Справа № 482/1721/21
Номер провадження 2/482/34/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Демінської О.І., секретар судового засідання Єфімова О.І., розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "УКРФІНАНС ГРУП", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_2 , як фізична особа, звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ТОВ "Фінансова компанія "УКРФІНАНС ГРУП", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков Артем Дмитрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

На обґрунтування позову зазначено, що відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. відкрито виконавче провадження №67224723 на підставі виконавчого напису №23920, виданого 16.06.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості у розмірі 100515,22 грн.

Посилаючись на те, що виконавчий напис №23920від 16.06.2021 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь відповідача ТОВ "Фінансова компанія "УКРФІНАНС ГРУП" заборгованості у розмірі 100515,22 грн. вчинено з порушенням порядку, передбаченого постановою КМУ№1172 від 29.06.1999 р., з розміром заборгованості вона не згодна та така заборгованість не є безспірною, повідомити про що вона була позбавлена можливості, оскільки не була поінформована про її існування та розмір, просить визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Від представника відповідача до суду надано заперечення щодо заявлених позовних вимог, які по суті є відзивом на позовну заяву.

Заперечуючи проти задоволення заявлених позовних вимог, представник відповідача вказував на те, що 20.03.2012 р. між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №011/0015/66865 про надання ОСОБА_1 кредитної лінії на суму 51000 грн. з можливим збільшенням кредитної лінії, а 26.04.2013 р. укладено додаткову угоду до вказаного кредитного договору про збільшення кредитної лінії до 100000 грн. з можливим збільшенням кредитної лінії.

ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконала, а 26.10.2018 р. між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ "Фінансова компанія "УКРФІНАНС ГРУП" укладено договір відступлення прав вимоги за вищевказаним кредитним договором №114/65. У квітні 2021 р. ТОВ "Фінансова компанія "УКРФІНАНС ГРУП" направив на адресу ОСОБА_1 повідомлення вимогу про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором №011/0015/66865 від 20.03.2012 р., від отримання якого остання відмовилася. Жодних заперечень від ОСОБА_1 щодо розміру заборгованості не поступало, після чого і було подано необхідні документи для вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф.

Також вказуючи на те, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, а тому і документи мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність заборгованості у боржника, вимоги щодо чого дотримано під час звернення до приватного нотаруса для вчинення виконавчого напису, на день вчинення виконавчого напису нотаріуса розділ перший та другий Постанови КМУ від 29.06.99 р. №1172 був чинним та, Відповідно, кредитори у кредитних відносинах мали право вчиняти виконавчі написи нотаріусів на кредитних договорах, які не були нотаріально засвідчені, відповідно до п.1.3 Кредитного договору №011/0015/66865 від 20.03.2012 р. між ВАТ „Райффайзен Банк Аваль та ОСОБА_1 сторони домовилися, що без укладення будь-яких письмових додаткових договорів до цього Договору, строк дії ліміту кредитування продовжується на умовах цього договору, які існують, кожного разу на 24 місяці, представник відповідача просить про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача ТОВ "Фінансова компанія "УКРФІНАНС ГРУП" у судове засідання не з`явився, у запереченнях щодо заявлених позовних вимог просив про розгляд справи за його відсутності.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. та приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Баришніков А.Д. у судове засідання не з`явились.

Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, судом відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не проводиться.

Вивчивши доводи позовної заяви та заперечень відповідача щодо заявлених позовних вимог, які по суті є відзивом на позовуну заяву, дослідивши та оцінивши письмові матеріали, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Як встановлено судом, 20.03.2012 р. між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 укладено додатковий договір №1 до договору карткового банківського рахунку №011/0015/66865 від 20.03.2012 р. про встановлення кредитної лінії, відповідно до умов якого позичальнику встановлено кредитну лінію до карткового рахунку НОМЕР_1 , відкритому відповідно до Договору банківського рахунку в розмірі 51000 грн. зі строком дії кредиту з дня підписання Договору страхування по 20 березня 2014 р. включно (може змінюватися в порядку, передбаченому цим Договором. Тривалість дії кредиту при цьому 24 місяці.

При цьому кредит надано з метою фінансування господарської діяльності позичальника, яким є фізична особа підприємець ОСОБА_1 .

Статтею 6 Договору визначено порядок самостійного подання позичальником документів, які підтверджують його фінансовий стан звіт суб`єкта малого підприємництва фізичної особи підприємця.

Позичальник у Договорі засвідчив та гарантував, що він є суб`єктом підприємницької діяльності, зареєстрованим та існуючим згідно чинного законодавства.

Вказаний кредитний договір підписаний ОСОБА_1 як фізичною особою підприємцем.

Також як фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 підписано і доручення на договірне списання грошових коштів до Додаткового договору №1 від 20.03.2012 р до Договору карткового банківського рахунку №011/0015/66865 від 20.03.2012 р.

17.05.2013 р. між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1 до Додаткового договору на встановлення кредитної лінії №011/0015/6685 від 20.03.2012 до договору про відкриття та ведення поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використання платіжної картки №011/0015/66865 від 20.03.2012 р., яким визначено порядок, строки та умови погашення як використаних кредитних коштів, так і плати за користування ними.

Максимальний кредитний ліміт при цьому склав 100000 грн.

20.03.2012 р. між громадянкою України ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія „УНІКА Життя в особі страхового агента АТ «Райффайзен банк Аваль» укладено Договір добровільного страхування життя №011/0015/66865, вигодонабувачем за яким є ПАТ «Райффайзен банк Аваль».

26.10.2018 року між АТ «Райффайзен банк Аваль», який є первісним кредитором, та ТОВ "Фінансова компанія "УКРФІНАНС ГРУП" укладено договір відступлення права вимоги №114/65, відповідно до умов якого право вимоги за договором №011/0015/66865 від 20.03.2012 року перейшло до ТОВ "Фінансова компанія "УКРФІНАНС ГРУП".

Повідомлення-вимога від 30.04.2021 р. про існування заборгованості за кредитним договором №011/0015/66865 від 20.03.2012 року в сумі 99515,22 грн. за період з 25.08.2019 р. по 26.04.2021 р. ТОВ "Фінансова компанія "УКРФІНАНС ГРУП" направлялося ОСОБА_1 , проте вручено не було.

При цьому згідно з дослідженим описом вкладення у лист на ім`я ОСОБА_1 направлялося повідомлення-вимога від 02.09.2021 р. з копією довіреності на представника, яке також ОСОБА_1 доставлено не було.

При цьому згідно з даними фотокопії довідки про причини повернення вказаних листів, обидва листа мають дві причини повернення: адресат відсутній, що закреслено, та адресат відмовився від отримання.

16.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис №23920 щодо звернення стягнення з громадянки ОСОБА_1 , місце роботи якої невідоме, яка є боржником за кредитним договором №11/0015/66865 від 20.03.2012 р., укладеним з АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ "Фінансова компанія "УКРФІНАНС ГРУП", заборгованості в сумі 99515,22 грн., що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 54499,43 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 45015,79 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 20.03.2012 р. по 15.06.2021 р.

Розрахунок заборгованості за кредитним договором №11/0015/66865 від 20.03.2012 р. за період з 20.03.2012 р. по 15.06.2021 р., згідно з яким загальний залишок заборгованості позичальника ОСОБА_1 становить 99515,22 грн., як і виписка з особового рахунку за вказаним кредитним договором, виконані ТОВ "Фінансова компанія "УКРФІНАНС ГРУП", якому право вимоги за боргами за вказаним кредитним договором відступлено 26.10.2018 р.

На виконання виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. 21.10.2021 року відкрито виконавче провадження №67224723.

Позивачка вважає виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням діючого законодавства, посилаючись на те, що її не було попереджено про усунення порушень за кредитним договором, а у нотаріуса на момент вчинення виконавчого напису були відсутні підстави для визнання суми заборгованості безспірною та видачі виконавчого напису.

Відповідно до загального порядку зміни кредитора в зобов`язанні, визначеного ч.2 ст.516, ч.2 ст.517 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків у цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредитору є належним виконання. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредитору до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 повідомлення щодо укладеного договору відступлення прав вимоги та попередження про можливість вчинення виконавчого напису у разі невнесення коштів на рахунок ТОВ "Фінансова компанія "УКРФІНАНС ГРУП".

Надання до відзиву відповідачем повідомлення про сплату заборгованості, суд не вважає попередженням про можливість вчинення виконавчого напису, оскільки таке повідомлення ОСОБА_1 не отримано, а причини такого неотримання не є безспірними та достовірними, оскільки обидва листа мають дві причини повернення: адресат відсутній, що закреслено, та адресат відмовився від отримання, що підтверджує посилання позивача на неповідомлення її відповідачем про наявність будь-якої заборгованості за кредитним договором укладеним з АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова Компанія «Укрфінанс Груп».

Крім того, процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок).

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів).

На момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 06.06.2019 року по справі №750/1627/18.

Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене, та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом з тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 5.07.2017 №6-887цс17 та підтверджений у Постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року № 201/11696/16-ц.

Подання позивачем даного позову суд розцінює як незгоду із пред`явленою їй заборгованістю, а, отже, наявністю спору щодо її розміру.

Суд також зазначає, що 26.11.2014 року до постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни, за якими було доповнено вказаний перелік розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначені зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме доповнення пунктом 2, який стосувався стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 залишено без змін.

У зв`язку з визнанням судом незаконними норм Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, якими було доповнено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, положеннями про кредитні договори, станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 діяла в редакції, яка не передбачала права нотаріуса вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, а передбачала стягнення на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди.

Отже, станом на час вчинення виконавчого напису - 16.06.2021 року, постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 передбачала вчинення виконавчих написів лише на підставі нотаріального посвідченого договору.

Безпідставними є посилання відповідача на те, що на день вчинення виконавчого напису нотаріуса розділ перший та другий Постанови КМУ від 29.06.99 р. №1172 був чинним та, відповідно, кредитори у кредитних відносинах мали право вчиняти виконавчі написи нотаріусіві на кредитних договорах, які не були нотаріально засвідчені.

Як встановлено судом, нотаріусом Данич О.Ф. було вчинено виконавчий напис на підставі п.2 «Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172.

Відповідно до правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі № 910/13233/17, оскільки постанова КМУ № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнана судом нечинною з моменту її прийняття, то до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова КМУ №1172 в редакції від 29.11.2001.

Таким чином, у зв`язку з тим, що на момент вчинення виконавчого напису 21.04.2021 року п.2 Переліку був нечинним, у нотаріуса були відсутні підстави для вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідачем суду не надано доказів того, що кредитний договір №11/0015/66865 від 20.03.2012 р., який став підставою для видачі оспорюваного виконавчого напису, був нотаріально посвідченим, що виключає можливість вчинення виконавчого напису щодо даного договору.

Вказані правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц від 15.04.2020 у справі №158/2157/17.

Крім того, як встановлено судом, під час вчинення оскарженого до суду виконавчого напису з ОСОБА_1 , як з фізичної особи, приватним нотаріусом не враховано, що кредитний договір №011/0015/66865 від 20.03.2012 року укладено між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 , а не ОСОБА_1 , як фізичною особою, обсяг відповідальності яких за невиконання умов кредитного договору є різними.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що виконавчий напис вчинено нотаріусом Данич О.Ф. з порушенням чинного законодавства, за відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору, що виключало можливість його вчинення, у зв`язку з чим позовні вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню.

Позивач при зверненні до суду з даним позовом сплатила судовий збір у розмірі 908,00 грн. за подання позовної заяви та 454 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову, яку було задоволено судом.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що судом позовні вимоги задоволені повністю, на підставі ст.141 ЦПК України , з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в сумі 908,00грн. та 454 грн., а всього 1362 грн.

Керуючись ст.ст. 76, 81, 89, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд -,

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 16 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною, зареєстрований в реєстрі за №23920, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "УКРФІНАНС ГРУП", заборгованості за Кредитним договором №011/0015/66865 від 20 березня 2012 року, укладеним між АТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_1 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "УКРФІНАНС ГРУП", , місцезнаходження: 01014, м. Київ, вул. Звіринецька, 63, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , 1362 грн судового збору, сплаченого при подачі позову та за подання заяви про забезпечення позову.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне рішення складено 01 липня 2022 року.

Суддя Новоодеського районного суду

Миколаївської області О.І. Демінська