберігання. Апелянт стверджує, що судом першої інстанції не було належним чином повідомлено її про розгляд справи за її участю у якості відповідача, зазначаючи, що взагалі за вказаною адресою давно не проживає, та фактичне місце перебування та проживання є саме АДРЕСА_2 , на яку посилається відповідач при зверненні до суду із заявою про перегляд заочного рішення та відповідно під час звернення до суду із апеляційною скаргою, однак зазначає адресу для листування саме адресу реєстрації, що в свою чергу протирічить зазначеному в заяві про перегляд судового рішення та відповідно апеляційній скарзі.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про скасування заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 червня 2018 року в частині стягнення заборгованості за відсотками, пенею та штрафом.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 червня 2018 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками, пенею та штрафом та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В іншій частині залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

15.02.2022 року м. Одеса