Номер провадження: 22-ц/813/3998/22
Номер справи місцевого суду: 521/1673/19
Головуючий у першій інстанції Маркарова С.В.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

за участю секретаря Дерезюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою MSC SHIPMANAGEMENT LIMITED на додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.07.2021 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до MSC SHIPMANAGEMENT LIMITED про стягнення грошових коштів в відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

29.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до MSC SHIPMANAGEMENT LIMITED про стягнення грошових коштів в відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15.06.2021 року позов - задоволено частково.

Стягнуто з MSC SHIPMANAGEMENT LIMITED на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.

В решті позову - відмовлено.

Стягнуто з MSC SHIPMANAGEMENT LIMITED на користь ОСОБА_1 судовий збір 960,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір 8644,50 грн.

Додатковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07.07.2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь MSC SHIPMANAGEMENT LIMITED судові витрати в розмірі 6 967, 80 грн.

12.08.2021 року MSC SHIPMANAGEMENT LIMITED подано апеляційну скаргу на додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.07.2021 року відповідно до вимог якої апелянт просить суд рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення яким заяву про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у заяву з розглядом справи задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь MSC SHIPMANAGEMENT LIMITED витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 469 євро.

Апелянт вважає додаткове рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, невмотивованим, прийнятим з порушенням норм процесуального права та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідач вважає, що судом першої інстанції було порушено принцип розподілу судових витрат, передбачений ст. 141 ЦПК України, згідно якого у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог.

Апелянт зазначає, що предметом позовних вимог було відшкодування моральної шкоди, нібито заподіяної Позивачу внаслідок інциденту з сигнальною ракетою, який трапився на борту т/х "MSC Adriana" під час роботи позивача на підставі Трудового контракту моряка. Зокрема, позивач просив суд стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 1 960 000 гривень. За результатами розгляду справи суд ухвалив рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме, стягнув з Відповідача на користь Позивача моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень, що складає відповідно 1,02% від первісної суми позову. Відповідно, заявляючи до розподілу витрати відповідача на професійну правничу допомогу, відповідач використав наступний розрахунок: загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу, сплачений відповідачем на користь АО «АНК. МОРСЬКА ЮРИДИЧНА ПРАКТИКА», складає 7546 ЄВРО. Отже, Відповідач повинен відшкодувати 98,98% цієї суми, тобто 7469 ЄВРО. Саме цю суму Відповідач і заявив до відшкодування, враховуючи принцип пропорційного розподілу судових витрат у випадку часткового задоволення позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви відповідача про розподіл судових витрат в повному обсязі, та відшкодовуючи лише 6967,80 гривень (що за офіційним курсом гривні до євро, встановленим НБУ на дату ухвалення оскаржуваного рішення, тобто на 07.07.2021 року, складає 216 євро), суд порушив вищезгаданий принцип пропорційності та порушив процесуальне право відповідача на відшкодування судових витрат, передбачене процесуальним законом.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції зменшив розмір витрат на професійну правничу допомогу за відсутності клопотання позивача про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги, наявність якого передбачена ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України як умова для зменшення розміру витрат.

Відповідач звертає увагу апеляційного суду, що в справі позивач вирішив скористатися правом на правничу допомогу шляхом укладення відповідного договору зі своїми адвокатами, зокрема, адвокатом Кочерженко Максимом Анатолійовичем та адвокатом Бондарем Олександром В`ячеславовичем, які представляли інтереси Позивача під час розгляду справи судом. Відповідач, у свою чергу, також був вимушений звернутися до українських адвокатів за професійною правничою допомогою, оскільки MSC SHIPMANAGEMENT LIMITED [EMEССІ ШИПМЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД] Е юридичною особою, яка створена та здійснює свою діяльність відповідно до законодавства Республіки Кiпр. Проте, саме дії позивача - ОСОБА_1 - вимусили компанію MSC SHIPMANAGEMENT LIMITED [EMЕССІ ШИПМЕНЕДЖМЕНТ ЛІМІТЕД] звернутися за професійною правничою допомогою до АО НК. МОРСЬКА ЮРИДИЧНА ПРАКТИКА та укласти відповідний договір.

Варто зазначити, що перед поданням до суду заяви про розподіл судових витрат відповідач надіслав її копію разом iз додатками представникам позивача, надавши докази надсилання у додатку до заяви. Отже, представники позивача мали достатньо часу для ознайомлення зі змістом заяви, додатками до неї (які підтверджують розмір та склад витрат на професійну правничу допомогу) та підготовку клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу із обґрунтуванням цього клопотання належними та допустимими доказами з посиланням на наявність обставин, визначених ч. 3 ст. 141 ЦПК України. Подання такого клопотання відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 137 ЦПК України було б достатньою підставою для суду для розгляду питання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, заявлених відповідачем.

Проте, клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу позивач або його представники до суду не надали. Натомість, в судовому засіданні представник позивача подав до суду "Заперечення на заяву про розподіл витрат на професійну правничу допомогу», в яких просив суд відмовити у задоволенні вимог відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач звертає увагу суду, що сторони вільні у визначенні порядку та умов виконання договору, адже принцип свободи договору (ч. 3 ст. 3 ЦК України) є однією із засад цивільного законодавства України. У договорі про надання професійної правничої допомоги від 28 травня 2019 року Сторони узгодили погодинні ставки роботи Радника, які склали 120 євро з 1 годину роботи Адвоката; 80 євро за 1 годину роботи та 40 євро за 1 годину роботи адміністративного персоналу (перекладачі, секретарі). На момент відкриття провадження по справі (05.02.2019 року) розмір позовних вимог складав 1960 000 гривень, що згідно офіційного курсу гривні до євро, встановленим НБУ на 05.02.2019 року (31,38 гривень за 1 євро) дорівнювало 62 460 євро.

Відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат від 04.06.2019 року, який був поданий відповідачем разом із відзивом на позовну заяву, відповідач очікував понести витрати на оплату роботи адвокатів в сумі 4800 євро, з яких 3120 євро - у зв`язку з представництвом інтересів відповідача під час розгляду справи в суді першої інстанції; 720 євро - у зв`язку з представництвом інтересів відповідача під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції та 960 євро у зв`язку з представництвом інтересів відповідача під час розгляду справи в суді касаційної інстанції.

На момент ухвалення судового рішення, а саме, станом на 15.06.2021 року розмір задоволених позовних вимог дорівнював 611,62 євро (20 000/32,70), в той час як розмір вимог, у задоволенні яких суд відмовив, дорівнював 59 327,22 євро (1 940 000 /32,70). Отже, розмір заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (7 469 євро) складає 12,59% від суми позовних вимог, у задоволенні яких суд відмовив. На думку Відповідача, зазначений розмір гонорару є пропорційним та обґрунтованим з урахуванням ціни позову.

Відповідач просить апеляційний суд врахувати, що саме внаслідок навмисних процесуальних дій представників позивача розгляд справи тривав більше 2 (двох) років, а судові засідання неодноразово відкладалися.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило

Ухвалою Одеського апеляційного суду м. Одеси від 19.08.2021 року апеляційну скаргу MSC SHIPMANAGEMENT LIMITED на додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.07.2021 року було залишено без руху.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.09.2021 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою MSC SHIPMANAGEMENT LIMITED на додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.07.2021 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до MSC SHIPMANAGEMENT LIMITED про стягнення грошових коштів в відшкодування моральної шкоди було відкрито.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.09.2021 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду на 27 січня 2022 року на 10 годину 30 хвилин в приміщенні Одеського апеляційного суду.

В судове засідання з`явилися представник позивача адвокат Бондар О.В., та представник відповідача адвокат Волков А.С.

Представник ОСОБА_3 адвокат Волков А.С. апеляційну скаргу підтримав, просив суд її задовольнити в повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 адвокат Бондар О.В. заперечував щодо задоволення апеляційного скарги.

Мотивувальна частина

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо того, що судом першої інстанції було зменшено заявлену суму витрат без клопотання сторони, з огляду на те, що матеріали справи містять заперечення представника позивача щодо задоволення стягнення витрат на правничу допомогу з позивача, з яких вбачається, що ОСОБА_2 повністю не погоджується з сумою заявленою відповідачем.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі N 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі N 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі N 317/1209/19 (провадження N 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі N 554/2586/16-ц (провадження N 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі N 753/1203/18 (провадження N 61-44217св18).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).

Судом встановлено, що у договорі про надання професійної правничої допомоги від 28 травня 2019 року Сторони узгодили погодинні ставки роботи Радника, які склали 120 євро з 1 годину роботи Адвоката; 80 євро за 1 годину роботи та 40 євро за 1 годину роботи адміністративного персоналу (перекладачі, секретарі). На момент відкриття провадження по справі (05.02.2019 року) розмір позовних вимог складав 1960 000 гривень, що згідно офіційного курсу гривні до євро, встановленим НБУ на 05.02.2019 року (31,38 гривень за 1 євро) дорівнювало 62 460 євро.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що враховуючи складність справи, вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в Україні, методику визначення вартості гонорару з урахуванням роботи помічника адвоката та інших спеціалістів АО, суд вважає, що розмір гонорару є завищеним щодо позивача, який звернувся за захистом порушеного права в судовому порядку та в межах розміру задоволених позовних вимог не може стати для нього надмірним тягарем.

Зазначене узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини, за якою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим ( рішення у справах «Двойних проти України» від 12.10.2006 року, «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 23.012014 року, «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року та інші.

У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28.11.2002 року суд зазначив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.

Так, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає достатнім та розумним задоволення заяви в частині стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат в розмірі 6967 грн. 80 коп. (з урахуванням 30 євро за офіційним курсом НБУ на зв`язок АО із відповідачем як витрати, пов`язані із вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи).

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу MSC SHIPMANAGEMENT LIMITED залишити без задоволення

Додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.07.2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04.02.2022 року.

Головуючий: О.В. Князюк

Судді: О.М. Таварткіладзе

А.П. Заїкін