Справа № 144/1675/21
Провадження № 2/144/181/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"17" лютого 2022 р. смт. Теплик
Теплицький районний суд Вінницької області у складі:
головуючої - судді Довгалюк Л.В.,
за участі секретаря судового засідання - Ковтун Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком, -
Позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
В обгрунтування позовних вимог позивачем вказано, що він є власником будинку АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у даному будинку, але з 2006 року за вказаною адресою не проживає. Добровільно знятися з реєстрації за вказаною адресою відповідач відмовлявся.
Збереження реєстрації відповідача змушує позивача нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг та перешкоджає в отриманні допомоги з боку держави для оформлення субсидії, також створює перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні належному йому будинком, тому ОСОБА_1 змушений звернутися до суду з даним позовом.
Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином засобами поштового зв`язку та оголошенням на сайті Судової влади України, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст.ст. 280-282 та ч. 3 ст. 211 ЦПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується технічним паспортом та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме мйно (а.с.7-11).
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 , але з 2006 року за вказаною адресою не проживає з 2006 року, перебуває за кордоном, що підтверджується актом обстеження Соболівської сільської ради від 18.11.2021 року (а.с. 12).
Добровільно знятися з реєстрації у вищевказаній квартирі відповідач відмовлявся. Місце його проживання на даний час не встановлено.
Реєстрація відповідача ОСОБА_2 змушує позивача нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, перешкоджає отриманню допомоги з боку держави для оформлення субсидії, а також вільному користуванню та розпорядженню належним йому житлом.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, що передбачено ч. 1 ст. 319 ЦК України.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Беручи до уваги, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , реєстрація місця проживання відповідача у даному житловому приміщенні порушує права позивача як власника житла та створює перешкоди у здійсненні ним права власності нерухомим майном, тому суд вважає, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за вказаною адресою, що відповідає способам захисту права власності, передбаченим статтями 16, 386, 391 ЦК України.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-IV від 11.12.2003 року встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили.
Враховуючи викладене вище, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 76-81, 141, 247, 259, 263-268, 354 ЦПК України, суд -
Визнати ОСОБА_2 , 1980 року народження таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , 1980 року народження, адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП невідомо.

Суддя: Л.В. Довгалюк