Номер провадження: 22-ц/813/4026/22
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Заїкіна А. П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.06.2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Коваль Наталії Вікторівни, ОСОБА_3 про визнання права власності на частку рухомого майна в порядку спадкування, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

26.12.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Коваль Наталії Вікторівни, ОСОБА_3 , в якій, з урахуванням уточнень до позовної заяви, просила суд:

визнати за нею - ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину автомобіля марки «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року виготовлення, чорного кольору, шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2477см.куб., д/н НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 від 24.10.2018 року, в порядку спадкування за законом, після смерті сина - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

скасувати свідоцтво про право власності, видане 08.01.2020 року та зареєстрованого за №18, посвідченого приватним нотаріусом Головного територіального управління юстиції в Одеській області Одеського міського територіального округу - Коваль Наталією Вікторівною;

скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 08.01.2020р. та зареєстрованого в реєстрі за № 19, посвідченого приватним нотаріусом Головного територіального управління юстиції в Одеській області Одеського міського територіального округу - Коваль Наталією Вікторівною.

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_1 посилалася на те, що вона є матір`ю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначила, що після смерті сина, 02.08.2019 року вона звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Коваль Наталії Вікторівни з заявою про прийняття спадщини, якою було заведено спадкову справу № 18/2019.

Також позивач зазначила, що 16.09.2019 року її онуком, сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 - ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Коваль Наталії Вікторівни було подано заяву про прийняття спадщини.

Крім того, позивач вказала, що 18.07.2019 року дружиною її померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 сина ОСОБА_4 - ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Коваль Наталії Вікторівни було подано заяву про прийняття спадщини.

Позивач зазначила, що її син - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 одружився з ОСОБА_2 .

24.10.2018 року, як стверджує позивач, її син - ОСОБА_4 придбав автомобіль марки «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року виготовлення, чорного кольору, шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2477см.куб., д/н НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 від 24.10.2018 року.

Зазначений транспортний засіб, як вказала позивач, її син купував за особисті кошти, які отримав від продажу свого попереднього транспортного засобу, який був проданий шляхом надання довіреності у приватного нотаріуса.

Тобто, позивач зазначила, що покупка автомобіля «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року виготовлення, чорного кольору, шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2477см.куб., д/н НОМЕР_2 , відбулась через 6 днів після одруження, але за особисті кошти її сина - ОСОБА_4 , які він отримав з продажу автомобіля CHEVROLET NIVA, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_4 , який було продано по довіреності 09.10.2018 року до вступу у шлюб. Довіреність була видана на двох осіб - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Також позивач стверджувала, що вона надавала кошти щомісяця своєму сину у розмірі 300 доларів США, які він отримував з оренди її квартири.

Крім того, вже після звернення до суду з даним позовом, позивач зазначила, що їй стало відомо, що 08.01.2020 року приватним нотаріусом Головного територіального управління юстиції в Одеській області Одеського міського територіального округу - Коваль Наталією Вікторівною було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадщина на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з: легкового автомобіля марки «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року виготовлення, чорного кольору, шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2477см.куб., д/н НОМЕР_2 , зареєстрований 24 жовтня 2018 року ТСЦ 5141, дата першої реєстрації 02.06.2007р. Зазначений автомобіль належав спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі технічного паспорту НОМЕР_3 , виданого 24.10.2018 року ТСЦ 5141. Свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частку легкового автомобіля видано ОСОБА_2 . Свідоцтво про право на спадщину на 2/6 частки легкового автомобіля ще не видано.

Також, позивач стверджувала, що 08.01.2020р. приватним нотаріусом Головного територіального управління юстиції в Одеській області Одеського міського територіального округу - Коваль Наталією Вікторівною було видане свідоцтво про право власності на спадщину за законом, згідно якого, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: легкового автомобіля марки «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року виготовлення, чорного кольору, шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2477см.куб., д/н НОМЕР_2 , зареєстрований 24 жовтня 2018 року ТСЦ 5141, дата першої реєстрації 02.06.2007р. Зазначений автомобіль належав спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі технічного паспорту НОМЕР_3 , виданого 24.10.2018 року ТСЦ 5141. Це свідоцтво є підставою для видачі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ім`я спадкоємця ОСОБА_2 та підтверджує виникнення права власності на вищевказану спадщину і підлягає реєстрації у відповідних органах ДАІ та/або реєстраційних сервісних центрах МВС України згідно ст. 34 Закону України «Про дорожній рух».

З урахуванням викладеного, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 та її онук - ОСОБА_3 не можуть досягти згоди з ОСОБА_2 стосовно поділу рухомого майна, а саме: транспортного засобу марки «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року виготовлення, чорного кольору, шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2477см.куб., д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом про визнання права власності на частку рухомого майна в порядку спадкування, скасування свідоцтва про право власності та скасування свідоцтва про право а спадщину за законом.

10.03.2020 року до канцелярії суду від ОСОБА_1 надійшла уточнена позовна заява, яку, у підготовчому засіданні 13.04.2020 року, було прийнято до розгляду.

12.08.2020 року ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в якій просила суд встановити юридичний факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу її - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , та ведення спільного господарства у період з 01 грудня 2004 року по 18 жовтня 2018 року, за адресою: АДРЕСА_1 , визнати спільною сумісною власністю автомобіль марки CHEVROLET NIVA, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_4 , та стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування наданого позову позивач ОСОБА_2 посилалася на те, що починаючи з грудня 2014 року вона та її, вже нині покійний чоловік - ОСОБА_4 проживали однією сім`єю як чоловік і дружина та вели спільне господарство без реєстрації шлюбу в її квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вказала, що 19 жовтня 2018 року між нею та ОСОБА_4 був укладений шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Як зазначила позивач, вона та її покійний чоловік проживали за адресою: АДРЕСА_1 , з грудня 2004 року по червень 2019 року.

Позивач вказала, що в період спільного проживання та ведення спільного господарства, а саме 20 вересня 2007 року вона з чоловіком придбали автомобіль марки CHEVROLET NIVA, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_4 , оформивши кредит в АТ «УкрСиббанк», оплата кредиту здійснювалася ними за рахунок спільного бюджету, а саме: з її заробітної плати та заробітної плати її чоловіка.

В квітні 2009 року, як стверджувала позивач, коли її покійний чоловік залишився без роботи та заробітної плати, у зв`язку з чим, вони не могли у повній мірі оплачувати кредит, вона вимушена була позичити кошти у свого рідного батька - ОСОБА_7 у розмірі 40 000,00 грн. з метою погасити залишок кредиту.

Таким чином, позивач наголошувала на тому, що зазначений автомобіль є таким, що придбаний за спільні кошти, а отже є спільною сумісною власністю.

Також позивач зазначила, що після смерті її чоловіка - ОСОБА_4 відкрилася спадщина щодо транспортного засобу автомобілю марки «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року виготовлення, д/н НОМЕР_2 , який був придбаний ними вже в період зареєстрованого шлюбу, а саме 24.10.2018 року.

Позивач стверджувала, що після смерті чоловіка до приватного нотаріуса Коваль Н.В. із заявами про вступ у спадщину звернулися: вона - ОСОБА_2 , рідна мати чоловіка - ОСОБА_1 та його син від першого шлюбу - ОСОБА_3 .

Позивач вказала, що приватним нотаріусом Коваль Н.В. їй було видано два свідоцтва, перше свідоцтво про право власності на 1/2 частину автомобіля «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року виготовлення, д/н НОМЕР_2 , як на частку у спільному майні подружжя, та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку автомобіля «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року виготовлення, д/н НОМЕР_2 , в порядку спадкування.

Також, позивач зазначила, що спадкоємцям - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 приватний нотаріус Коваль Н.В. може видати свідоцтва на їх по 1/6 частки автомобіля на законних підставах, однак відповідачі не бажають отримувати свідоцтва, оскільки вважають, що автомобіль марки «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року виготовлення, д/н НОМЕР_2 , є особистою власністю її покійного чоловіка, і тому вона не має право претендувати на зазначений автомобіль як спадкоємець, так як цей автомобіль на їх думку придбано за кошти від продажу автомобіля марки CHEVROLET NIVA, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_4 у 2018 році, який повинен бути лише особистою власністю її покійного чоловіка.

З урахуванням викладеного, оскільки між сторонами виник спір стосовно спадкового майна - автомобіля марки «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року виготовлення, д/н НОМЕР_2 , який був придбаний ними в період зареєстрованого шлюбу, та стосовно автомобіля марки CHEVROLET NIVA, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_4 , який був придбаний ними в кредит в АТ «Укрсиббанк» в період спільного проживання та ведення спільного господарство як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з метою встановлення факту, що автомобіль марки CHEVROLET NIVA, 2007 року випуску, д/н НОМЕР_4 , є їх спільною сумісною власністю, ОСОБА_2 звернулася до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. від 20.08.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.11.2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. Об`єднано цивільну справу №947/31805/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Коваль Наталії Вікторівни, ОСОБА_3 про визнання права власності на частку рухомого майна в порядку спадкування, та цивільну справу №947/22709/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю, ухвалено розглядати їх в одному провадженні, присвоєно об`єднаній цивільній справі №947/31805/19.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.06.2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Коваль Наталії Вікторівни, ОСОБА_3 про визнання права власності на частку рухомого майна в порядку спадкування було задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий 10 жовтня 1997 року Приморським РВ УМВС України в Одеській області) право власності на 1/6 частину автомобіля марки «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року виготовлення, чорного кольору, шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2477см.куб., д/н НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 від 24.10.2018 року, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті позовних вимог відмовлено.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю було задоволено частково.

Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_8 , виданий 25.12.1995 року Приморським РВ УМВС України в Одеській області) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), у період з 01 грудня 2004 року по 18 жовтня 2018 року включно.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , паспорт громадянина України № НОМЕР_10 , орган, що видав 5112) на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_8 , виданий 25.12.1995 року Приморським РВ УМВС України в Одеській області) витрати по сплаті судового збору у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

04 серпня 2021року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.06.2021 року, відповідно до якої апелянт просить рішення суду першої інстанції - змінити в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/6 частину автомобіля марки «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року виготовлення, чорного кольору, шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2477см.куб., д/н НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , право власності на 1/3 частину автомобіля марки «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року виготовлення, чорного кольору, шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2477см.куб., д/н НОМЕР_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Скасувати свідоцтво про право власності, видане 08.01.2020 року та зареєстроване за №18, посвідчене приватним нотаріусом Головного територіального управління юстиції в Одеській області Одеського міського територіального округу - Коваль Наталією Вікторівною;

Скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 08.01.2020р. та зареєстроване в реєстрі за № 19, посвідчене приватним нотаріусом Головного територіального управління юстиції в Одеській області Одеського міського територіального округу - Коваль Наталією Вікторівною.

Скасувати рішення у частині встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у період з 01 грудня 2004 року по 18 жовтня 2018 року включно.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано свідчення ОСОБА_8 та інших свідків та прийнято рішення про сумісне мешкання без належних та допустимих доказів.

Відповідач ОСОБА_2 вказує, що позичила кошти покійному ОСОБА_4 і причиною придбання автомобіля було те, що її покійний чоловік полюбляв полювання, та для того, щоб в нього був стимул не вживати алкоголь, тому вона ніби то йому надала кошти, але це не відповідає письмовим доказам, що містяться в матеріалах справи, а саме - медична документація, де вказано, що покійний ОСОБА_4 проходив стаціонарне лікування з діагнозом хронічного захворювання нирок 29.08.2017 року, також перебував у стаціонарі з 11.04.2018 року по 27.04.2018 року, з 13.11.2018 року по 12.12.2018 року, що вказує на те, що ОСОБА_4 не міг вживати алкоголь у 2017-2018 роках за станом здоров`я.

Позивач за зустрічним позовом не надала до суду належних та допустимих доказів ведення спільного господарства, побуту, наявність спільного бюджету, взаємних прав та обов`язків між нею та померлим ОСОБА_4 , у період, який передував реєстрації їх шлюбу.

Само по собі співмешкання чоловіка і жінки протягом певного періоду не є достатнім для визнання факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без шлюбу за відсутності інших ознак сім`ї.

Доказів того, що ОСОБА_2 були надані кошти на купівлю автомобіля марки «MITSUBISHI PAJERO» в матеріалах справи немає.

04 жовтня 2021 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого остання просить рішення суду першої залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

При цьому посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими та безпідставними, такими, що не підтверджуються жодним належним та допустимим доказом.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18.08.2021 року провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.06.2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Коваль Наталії Вікторівни, ОСОБА_3 про визнання права власності на частку рухомого майна в порядку спадкування, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання майна спільною сумісною власністю було відкрито.

Ухвалою від 18 серпня 2021 року справу було призначено до розгляду.

У судовому засіданні відповідач та її представник заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Інші сторони до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялись.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (т. 1 а.с. 13).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є сином ОСОБА_4 від першого шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про народження та сторонами не заперечувалось (т. 1 а.с. 102).

19 жовтня 2018 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (т. 1 а.с. 77). Від даного шлюбу дітей немає.

Судовим розглядом також встановлено, що у період перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 було придбано транспортний засіб автомобіль марки «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року виготовлення, чорного кольору, шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2477см.куб., д/н НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 85).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (т. 1 а.с. 14).

Після його смерті відкрилася спадщина на майно, що належало спадкодавцю, зокрема, на автомобіль марки «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року виготовлення, чорного кольору, шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2477см.куб., д/н НОМЕР_2 .

Зі змісту витребуваної судом спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що 18 липня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Коваль Наталії Вікторівни з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа №18/2019 (т. 1 а.с. 72-114).

02 серпня 2019 року мати померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 - ОСОБА_1 також звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Коваль Наталії Вікторівни з заявою про прийняття спадщини (т. 1 а.с. 91).

16 вересня 2019 року син померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 - ОСОБА_3 також звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Коваль Наталії Вікторівни з заявою про прийняття спадщини (т. 1 а.с. 98).

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіту не залишив, спадкоємцями першої черги права на спадкування за законом, після його смерті, які звернулися з заявами про прийняття спадщини, є його мати - ОСОБА_1 , його дружина - ОСОБА_2 та його син - ОСОБА_3 .

Судовим розглядом встановлено, що 08 січня 2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Коваль Наталією Вікторівною Юрловій Олені Володимирівні, яка є пережившою дружиною ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , було видано свідоцтво про право власності на Ѕ частину легкового автомобіля марки «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року виготовлення, чорного кольору, шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2477см.куб., д/н НОМЕР_2 , як на частку у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу (т. 1 а.с. 112).

Також, судом встановлено, що 08 січня 2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Коваль Наталією Вікторівною Юрловій Олені Володимирівні, як спадкоємцю першої черги права на спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 1261 ЦК України, було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину легкового автомобіля марки «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року виготовлення, чорного кольору, шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2477см.куб., д/н НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 113).

При цьому, у свідоцтві про право на спадщину за законом, яке видане на ім`я ОСОБА_2 зазначено, що спадкоємцями першої черги права на спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є також його мати - ОСОБА_1 та його син - ОСОБА_3 , однак свідоцтво про право на спадщину на 2/6 частки легкового автомобіля ще не видано.

Оскільки спадкоємці не можуть дійти згоди щодо спадкового майна - легкового автомобіля марки «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року виготовлення, чорного кольору, шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2477см.куб., д/н НОМЕР_2 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вважають, що спірний автомобіль було придбано ОСОБА_4 за його особисті кошти, а тому він не відноситься до спільної сумісної власності подружжя, а є особистою власністю ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з відповідними позовами.

29 березня 2004 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_5 .

Згідно заяв мешканців будинку АДРЕСА_6 від 19.04.2020 року та від 20.04.2020 року, у квартирі АДРЕСА_5 , постійно сумісно проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , у них була собака з якою ОСОБА_4 кожен день вранці та ввечері гуляв, вдень часто гуляла з собакою ОСОБА_2 . ОСОБА_4 був мисливцем, сусіді неодноразово бачили як він, у відповідному екіпіруванні з собакою рано вранці виїжджав на полювання з друзями, які за ним заїжджали, а ввечері він повертався. Також сусіди, на протязі всього часу бачили, як він вранці йшов на роботу, а ввечері повертався додому. Часто його бачили у дворі і в обідній час. ОСОБА_2 і ОСОБА_4 справляли враження дружної сім`ї, і сусіди їх неодноразово зустрічали в магазинах їх мікрорайону, на продовольчих і промтоварних ринках. Вони спільно відвідували загальні збори мешканців їх будинки (т. 3 а.с. 190-192).

У судовому засіданні 30.03.2021 року судом першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_2 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 .

Свідок - ОСОБА_14 , який був другом та товаришем по службі померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , повідомив суд про те, що він був знайомий зі ОСОБА_4 з 90-их років, ОСОБА_4 був офіцером, військовослужбовцем, потім він був начальником ОСОБА_4 . ОСОБА_4 був одружений з ОСОБА_2 , він проживав у квартирі АДРЕСА_5 . З якого року ОСОБА_4 був одружений не знає, однак точно десь з 2000-их років. ОСОБА_14 зазначив, що він приходив у гості до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_5 . Вони дружили, ОСОБА_4 любив випити, у зв`язку з чим, іноді, після рибалки та охоти, його приходилось приводити до дому. Приблизно 7-8 років тому ОСОБА_4 вже був з ОСОБА_2 , коли він приходив до них у гості, ОСОБА_2 там жила з ним разом, як дружина, він вважав її дружиною. Більше двох років перед смертю ОСОБА_2 лікувала ОСОБА_4 як дружина, у нього були хворі нирки гемодіаліз. ОСОБА_4 разом з дружиною ОСОБА_2 їздив на рибалку, завжди разом з нею, на полювання дружину не брав.

Також свідок ОСОБА_14 вказував на те, що ОСОБА_4 розповідав йому, що вони з дружиною ОСОБА_2 купили позашляховик, що б їздити на полювання. ОСОБА_4 дуже полюбляв полювання, за рік до смерті купив для полювання приладдя.

Крім того, свідок ОСОБА_14 зазначив, що вони зі ОСОБА_4 щільно стали спілкуватися 7-8 років тому, до цього були просто знайомі, так як разом служили, потім спілкувались на полюванні. На полювання їздили на його автомобілі CHEVROLET NIVA. Через півроку як ОСОБА_4 почав працювати у них в академії, вони почали їздити на полювання. На роботі ОСОБА_4 завжди був охайний, доглянутий, добре вдягнутий, хвалив дружину ОСОБА_2 як гарного спеціаліста в стоматології, рекомендував її як лікаря.

Свідок ОСОБА_12 , який є сусідом у будинку АДРЕСА_6 , повідомив суд про те, що він купив квартиру у даному будинку у 2001 році, у 2004 році вселився у квартиру, з 2005 року почав проживати у квартирі по АДРЕСА_6 . З 2004 року ОСОБА_4 проживав у цьому будинку разом з ОСОБА_2 як чоловік та дружина. ОСОБА_4 був мисливцем, у нього була мисливська собака. Свідок ОСОБА_12 часто бачив як ОСОБА_4 гуляє з собакою, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 разом виходили та гуляли разом. Квартира АДРЕСА_5 належить ОСОБА_2 . Свідок ОСОБА_12 вказував, що у квартирі він не був, але часто зустрічав разом ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , заходили та виходили з квартири разом. Свідок ОСОБА_12 близько познайомився зі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у березні 2006 року, спілкувались в парадній. Свідок ОСОБА_12 був головою правління ОСББ будинку АДРЕСА_6 з 2016 по 2020 р.р.

Свідок ОСОБА_7 , який є батьком ОСОБА_2 , повідомив суд про те, що ОСОБА_4 він знав з 1993 року, коли вони разом з ним працювали в Інституті сухопутних військ. У 2004 році ОСОБА_4 переїхав до ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_5 , і вони жили як чоловік та дружина, у 2018 році вони одружились. Свідок ОСОБА_7 був проти їх стосунків, ОСОБА_4 полюбляв полювання, рибалку та випити. Всі свята вони святкували разом, всією сім`єю. Син ОСОБА_4 від першого шлюбу - ОСОБА_3 до них не приходив. ОСОБА_4 багато грошей витрачав на своє хобі, донька ОСОБА_2 часто просила про грошову допомогу.

Також свідок ОСОБА_7 зазначив, що на погашення кредиту, приблизно у 2009 році, вони надали ОСОБА_4 та ОСОБА_2 40 000,00 грн., на покупку автомобіля вони також надали 4 000,00 доларів США. Свідок ОСОБА_7 вказав, що вони допомагали на ремонт у квартирі АДРЕСА_5 , у 2004 році ремонт вже закінчували робити, приблизно рік робили ремонт. ОСОБА_2 приходила у гості до ОСОБА_4 на Адміральський проспект де він проживав разом зі своєю матір`ю, а у 2004 році ОСОБА_4 переїхав до ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_5 .

Свідок ОСОБА_9 , який є братом ОСОБА_2 , повідомив суд про те, що він був знайомий зі ОСОБА_4 з 1992 року, з 2004 року ОСОБА_4 проживав разом з ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_5 , у 2018 році вони одружились. З 90-их років ОСОБА_4 був командиром у військовому училищі, він зловживав спиртними напоями. Зі слів сестри ОСОБА_2 , свідку відомо, що у них зі ОСОБА_4 був спільний бюджет. Сім`ю витягувала ОСОБА_2 , а у ОСОБА_4 було затратне хобі полювання. Свідок ОСОБА_9 зазначив, що ОСОБА_4 періодично позивач у нього гроші 50-100 доларів США на патрони і завжди віддавав йому борг. У жовтні 2018 року ОСОБА_2 позичила у нього гроші, ОСОБА_4 вже тяжко хворів, але він хотів купити добрий автомобіль. Свідок ОСОБА_9 вказав, що він позичив 6 000,00 доларів США на купівлю автомобіля. У ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був автомобіль CHEVROLET NIVA, який вони купували у кредит, кредит погашали разом, гроші на погашення кредиту позичали у батьків - ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , приблизно 40 000,00 грн. Свята святкували нечасто, але ОСОБА_4 приходив до них у гості. Їх сім`я - ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , їх з ОСОБА_2 батьки, його - ОСОБА_9 сім`я іноді зустрічались. Іноді зустрічались з батьками ОСОБА_4 , вони були на похоронах їх ОСОБА_2 та ОСОБА_9 матері. ОСОБА_9 також зазначив, що 6 000,00 доларів США, які він позивач ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на покупку автомобіля MITSUBISHI PAJERO, йому не повернули. У квартиру АДРЕСА_5 , свідок перший раз прийшов у 2005 році. У ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був спільний побут, вони разом ходили до магазину, разом робили покупки, разом розраховувались. ОСОБА_4 купував дорогі речі, зброю, обладнання для полювання, патрони, їздив на полювання 4-6 разів за сезон, сезон триває 7 місяців. У ОСОБА_4 та ОСОБА_2 була мисливська собака. Також ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у 2004-2005 р.р. разом купували диван у квартиру АДРЕСА_5 , телевізор купив він свідок ОСОБА_9 , потім ОСОБА_2 віддала йому гроші.

Свідок ОСОБА_13 , яка є подругою ОСОБА_2 , повідомила про те, що знає ОСОБА_4 з кінця 90-их років, її з ним познайомила ОСОБА_2 . У 2004 році ОСОБА_2 робила ремонт у квартирі АДРЕСА_5 , вона їй допомагала переїжджати у квартиру у 2004 році. Взимку 2004 року ОСОБА_4 у цій квартирі святкував свій день народження, у квартирі були його речі, собака, зброя, вудки. Свідок повідомила, що вона влаштувала ОСОБА_4 на роботу охоронцем до банку «Південний», потім його звідти вигнали за п`янку. Приблизно у 2004-2005 р.р. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 приходили до неї у гості. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 жили як сім`я, реєстрації шлюбу не надавали значення, вони робили разом закрутки, разом ходили на базар, разом робили усі покупки. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зустрічали з кінця 90-х років. Свідок ОСОБА_13 вказала, що зі ОСОБА_4 вона знайома до 2002 року, познайомила їх ОСОБА_2 у квартирі на Адміральському проспекті, де раніше жила ОСОБА_2 , потім, у 2004 році ОСОБА_2 переїхала до квартири на ОСОБА_15 . Свідок це точно пам`ятає, так як у свідка у той час помер дідусь, а взимку 2004 року там у квартирі на ОСОБА_15 вже проживав ОСОБА_4 , вона його там постійно бачила, там були його особисті речі.

Свідок ОСОБА_11 , яка є співробітницею ОСОБА_2 по роботі, повідомила суд про те, що вона знайома з ОСОБА_2 з 1987-1989 р.р., ОСОБА_4 приходив до них на роботу, він у них лікував зуби, вона була в гостях у ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 2000-их років, вони спілкувались. ОСОБА_2 , у 2012-2014 р.р., після того як ОСОБА_4 захворів, пішла на Ѕ частину ставки заробітної плати. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 жили разом, відносини були рівними, сварок не було, ОСОБА_4 не хотів та не любив лікуватися. У квартирі АДРЕСА_5 ремонт робили у 2003-2004 р.р., вона , свідок, приходила подивитись, так як у неї також був ремонт. Свідок зазначила, що ОСОБА_4 вперше вона побачила у квартирі на ОСОБА_15 приблизно у 2004-2006р.р., точно не пам`ятає, він там вже проживав, у квартирі ходив у домашньому одягу.

Свідок ОСОБА_10 , яка є сусідкою у будинку АДРЕСА_6 , проживає на 5-му поверсі у цьому будинку, повідомила про те, що знає ОСОБА_2 з 90-их років, ОСОБА_2 працювала у лікарні Водников, свідок з ОСОБА_2 спілкувався по роботі. Влітку 2004 року ОСОБА_2 вже переїхала до квартири АДРЕСА_5 , взимку 2004 року там вже проживав ОСОБА_4 , і вони з ОСОБА_2 проживали разом. Свідок повідомила, що зі ОСОБА_4 вона спілкувалась кожного дня зранку і ввечері, оскільки вони гуляли з собаками, ОСОБА_4 проживав на вулиці Палубній постійно.

Також свідок ОСОБА_10 повідомила про те, що ОСОБА_4 зловживав спиртними напоями, після полювання його взагалі заносили до дому, вона, свідок, допомагала виводити його із запою, робила уколи, ставила йому капельниці, у нього були хворі нирки. Свідок ОСОБА_10 вказав, що вона переїхала у будинок АДРЕСА_6 , у 2008 році, однак до цього часу приходила кожний день, дивилася квартиру ОСОБА_2 та її ремонт.

У судовому засіданні 18.05.2021 року судом першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_1 ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Свідок - ОСОБА_16 , яка була рідною сестрою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , повідомила суд про те, що ОСОБА_2 у 2004-2005 р.р. стала проживати у квартирі АДРЕСА_5 , ОСОБА_4 разом з нею не проживав. Свідок ОСОБА_16 зазначила, що вона намагалась лікувати ОСОБА_4 від алкоголізму, у нього були запої приблизно 1-2 рази на місяць, у 2004-2006 р.р. він проживав у себе вдома на ОСОБА_19 разом з матір`ю, у 2011-2012 р.р. він їздив до своєї шкільної любові ОСОБА_20 , але у 2012 році вона померла, а квартиру по Адміральському проспекті він здавав в оренду.

Також свідок ОСОБА_16 вказала, що вкінці 2013 року вона почула про ОСОБА_2 , вони разом зі ОСОБА_4 зловживали алкогольними напоями, у 2005-2006 р.р. ОСОБА_2 закодувалась та не пила. ОСОБА_4 приходив до ОСОБА_2 у квартиру на ОСОБА_15 , коли вона робила ремонт та іноді у неї залишався, вони то сварилися, то мирилися, він то приходив, то йшов. У 2014 році їй подзвонила ОСОБА_2 та сказала, що ОСОБА_4 без свідомості. ОСОБА_2 на ньому економила гроші. У 2015-2016 р.р. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 почали проживати разом, однак це була не сім`я, а клуб по інтересам, у них був роздільний бюджет. ОСОБА_4 займався полюванням, здавав в оренду квартиру за 300-500 доларів США та працював, приблизно 1000 доларів США він заробляв на місяць, готував собі сам, сам собі гладив речі.

Свідок ОСОБА_16 зазначила, що у ОСОБА_4 був автомобіль CHEVROLET NIVA, який вони купував у кредит у 2007 році, потім він його продав за 7 500,00 доларів США, позичив ще 3 000,00 доларів США та купив автомобіль MITSUBISHI PAJERO.

Крім того, свідок ОСОБА_16 вказувала на те, що вона з матір`ю - ОСОБА_1 не знали, що ОСОБА_4 збирається одружитися, він їм сам сказав, коли вже одружився з ОСОБА_2 , вони були проти цього шлюбу. ОСОБА_4 хотів, щоб мати - ОСОБА_1 переоформила на нього квартиру на Адміральському проспекті.

Свідок ОСОБА_16 повідомила, що вона приходила у гості до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у квартиру АДРЕСА_5 , тільки тоді, коли їй дзвонила ОСОБА_2 , щоб рятувати брата від алкоголізму. Батьків ОСОБА_2 свідок бачила декілька разів, на похоронах матері ОСОБА_2 . ОСОБА_4 грошової допомоги не потребував, він зловживав спиртними напоями, у нього дійсно були проблеми з алкоголем.

Свідок ОСОБА_17 , яка є подругою матері померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_1 , повідомила про те, що вона знає сім`ю ОСОБА_21 з 1984 року, ОСОБА_4 проживав з матір`ю ОСОБА_1 на Адміральському проспекті, у 2009 році свідок декілька днів проживав у ОСОБА_1 , і ОСОБА_4 був вдома. У 2012-2013 р.р. ОСОБА_4 жив з однокласницею, яка померла. У ОСОБА_4 були проблеми з алкоголем, він лежав у клініці Віта, потім там працював масажистом.

Свідок ОСОБА_18 , яка є консьєржем у будинку на АДРЕСА_7 , де проживає мати померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_1 повідомила про те, що знає ОСОБА_1 з 2012 року, у 2012 року ОСОБА_4 допомагав їм носити тяжкі речі, з лютого 2012 р. по травень 2012 р. він проживав разом з матір`ю на АДРЕСА_7 . У ОСОБА_4 був автомобіль сірого кольору, він їздив на полювання та рибалку. ОСОБА_4 та ОСОБА_16 часто приходили до матері ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_8 , який є чоловіком сестри померлого ОСОБА_4 ОСОБА_16 , повідомив суд про те, що ОСОБА_4 він знав з 1989 року, коли він одружився з його - ОСОБА_4 сестрою, спілкувався з ним, у них були дружні стосунки. Вони разом зі ОСОБА_4 разом їздили на полювання, у 2000 році ОСОБА_4 купив автомобіль CHEVROLET NIVA, він жив на Адміральському проспекті.

Свідок ОСОБА_8 зазначив, що з ОСОБА_2 він познайомився після 2008 року, у 2003 році ОСОБА_4 розлучився, у нього були жінки, у 2013 році ОСОБА_4 вже проживав у ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_5 . ОСОБА_4 лікували від алкоголізму проти його волі у клініці Віта, потім він там працював і заробітну плату йому платила його мати. ОСОБА_4 з 2012 року здавав квартиру в оренду, у 2011 році він жив на проспекті Шевченко з ОСОБА_20 , яка у 2012 році померла. У ОСОБА_4 був автомобіль Ніва, який він продав у 2007 році за 3500 доларів США, та взяв у кредит автомобіль CHEVROLET NIVA, який продав за 7 500 доларів США, а у 2018 році за 10 500 доларів США купив автомобіль MITSUBISHI PAJERO.

Свідок ОСОБА_8 вказував на те, що з ОСОБА_2 ОСОБА_4 проживав з 2013-2014 р.р., свідок заходив до них у квартиру АДРЕСА_5 , привозив їм їжу. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 проживали разом, однак спільного бюджету у них не було, ОСОБА_4 покупав зброю для полювання за свої кошти, у нього було багато дорогої зброї за 1 000 доларів США, декілька штук. ОСОБА_4 зловживав алкогольними напоями, коли він перебував у запої, свідок з дружиною його забирали, він міг тиждень проживати у матері, йому ставили капельниці, ОСОБА_4 нічого не казав про те, що він хоче одружитися, вони це не обговорювали.

У судовому засіданні 18.05.2021 року судом було допитано в якості свідка позивача - ОСОБА_1 , відповідно до ст. 92 ЦПК України.

Так, свідок ОСОБА_1 , яка є матір`ю померлого ОСОБА_4 , повідомила про те, що у 2004 році вона побачила, що ОСОБА_4 йде в обнімку з ОСОБА_2 , і вони пішли у її під`їзд, а вранці він прийшов до дому. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 разом зловживали алкогольними напоями, потім ОСОБА_2 закодувалась, і вони перестали разом пити. Постійно ОСОБА_4 та ОСОБА_2 почали жити з 2016 року. У 2014 році ОСОБА_2 давала ОСОБА_4 якісь ліки.

Свідок ОСОБА_1 зазначила про те, що з 2012 року він здавав квартиру на Адміральському проспекті. На питання суду, де проживав ОСОБА_4 , коли здавав квартиру, ОСОБА_1 ухилилась від відповіді.

Також свідок ОСОБА_1 вказувала на те, що грошові кошти ОСОБА_4 знаходились у ОСОБА_2 , він їх у неї зберігав. ОСОБА_1 хотіла купити йому нирку.

У судовому засіданні 15.06.2021 року судом першої інстанції було допитано в якості свідка відповідача ОСОБА_3 , відповідно до ст. 92 ЦПК України.

Так, свідок ОСОБА_3 , який є сином померлого ОСОБА_4 , повідомив суд про те, що його батько проживав на Адміральському проспекті, де він з ним і бачився, відносини з ним він підтримував, відносини були добрі. У 2007 році батько купив автомобіль CHEVROLET NIVA, до цього був автомобіль Ніва. У 2008-2010 р.р. батько проживав на ОСОБА_19 , а з 2012 року квартиру на ОСОБА_19 проспекті батько здавав в оренду, і де точно він проживав свідок не знає, у той період вони з ним зустрічались на вулиці. Потім батько проживав у бабусі на АДРЕСА_7 . З ОСОБА_2 батько був знайомий давно, вони то були разом, то окремо, однак сімейним життям це важко назвати. У 2016-2017 р.р. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 вже точно проживали разом у квартирі АДРЕСА_5 . Відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були не теплі, вони проживали як приятелі, друзі, а не як чоловік та дружина. З 2017 року ОСОБА_4 рідше зловживав алкогольними напоями.

З наявних в матеріалах справи фотокарток можна зробити висновок, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 дійсно разом проживали, вели спільне господарство, ходили у гості до родичів та друзів, разом святкували свята, їздили на полювання, у них була собака мисливської породи, яка проживала з ними. Разом з тим, з вказаних фотокарток неможливо встановити період сумісного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 90-95).

Згідно виписок з медичних карток, які містяться у матеріалах справи та були додані до матеріалів справи ОСОБА_2 , у ОСОБА_4 була хронічна хвороба нирок, з 2010 по 2019 р.р. періодично проходив лікування (т. 2 а.с. 96-103).

Зі змісту дозволів на придбання рушниці від 09.10.2012 року, від 16.09.2013 року та від 02.04.2015 року, виданих на ім`я ОСОБА_4 , вбачається, що адресою проживання ОСОБА_4 зазначено - АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 157-159).

Зі змісту рапортів ст. інспектора Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 28.08.2016 року, 15.05.2017 року, вбачається, що ОСОБА_4 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (т. 3 а.с. 152-153).

Зі змісту колективних звернень від мешканців будинку АДРЕСА_8 на ім`я Прокурора Київського району м. Одеси та ім`я голови Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 07.12.2015 року щодо зобов`язання ОСОБА_4 в терміновому порядку прибрати гараж з території дитячого майданчика, вбачається, що квартиру АДРЕСА_9 ОСОБА_4 та його мати ОСОБА_1 декілька років здають в оренду, громадянська дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_2 проживала у другій парадній у квартирі АДРЕСА_10 , яку також декілька років здають в оренду. ОСОБА_4 зі своєю громадянською дружиною ОСОБА_2 проживають по АДРЕСА_11 і машину ставлять там у підземному паркінгу (т. 2 а.с. 107-108, 116-117).

Крім того, зі змісту колективного звернення від мешканців будинку АДРЕСА_8 на ім`я Одеського міського голови, директора Управління архітектури та містобудівництва ОМР, голови Київської районної адміністрації Одеської міської ради щодо зобов`язання ОСОБА_4 в терміновому порядку прибрати гараж з території дитячого майданчика, вбачається, що на території дитячого майданчика знаходиться металевий гараж, яким користується ОСОБА_4 , який вже тривалий час (більше семи років) постійно проживає у новому будинку по АДРЕСА_6 , разом зі своєю громадянською дружиною ОСОБА_2 . Громадянська дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_2 також є власником квартири АДРЕСА_10 в їх будинку, однак також тривалий час тут не проживає (т. 2 а.с. 114-115).

Зі змісту довідки (з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію) вбачається, що у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_12 , зареєстровані: з 23.12.2005 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 - ОСОБА_4 , з 12.02.2019 року - ОСОБА_3 , особовий рахунок відкрито на ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 84).

Згідно довідки КП «ЖКС «Вузівський» №988 від 18.07.2019 року ОСОБА_4 проживав за адресою: АДРЕСА_12 , з 23.12.2005 року по день смерті, помер ІНФОРМАЦІЯ_8 (т. 1 а.с. 83).

Згідно акту співвласників будинку АДРЕСА_6 , завіреного головою ОСББ «Палубне», за №44/19 від 01.08.2019 року, у період з грудня 2004 року по червень 2019 року у квартирі АДРЕСА_5 проживали та вели спільне господарство ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (т. 2 а.с. 74).

Мотивувальна частина

застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За правилами, передбаченими п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 264 ЦПК України).

Колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги в частині встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у період з 01 грудня 2004 року по 18 березня 2012 року виходячи з наступного.

Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За положеннями частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Разом з тим згідно із статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі N 466/3769/16 (провадження N 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі N 522/25049/16-ц (провадження N 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі N 712/14547/16-ц (провадження N 61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі N 490/10757/16-ц (провадження N 61-42601св18).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог щодо встановлення факту проживання позивача однією сім`єю зі спадкодавцем без реєстрації шлюбу, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, залишивши поза увагою, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про спільне проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 як чоловіка та жінки, тобто наявність сім`ї, у період з з 01 грудня 2004 року по 18 березня 2012 року матеріали справи не містять. Разом з цим показання свідків про проживання відповідача із спадкодавцем однією сім`ю, на яких суд першої інстанції ґрунтував свої висновки, не є достатніми доказами про наявність у них сім`ї в розумінні статті 3 СК України.

Разом з тим, зі змісту дозволів на придбання рушниці від 09.10.2012 року, від 16.09.2013 року та від 02.04.2015 року, виданих на ім`я ОСОБА_4 , вбачається, що адресою проживання ОСОБА_4 зазначено - АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 157-159).

Зі змісту рапортів ст. інспектора Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області від 28.08.2016 року, 15.05.2017 року, вбачається, що ОСОБА_4 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (т. 3 а.с. 152-153).

Зі змісту колективних звернень від мешканців будинку АДРЕСА_8 на ім`я Прокурора Київського району м. Одеси та ім`я голови Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 07.12.2015 року щодо зобов`язання ОСОБА_4 в терміновому порядку прибрати гараж з території дитячого майданчика, вбачається, що квартиру АДРЕСА_9 ОСОБА_4 та його мати ОСОБА_1 декілька років здають в оренду, громадянська дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_2 проживала у другій парадній у квартирі АДРЕСА_10 , яку також декілька років здають в оренду. ОСОБА_4 зі своєю громадянською дружиною ОСОБА_2 проживають по АДРЕСА_11 і машину ставлять там у підземному паркінгу (т. 2 а.с. 107-108, 116-117).

Крім того, зі змісту колективного звернення від мешканців будинку АДРЕСА_8 на ім`я Одеського міського голови, директора Управління архітектури та містобудівництва ОМР, голови Київської районної адміністрації Одеської міської ради щодо зобов`язання ОСОБА_4 в терміновому порядку прибрати гараж з території дитячого майданчика, вбачається, що на території дитячого майданчика знаходиться металевий гараж, яким користується ОСОБА_4 , який вже тривалий час (більше семи років) постійно проживає у новому будинку по АДРЕСА_6 , разом зі своєю громадянською дружиною ОСОБА_2 . Громадянська дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_2 також є власником квартири АДРЕСА_10 в їх будинку, однак також тривалий час тут не проживає (т. 2 а.с. 114-115).

Також в матеріалах справи наявний договір оренди житлової площі від 19 березня 2012 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_22 .

За таких обставин, підтверджується письмовими доказами факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_8 , виданий 25.12.1995 року Приморським РВ УМВС України в Одеській області) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), у період з 19 березня 2012 року по 18 жовтня 2018 року включно.

Щодо доводів апеляційної скарги, що автомобіль «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року виготовлення було придбано ОСОБА_4 у період шлюбу, проте за особисті кошти, колегія зазначає наступне.

За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.

Таким чином, право спільної сумісної власності сторін на спірний автомобіль презюмується, якщо сторонами не доведено іншого.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

19 жовтня 2018 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (т. 1 а.с. 77).

24 жовтня 2018 року, ОСОБА_4 було придбано транспортний засіб автомобіль марки «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року виготовлення, чорного кольору, шасі НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2477см.куб., д/н НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

27 жовтня 2018 року (тобто, через три дні після придбання автомобіль марки «MITSUBISHI PAJERO», 2007 року та через 8 днів після укладення шлюбу) на підставі договору купівлі-продажу автомобіль марки «CHEVROLET NIVA» 2007 року випуску було перереєстровано на іншого власника (т. 2 а.с. 149).

Колегія суддів проаналізувавши надані учасниками справи докази та дослідивши фактичні обставини справи, приходить до висновку, що позивачем не підтверджено належними та допустимими, достатніми доказами того, за спірний автомобіль було придбано за особисті кошти померлого ОСОБА_4 , а саме кошти від продажу автомобіль марки «CHEVROLET NIVA» 2007 року випуску.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.06.2021 року змінити в частині встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_8 , виданий 25.12.1995 року Приморським РВ УМВС України в Одеській області) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), виклавши абзац п`ятий резолютивної частини рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.06.2021 року у наступній редакції:

«Встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_8 , виданий 25.12.1995 року Приморським РВ УМВС України в Одеській області) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), у період з 19 березня 2012 року по 18 жовтня 2018 року включно.»

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14 лютого 2022 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: А. П. Заїкін

С.О. Погорєлова