Справа № 346/2227/19
Провадження № 22-ц/4808/436/22
Головуючий у 1 інстанції П`ятковський В. І.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.

з участю секретаря Максимів Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 16 грудня 2021 року, вскладі судді П`ятковського В.І., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна в натурі між його співвласниками,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна в натурі.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 28 січня 2019 року за нею визнано право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення: кафе з магазином та офісом загальною площею 366 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . На підставі даного рішення 23 квітня 2019 року державним реєстратором Управління надання адміністративних послуг Коломийської міської ради в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за нею зареєстровано право власності на 1/2 частку вищевказаного нерухомого майна. Решта 1/2 частка даного нерухомого майна належить на праві власності ОСОБА_1 .

Позивачка, посилаючись на те, що вони з відповідачем не дійшли добровільної згоди щодо поділу належного їм нежитлового приміщення, просила суд ухвалити рішення яким виділити їй у власність відокремлену частину нежитлового приміщення, що становить 1/2 її частки або ж з відхиленням від розміру ідеальної частки і присудженням грошової компенсації різниці вартості ідеальної частки і вартості присудженої частки згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 16 грудня 2021 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Поділено між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в натурі нежитлову будівлю: кафе з магазином та офісом, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , згідно другого варіанту висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1237/2195/19-28 від 27 грудня 2019 року.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , як співвласнику 2 другого варіанту згідно висновку експерта: підвал № І площею 44, 6 кв.м вартістю 158 954 грн, частину приміщення № 1 площею 39, 3 кв.м вартістю 531 729 грн, частину приміщення № 2 площею 9, 1 кв.м вартістю 123 123 грн, приміщення № 5 площею 16, 2 кв.м. вартістю 219 186 грн, частину приміщення № 6 офіс площею 38, 9 кв.м, вартістю 462 677 грн, частину приміщення № 7 офіс площею 23, 6 кв.м, вартістю 280 698 грн, а всього приміщень загальною площею 171, 7 кв.м вартістю 1 776 367 грн, що становлять 497/1000 частки нежитлової будівлі.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлові будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , як співвласнику 1 другого варіанту згідно висновку експерта: підвал ІІ площею 46, 6 кв.м вартістю 166 083 грн, підвал ІІІ площею 26, 7 кв.м вартістю 95159 грн, сходову ІУ площею 6, 7 кв.м вартістю 90 651 грн. частину приміщення № 1 площею 30,4 кв.м вартістю 411 312 грн, частину приміщення № 2 площею 15, 9 кв.м вартістю 215 127 грн, туалет № 3 площею 1, 4 кв.м вартістю 18 942 грн, котельню № 4 площею 3, 1 кв.м вартістю 41943 грн, частину приміщення № 6 офіс площею 39, 1 кв.м вартістю 465055 грн, частину приміщення 7 офіс площею 24, 4 кв.м вартістю 290214 грн, а всього приміщень загальною площею 194,3 кв.м вартістю 1 794486 грн, що становлять 503/1000 частки нежитлової будівлі.

Для облаштування відокремлених частин нежитлової будівлі слід виконати роботи по переобладнанню згідно висновку експерта по другому варіанту поділу для обох сторін.

Перелік та вартість будівельних робіт та матеріалів, які необхідно провести для відокремлення кожній стороні її частини будівлі, наведені в кошторисному розрахунку ремонтно-будівельних робіт в додатку № 5 до висновку експерта.

Загальна вартість ремонтно-будівельних робіт по другому варіанту висновку експерта складала 59 668 грн,, з яких для ОСОБА_1 - 20 033 грн, для ОСОБА_3 - 39635 грн.

Згідно додаткового висновку експерта від 10 вересня 2021 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у відокремлених приміщеннях необхідно обладнати автономні мережі електро-газо, водо-постачання, водовідведення з встановленням індивідуальних приладів обліку споживання електроенергії, газу, води.

Для здійснення всіх преобладнань та перепланувань сторонам необхідно замовити проектні документації, які виготовляються організаціями, що мають відповідні ліцензії, а роботи провести у відповідності з отриманими дозволами.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 9 059,50 грн грошової компенсації до рівності часток сторін в даній нежитловій будівлі.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати - 4 730,04 грн сплати судового збору, 13 676 грн вартості судової будівельно-технічної експертизи.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, визнав встановленими ті обставини, які не були доведені, порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.

Зазначає, що для обрання варіантів поділу в натурі нерухомого майна, яке перебуває в спільній частковій власності необхідно встановити щоб такий варіант поділу був можливим з технічної точки зору; кожній зі сторін повинен бути виділений відокремлений об`єкт нерухомого майна, який за розміром відповідатиме розміру частки співвласника у праві власності або буде найбільш наближеним до ідеальної частки кожної із сторін; поділ майна згідно із обраним варіантом не повинен завдавати неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Так, у висновку від 27.12.2019 року № 12372195/19-28 експерт вказав три можливі варіанти поділу об`єкту нерухомого майна. Згідно із варіантами поділу № 1 та № 3 з метою розподілу майна необхідно здійснити незначні переобладнання приміщення шляхом закладення дверних прорізів, влаштування внутрішніх перегородок, тощо. Такі переобладнання не передбачають втручання в фасад та несучі конструкції будівлі, для такого переобладнання немає необхідності проводити реконструкцію нежитлового приміщення, а отже виготовляти відповідні проектні та дозвільні документи. Оскільки нежитлове приміщення кафе з магазином та офісом, що за адресою АДРЕСА_1 має два самостійні входи, то при таких варіантах поділу кожному із співвласників виділяється окреме приміщення, доступ до кожного із яких буде здійснюватися через уже існуючий вхід.

Щодо варіанту поділу № 2, який обрано судом першої інстанції - то такий варіант є необґрунтованим та неможливим з технічної точки зору, таким, що буде порушувати законні права та інтереси відповідача та водночас не буде відповідати інтересам самої позивачки. Так, згідно із варіантом поділу № 2 передбачається, окрім закладення дверних прорізів та облаштування внутрішніх перегородок, ще й проведення реконструкції будівлі, яка полягає у влаштуванні сходів з вулиці та дверей (тобто нового входу) в існуючому віконному прорізі для доступу на перший поверх, а також влаштування сходів на першому поверсі для доступу на другий поверх (яке можливо здійснити лише шляхом демонтажу бетонного перекриття між першим та другим поверхами).

Зазначає, що згідно думки архітектора будівлі ОСОБА_4 здійснити поділ будівлі згідно із варіантом № 2 є технічно неможливим та може призвести до руйнування будівлі.

Вважає, що проведення робіт щодо облаштування окремого входу та сходів з фасаду будівлі, а також облаштування сходів між першим та другим поверхами, яке поєднане із втручанням в несучі залізобетонні конструкції будівлі вимагає виготовлення відповідної технічної документації та реєстрації в органах архітектурно-будівельного контролю повідомлення про початок виконання будівельних робіт. Однак, у зв`язку із відсутністю у висновку експерта посилання на відповідність вказаних робіт вимогам існуючих Державних будівельних норм та нормативно-правових актів у сфері будівництва, неможливо достовірно встановити чи буде взагалі можливим такий варіант поділу.

Суд першої інстанції визнав такий висновок додаткової будівельно-технічної експертизи належним доказом та при цьому не врахував, що даний висновок не дає можливість достовірно встановити наявність технічної можливості поділу спірного нежитлового приміщення.

Згідно із технічним паспортом на функціональне призначення першого поверху приміщення є кафе з магазином. При варіанті розподілу № 2 використання приміщення і поверху під кафе, як воно використовується на даний час, стане не можливим, оскільки площа, розміщення тих приміщень поверху, які будуть виділені кожному із співвласників не відповідатиме вимогам ДБН В.2.2-25:2009 «Підприємства харчування». Зазначені обставини взагалі не були враховані при проведенні будівельно-технічної експертизи та судом.

Вважає, що варіант розподілу № 3 не завдасть шкоди господарському призначенню спірного майна, відповідач і надалі зможе використовувати перший поверх приміщення під розміщення кафе з магазином, що дозволить продовжити його підприємницьку діяльність. Водночас позивачка зможе облаштувати другий поверх спірної будівлі на власний розсуд. Права позивачки жодним чином не будуть порушені, такий варіант буде відповідати як її інтересам так й інтересам відповідача.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, згідно із яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити. Поділити між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 нежитлову будівлю кафе, магазином та офісом, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . згідно третього варіанту висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 123712195/19.28.

ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Зазначає, що судом враховано, що варіант поділу №2 є можливим з технічної точки зору; кожній зі сторін буде виділений відокремлений об`єкт нерухомого майна, який за розміром буде найбільш наближеним до ідеальної частки кожної із сторін, та такий поділ майна не завдасть шкоди господарському призначенню майна. Крім того, судом враховано те, що позивачка також займається підприємницькою діяльністю.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Позивачка ОСОБА_3 заперечила доводи апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив із того, що поділ спірного майна згідно другого варіанту висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи є найбільш наближений до ідеальних часток, найбільш справедливий і забезпечуватиме баланс інтересів обох сторін.

З таким висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно відповідач ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення: кафе з магазином та офісом загальною площею 366 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (а.с.11).

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 28 січня 2019 року дане нерухоме майно визнано спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і за останньою визнано право власності на 1/2 його частину (а.с. 48).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 23.04.2019 року державним реєстратором Управління надання адміністративних послуг Коломийської міської ради за позивачкою зареєстровано право власності на 1/2 частку вищевказаного нерухомого майна.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1237/2195/19-28 від 27 грудня 2019 року, суду запропоновано три технічно можливі варіанти поділу приміщень нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 .

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Частинами першою, третьою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, передбачено статтею 364 ЦК України.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (частини перша-третя статті 364 ЦК України).

При виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має виділятися окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Таким чином, виділ часток з нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено відокремлений об`єкт нерухомого майна, який за розміром відповідатиме розміру частки співвласника у праві власності.

Судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в ряді постанов Верховного Суду ( від 17.04.2019 року в справі № 545/3753/16-ц, від 27.05.2020 року в справі № 173/1607/15-ц, від 01.07.2020 року в справі № 761/46086/16ц. від 29.12.2019 року в справі № 289/1401/15-ц, від 29.01.2020 року в справі № 569/4074/14-ц, від 29.09.2020 року в справі № 286/3613/18) в яких зазначено, що поділ спірного майна повинен бути визначений по варіанту, який найбільш наближений до ідеальних часток, найбільш прийнятний з точки зору доцільності, найбільш зручніший, практичний і справедливий та буде забезпечувати баланс інтересів сторін.

Обґрунтовуючи свій висновок щодо обрання варіанту розподілу нежитлового приміщення із трьох запропонованих експертом варіантів, суд правильно зазначив, що при поділі спірного майна згідно варіанту № 2 - розмір часток співвласників у спірному майні в натурі є найбільш приближений до ідеального розміру їхніх часток у цьому майні та складає відповідно 503/1000 та 497/1000, а також є найменшою сума грошової компенсації в розмірі 9059,50 грн за відхилення від розміру ідеальної частки.

Натомість при поділі майна за варіантом №1 розміри часток співвласників АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 55/100 і 45/100, розмір грошової компенсації 196131,50 грн; згідно варіанту № 3 розміри часток співвласників АДРЕСА_3 і № НОМЕР_1 і 49/100, а грошова компенсація становить 37177,50 грн.

Доводи апелянта на відсутність у висновку експерта (варіант поділу №2) посилання на відповідність проведення робіт щодо облаштування окремого входу та сходів з фасаду будівлі, а також облаштування сходів між першим та другим поверхами вимогам існуючих Державних будівельних норм та нормативно-правових актів у сфері будівництва, неможливо достовірно встановити чи буде взагалі можливим такий варіант поділу - не заслуговують на увагу, оскільки такі твердження відповідача не підтверджені належними доказами. Разом з тим, допитаний у суді першої інстанції експерт ОСОБА_5 підтвердив та аргументував технічну можливість поділу спірного майна згідно трьох запропонованих ним варіантів поділу нежитлового приміщення.

Апелянтом також не подано суду доказів того, що у виділеному йому приміщенні, згідно варіанту поділу №2, він буде позбавлений можливості облаштувати його під кафе та магазин та використовувати за призначенням.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для висновку про те, що обраний варіант поділу нежитлового приміщення може завдавати неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Натомість при вказаному варіанті поділу обом співвласникам виділено рівноцінні частини приміщення першого поверху кафе з магазином, та рівноцінні частини другого поверху з цільовим призначенням офіси.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни ухвалених судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 16 грудня 2021 року - без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , жителя АДРЕСА_5 ) в дохід держави 7 095 грн судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Коломийського міськрайонного суду від 16 грудня 2021 року.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 липня 2022 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин