Справа № 521/3746/20
Провадження № 2/521/187/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2022 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.

за участю секретаря судового засідання Петряєвої М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі», Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» у якому, із урахуванням остаточної виправленої позовної заяви про захист прав споживачів від 19.04.2021р., просив визнати протиправними бездіяльності АТ «ДТЕК Одеські електромережі» та ТОВ «ООЕК» щодо не розгляду заяв, скарг, звернень ОСОБА_1 , зокрема визнання протиправною бездіяльності АТ «ДТЕК Одеські електромережі» щодо вчасного відновлення трифазного електропостачання будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , визнання протиправною бездіяльності АТ «ДТЕК Одеські електромережі» щодо вчасного не зняття лічильника для проведення експертизи, визнання протиправними та скасування рахунків ТОВ «ООЕК» за грудень 2019 року, березень 2020 року, квітень 2020 року, липень 2020 року, серпень 2020 року, січень 2021 року з підстав відсутності в рахунках попередніх показників приладу обліку, визнання протиправної та скасування вимоги ТОВ «ООЕК» на суму 994,92 грн. по особовому рахунку НОМЕР_1 , визнання протиправною бездіяльність АТ «ДТЕК Одеські електромережі» та ТОВ «ООЕК» щодо ненадання ОСОБА_1 рахунків для сплати послуг за електроенергію з показниками приладу обліку грудень 2019 року, березень 2020 року, квітень 2020 року, липень 2020 року, серпень 2020 року, січень 2021 року, визнання протиправним перенесення електролічильника та вузла обліку по особовому рахунку № НОМЕР_2 на фасад будинку АДРЕСА_2 , зобов`язання АТ «ДТЕК Одеські електромережі» встановити комерційний облік електроенергії для будинку АДРЕСА_2 в щитку обліку в житловому будинку АДРЕСА_2 , стягнення з АТ «ДТЕК Одеські електромережі» на користь ОСОБА_1 компенсації за недотримання гарантованих стандартів якості надання послуг з електропостачання будинку АДРЕСА_1 у розмірі 39 704,00 грн., стягнення з ТОВ «ООЕК» на користь ОСОБА_1 компенсації за недотримання гарантованих стандартів якості надання послуг з електропостачання будинку АДРЕСА_1 у розмірі 20 000,00 грн., стягнення з АТ «ДТЕК Одеські електромережі» на користь ОСОБА_1 компенсації за недотримання гарантованих стандартів якості надання послуг з електропостачання будинку АДРЕСА_2 у розмірі 39 704,00 грн., стягнення з ТОВ «ООЕК» компенсації за недотримання гарантованих стандартів якості надання послуг з електропостачання будинку АДРЕСА_2 у розмірі 20 000 грн., стягнення з АТ «ДТЕК Одеські електромережі» компенсації з недотримання гарантованих стандартів якості надання послуг з електропостачання будинку АДРЕСА_2 у розмірі 12 433,00 грн., стягнення з АТ «ДТЕК Одеські електромережі» нанесеної матеріальної та моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн., стягнення з ТОВ «ООЕК» нанесеної матеріальної та моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн., зобов`язання АТ «ДТЕК Одеські електромережі» розпломбування, зняття, пломбування електролічильника для подальшої перевірки в центрі метрології та стандартизації.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на неналежне надання послуг з електропостачання, незаконне перенесення електролічильника на фасад будинку позивача, самовільну зміну АТ «ДТЕК Одеські електромережі» схеми підключення будинку, ненадання АТ «ДТЕК Одеські електромережі» даних комерційного обліку (показань лічильника) що призвело до виставлення ТОВ «ООЕК» незаконних рахунків та незаконних вимог їх оплати. На підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_1 зокрема щодо компенсації посилається на встановлений законодавством Порядок забезпечення стандартів якості електропостачання та надання компенсацій за їх недотримання, затверджений постановою НКРЕКП. В обґрунтовування своїх позовних вимог позивач посилається на повідомлення останнім показань електролічильника у банківських установах при проведенні відповідних оплат.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримував в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представники відповідачів АТ «ДТЕК Одеські електромережі» та ТОВ «ООЕК» в задоволенні позовних вимог просили відмовити.

Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача та заперечень відповідачів, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту в тому числі є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими часниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017р. (надалі - Закон) та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018р. (Далі Правила, ПРРЕЕ).

З впровадженням нової моделі ринку електричної енергії в України пунктом 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 01.01.2019 вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання. У разі відокремлення оператор системи розподілу є правонаступником в частині прав та обов`язків, зокрема, пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом за договорами на постачання електричної енергії.

Статтею 4 вказаного Закону встановлено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з розподілу.

Правила роздрібного ринку електричної енергії», які регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. (п. 1.1.1 ПРРЕЕ)

За умовами п. 1.2.1 ПРРЕЕ на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку.

Пунктами 2.1.1, 2.1.2 ПРРЕЕ встановлено, що відповідно до договорів про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, що укладаються зі споживачем та електропостачальником відповідно до цих Правил, оператор системи передачі згідно з Кодексом системи передачі та оператори систем розподілу згідно з Кодексом систем розподілу здійснюють, відповідно, передачу та розподіл електричної енергії на роздрібному ринку в точку розподілу до електроустановки споживача на території діяльності відповідного оператора системи. Оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем.

Згідно з п. 2.1.4 ПРРЕЕ договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою договору, що є додатком 3 до цих Правил. Оператор системи розподілу зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також у друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та у власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору про надання послуг з розподілу електричної енергії та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за ініціативою споживача або оператора системи відповідно до визначених цими Правилами випадків, як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи розподілу договору на умовах складеного оператором системи розподілу паспорта точки розподілу.

У відповідності до ст., ст. 8, 45 Закону України «Про ринок електричної енергії» господарська діяльність з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, постачання електричної енергії споживачу, трейдерська діяльність, здійснення функцій оператора ринку та гарантованого покупця провадиться на ринку електричної енергії за умови отримання відповідної ліцензії. Розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства.

З урахуванням вище зазначених змін до законодавства, що регулює сферу електропостачання, з 01.01.2019 р. АТ «ДТЕК Одеські електромережі» розпочало провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії на території Одеської області на підставі ліцензії з розподілу електричної енергії, що видана згідно постанови НКРЕКП від 06.11.2018 № 1345.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач є споживачем електричної енергії та приєднався до умов Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії опублікованого на сайті оператора системи розподілу за адресами будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Крім того, на виконання ЗУ «Про ринок електричної енергії» створено ТОВ «ООЕК», яке з 01.01.2019 здійснює функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території та проводить діяльність по забезпеченню електропостачання юридичних та побутових споживачів Одеської області.

Матеріали справи свідчать і сторонами цей факт не заперечується, що позивач приєднався та є стороною Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого на сайті постачальника універсальних послуг.

Позов у даній справі заявлено з підстав недотримання відповідачами 1 і 2 гарантованих чинним законодавством стандартів якості послуг електропостачання, що виявилися у ненаданні останніми відповідей на численні звернення позивача, запитуваної інформації, не вчинення відповідачами 1 і 2 дій щодо надання позивачу компенсації за недотримання гарантованих стандартів якості надання послуг, що передбачено Порядком забезпечення стандартів якості електропостачання та надання компенсації споживачам за їх недотримання, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 12.06.2018 № 375, зі змінами та доповненнями (далі за текстом скорочено - Порядок).

Частиною 3 статті 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено обсяг зобов`язань оператор системи розподілу. Зокрема, дотримуватися ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії; оприлюднювати на своєму офіційному веб-сайті інформацію про умови надання послуг з розподілу електричної енергії та послуг з приєднання до системи розподілу, показники якості послуг та іншу інформацію відповідно до законодавства; здійснювати відшкодування (компенсацію) користувачу системи у разі недотримання оператором системи розподілу показників якості послуг, визначених договором про надання послуг з розподілу та Регулятором; надавати учасникам ринку інформацію, необхідну для виконання ними функцій на ринку в обсягах та порядку, визначених правилами ринку, кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу, кодексом комерційного обліку та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії; укладати договори, які є обов`язковими для здійснення діяльності на ринку електричної енергії, та виконувати умови таких договорів; припиняти електроживлення споживача за зверненням електропостачальника у порядку, визначеному кодексом системи розподілу; відновлювати електроживлення споживача за зверненням електропостачальника у порядку, визначеному кодексом системи розподілу,

Частиною 2 статті 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначений обсяг зобов`язань електропостачальника. Зокрема, електропостачальник зобов`язаний: надавати споживачам у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, дані про споживання ними електричної енергії; розглядати відповідно до порядку, визначеного Регулятором, звернення, скарги та претензії споживачів щодо надання послуг з постачання електричної енергії та надавати вмотивовані відповіді; надавати послуги з постачання електричної енергії споживачам із дотриманням установлених показників якості послуг; здійснювати відшкодування (компенсацію) споживачу у разі недотримання електропостачальником показників якості послуг, визначених договором та Регулятором. (пункти 10, 13-15 ч. с ст. 57 Закону України «Про ринок електричної енергії»)

Зазначеним обов`язкам електропостачальника кореспондують визначені ст. 58 цього ж Закону права споживача, які, серед іншого, передбачають, що споживач має право: отримувати електричну енергію належної якості згідно з умовами договору та стандартами якості електричної енергії; на компенсацію, що застосовується у разі недотримання показників якості послуг електропостачання; на доступ до інформації щодо діяльності на ринку електричної енергії у порядку та обсягах, визначених правилами ринку та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії; подавати відповідному електропостачальнику, оператору системи розподілу звернення, скарги та претензії, зокрема щодо якості електропостачання, щодо надання послуг з постачання електричної енергії та отримувати в установленому законодавством порядку вмотивовані відповіді або повідомлення про заходи щодо усунення електропостачальником причин скарги; отримувати від відповідного електропостачальника інформацію, передбачену законодавством та умовами договору постачання електричної енергії споживачу.

В обґрунтування підстав для надання компенсації згідно Порядку забезпечення стандартів якості електропостачання та надання компенсації споживачам за їх недотримання позивач зазначає ненадання відповідей Оператором системи розподілу (відповідачем 1) та електропостачальником (відповідачем 2) на його звернення, щодо питань, які стосувалися виконання договірних умов.

Дослідивши надані суду докази подані як позивачем так і відповідачами, зокрема листи від 17.03.2020 р., 26.03.2020 р., 15.05.2020 р., 16.10.2020 р. суд дійшов висновку, що доводи позивача не знайшли свого підтвердження, оскільки надані до суду докази не свідчать про ухилення відповідачів від розгляду звернень позивача.

Наведені вище фактичні обставини справи свідчать, що на звернення позивача, які надходили як на адресу відповідача 1, так і на адресу відповідача 2, оператором системи розподілу та електропостачальником надані відповідні відповіді у межах їх компетенції та вчинені необхідні дії.

Таким чином, розгляд по суті питань, поставлених у зверненнях Споживача свідчить про відсутність у діях Оператора системи розподілу та електропостачальника порушень гарантованих стандартів якості надання послуг, передбачених Порядком, а, відповідно, і підстав для компенсацій.

Відповіді на окремі звернення надані недостатньо розгорнуті або не бажаного змісту, не є доказами порушення відповідачами 1 і 2 у справі гарантованих стандартів якості електропостачання.

Згідно з п. 1.1 Порядку забезпечення стандартів якості електропостачання та надання компенсації споживачам за їх недотримання цей Порядок визначає перелік загальних та гарантованих стандартів якості електропостачання і регулює відносини, пов`язані з електропостачанням відповідно до загальних і гарантованих стандартів якості, захистом прав споживачів та наданням електропостачальником або оператором системи розподілу (далі - ОСР) компенсації за недотримання гарантованих стандартів якості електропостачання споживачам або замовникам (у разі недотримання гарантованих стандартів якості під час приєднання до електричних мереж).

Пунктом 2.4 цього Порядку передбачено, що у разі недотримання гарантованих стандартів якості надання послуг, зазначених у п. 2.3 Порядку, ОСР надає споживачу (замовнику - у разі недотримання гарантованих стандартів якості при наданні послуги з приєднання до електричних мереж електроустановок, призначених для споживання) компенсацію у розмірах, наведених у додатку № 1 до Порядку (за вирахуванням необхідних сум податків, якщо такі застосовуються), та відповідно до процедур, визначених главою 5 цього Порядку.

Згідно з п. 5.4 Порядку ОСР/електропостачальник самостійно визначає факт недотримання гарантованих стандартів якості електропостачання, визначає споживача (ів), яким він має надатикомпенсацію за недотримання гарантованих стандартів якості електропостачання, та надає таку компенсацію без додаткового звернення зі сторони споживача.

У разі ненадання електропостачальником або ОСР компенсації за недотримання гарантованих стандартів якості електропостачання споживач має право самостійно звернутися до електропостачальника або ОСР із заявою за формою, наведеною у додатку 3 до Порядку. У разі необгрунтованої відмови у наданні компенсації або залишення заяви без розгляду споживач має право звернутись до НКРЕКП та її територіальних органів. (п. 5.9 Порядку)

За змістом п. 5.10 Порядку у разі невиплати електропостачальником або ОСР компенсації за недотримання гарантованих стандартів якості електропостачання НКРЕКП з урахуванням даних звітності та за результатами планових або позапланових перевірок дотримання електропостачальником або ОСР ліцензійних умов приймає рішення про накладення штрафу у розмірі, визначеному Законом України «Про ринок електричної енергії», а також щодо надання споживачам компенсації відповідно до п., п. 5.7 та 5.8 Порядку.

Таким чином, вищезазначені норми Порядку встановлюють певний порядок надання компенсації споживачам, відповідно до якого: по-перше, ОСР/електропостачальник самостійно визначає факт недотримання гарантованих стандартів якості електропостачання; по-друге, ОСР/електропостачальник самостійно визначає споживача (ів), яким він має надати компенсацію за недотримання гарантованих стандартів якості електропостачання; по-третє, ОСР/електропостачальник самостійно визначає розмір такої компенсації згідно із додатком № 1 до Порядку.

Враховуючи вищезазначену процедуру надання споживачу компенсації у разі недотримання ОСР/електропостачальником гарантованих стандартів якості надання послуг, Споживач не наділений повноваженнями на самостійне визначення розміру компенсації.

Вимога позивача стосовно невідновлення своєчасно трифазного електропостачання будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 з посиланням на наведений Порядок не знайшла свого підтвердження, оскільки до гарантованих стандартів якості надання послуг належить відновлення електропостачання після початку перерви в електропостачанні.

Матеріали справи не місять доказів відключення за ініціативою відповідачів об`єктів споживача, а відтак відсутні підстави для застосування Порядку.

Вимога позивача щодо вчасного незняття лічильника в буд АДРЕСА_2 для проведення експертизи не узгоджується з наступними положеннями законодавчих актів.

Зокрема, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 311 затверджено Кодекс комерційного обліку електричної енергії, який визначає принципи організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії України, процеси та процедури для забезпечення формування даних щодо обсягу виробленої, переданої, розподіленої, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії з метою використання таких даних на ринку електричної енергії, права та обов`язки сторін стосовно організації комерційного обліку електричної енергії та отримання точних і достовірних даних комерційного обліку для здійснення комерційних розрахунків із дотриманням рівних прав і без дискримінації учасників ринку електричної енергії.

Згідно п. 14 п. 1.4 розділу І «Загальні положення» Кодексу комерційного обліку електричної енергії вузол обліку електричної енергії (вузол обліку, ВОЕ) - сукупність обладнання та засобів вимірювальної техніки, змонтованих та з`єднаних між собою за встановленою схемою з метою забезпечення вимірювання та обліку електричної енергії в заданій точці вимірювання. Типовий ВОЕ складається з лічильника електричної енергії, трансформатора струму, трансформатора напруги, засобів захисту (автоматичні вимикачі або запобіжники), вторинних кіл струму і напруги та інших допоміжних засобів (тестового блока, перетворювачів імпульсів, блоків живлення тощо); характеристики складових ВОЕ мають бути достатніми для вимірювання електричної енергії з заданою періодичністю та похибкою.

Відповідно до п. 1.2. глави 1 «Вимоги до метрологічного забезпечення» розділу VII «Метрологічне забезпечення засобів вимірювальної техніки) Кодексу комерційного обліку електричної енергії лічильники електричної енергії, трансформатори струму та трансформатори напруги відносяться до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки.

Підпунктами 5, 8 пункту 5.5.5 ПРРЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобов`язаний: дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів; забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті (у його приміщенні) розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування.

Пунктом 5.6.1. Кодексу комерційного обліку електричної енергії передбачено, що дії щодо забезпечення комерційного обліку електричної енергії, які ініційовані замовником (споживачем або іншими учасниками ринку) або які вимагаються нормативно-правовими актами, здійснюються за рахунок замовника або сторони ініціатора, якщо інше не встановлено законом, зокрема: 1) установлення (улаштування) вузлів обліку (зокрема проєктування, розробка технічної документації, монтаж тощо) для новозбудованих та існуючих об`єктів замовника; 2) заміна (зокрема монтаж/демонтаж), технічне обслуговування, відновлення працездатності, ремонт, повірка, контрольний огляд, експертиза, позачергова технічна перевірка стану функціонування (працездатності) належних замовнику ЗКО, схем підключення ЗВТ та інших складових вузлів обліку (вимикачів, роз`єднувачів та пристроїв захисного відключення, шаф обліку та захисних екранів тощо), дооблікових та післяоблікових електричних кіл, перевірка надійності підключення та перетяжка з`єднувальних контактів неопломбованих силових та інтерфейсних електричних кіл;

Підпункт 6.5.20. Кодексу комерційного обліку електричної енергії передбачає, що якщо ЗКО належать індивідуальному побутовому споживачу, оператор системи після оплати споживачем вартості робіт, пов`язаних з проведенням позачергового контрольного огляду, технічної перевірки або експертизи, забезпечує їх проведення протягом 20 робочих днів з дня оплати.

Проте, матеріали дійсної справи не містять вчинення позивачем заходів передбачених наведеними положеннями Кодексу комерційного обліку електричної енергії (звернення, оплати рахунків) за наявності наміру проведення експертизи засобу обліку, що не може вказувати на бездіяльність оператора системи розподілу, та як наслідок задоволення вимог в заявленій частині.

Вимога позивача щодо зобов`язання АТ «ДТЕК Одеські електромережі» розпломбувати, зняти, опломбувати електролічильник у відповідному пакеті для подальшої його перевірки на переконання суду є передчасними, адже є наслідком вжиття, з урахуванням наведеного, відповідних дій не тільки з боку відповідача, а й з боку позивача.

Позовні вимоги заявлені позивачем до ТОВ «ООЕК» щодо відсутності в платіжних документах (рахунках) відомостей про початкові та кінцеві обсяги споживання електричної енергії не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Так, згідно п. 4.3 ПРРЕЕ, дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів спожитої електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленим Кодексом комерційного обліку.

Відповідно до п. 5 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018р. Оператор системи надає послуги комерційного обліку споживачам. Відповідно Кодексу комерційного обліку зчитування показів лічильників провадиться постачальником послуг комерційного обліку (ППКО), або Оператором системи, або споживачем та передаються Адміністратору комерційного обліку (АКО) для проведення розрахунків та виставлення рахунків учасникам ринку на основі фактичних даних комерційного обліку.

Пунктом 4.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії, передбачено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником здійснюються за даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку. На підставі п. 10 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 р. функції оператора комерційного обліку покладені на Оператора системи розподілу у межах території своє ліцензованої діяльності, АТ «ДТЕК Одеські електромережі».

В силу п. 4.13 ПРРЕЕ для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку. Платіжний документ (рахунок) формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу (п.4.14. Правил).

Пунктом 1.2. Кодексу комерційного обліку електричної енергії передбачено, що дія Кодексу поширюється на всіх учасників ринку електричної енергії та постачальників послуг комерційного обліку, що ними залучаються.

Пунктом 6.1 Перехідних положень Кодексу комерційного обліку встановлено, що обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить один місяць. Зчитування показів лічильника провадиться ППКО та/або оператором мережі, та/або споживачем щомісячно відповідно до умов договору.

Пунктом 6.1 Розділу VIII Кодексу комерційного обліку передбачено, що за домовленістю між ППКО і споживачем споживач може знімати покази лічильника самостійно, надаючи ППКО цю інформацію відповідно до умов договору зі всіх лічильників, встановлених на об`єктах споживача. Споживач зчитує та направляє дані ППКО відповідно до процедур, встановлених кодексом.

За результатом обробки отриманої інформації та визначення кількості використаної споживачем електричної енергії ППКО передає дані до енергопостачальника, який на підставі отриманих даних виставляє рахунок споживачу за спожиту електричну енергію.

Іншого способу визначення обсягів спожитої електричної енергії споживачем та виставлення на основі цих даних рахунків, наразі чинним законодавством в сфері електроенергетики не передбачено.

Пунктом 8.6.15. Кодексу комерційного обліку визначено, що дані, отримані від споживача, при проведенні процедур їх перевірки та в розрахунках мають менший пріоритет ніж виміряні дані з контрольних лічильників або дані, отримані безпосередньо оператором системи або ППКО.

З наведеного суд доходить до висновку про безпідставність вимог позивача щодо враховування електропостачальником показань зазначених споживачем у призначеннях відповідних платежів при проведенні оплат у банківській установі.

АТ «ДТЕК Одеські електромережі» наділений виключним правом як адміністратор комерційного обліку (АКО) та постачальник послуг комерційного обліку (ППКО) визначати обсяги електричної енергії, що спожита споживачем, шляхом отримання від споживача або самостійного здійснення зняття показників засобів обліку електричної енергії.

З огляду на наведене слідує, що щомісячні рахунки за спожиту електричну енергію формуються ТОВ «ООЕК» на підставі даних (початкові показники, кінцеві показники, обсяг спожитої електричної енергії в поточному розрахунковому періоді) отриманих від АТ «ДТЕК Одеські електромережі».

Можливість коригування показників лічильників у випадку незгоди споживачів із виставленими АТ «ДТЕК Одеські електромережі» обсягами поставленої та спожитої електричної енергії законодавчими актами не передбачено.

Частина 3 п. 2.3.5. ПРРЕЕ передбачає, що у разі у разі виникнення у споживача сумніву у правильності показів розрахункових засобів вимірювальної техніки або визначення суми у пред`явленому до оплати документі щодо оплати за постачання або розподіл (передачу) електричної енергії споживач подає про це заяву учаснику роздрібного ринку, який надав розрахунковий документ. Учасник ринку протягом 5 робочих днів від дня одержання заяви перевіряє документ (рахунок) щодо оплати електричної енергії, послуг з розподілу (передачі), комерційного обліку електричної енергії, компенсації перетікань реактивної електричної енергії тощо, у разі необхідності звертається в установленому Кодексом комерційного обліку порядку щодо перевірки даних комерційного обліку.

На підставі отриманих за результатами перевірки даних комерційного обліку електропостачальник, оператор системи та постачальник послуг комерційного обліку за необхідності проводять відповідні коригування.

Обґрунтованих заперечень щодо неправильності виставлених обсягів Відповідачем АТ «ДТЕК Одеські електричні мережі», а відтак і неправильності наданого ТОВ «ООЕК» рахунку заборгованості позивачем не надано, а норми законодавства на підтвердження позиції Позивача, які б суд міг урахувати при ухваленні рішення, відсутні.

Позивачем також не підтверджено належними й допустимими доказами вимогу визнання протиправними та скасування рахунків на оплату заборгованості за спожиту електричну енергію за грудень 2019 року, березень 2020 року, квітень 2020 року, липень 2020 року, серпень 2020 року та січень 2021 року з підстав відсутності в рахунках попередніх показників приладу обліку, а також щодо визнання протиправною бездіяльності енергопостачальника щодо ненадання таких рахунків із зазначенням попередніх показників.

Згідно п. 9.6.1 ПРРЕЕ електропостачальник зобов`язаний у рахунках за електричну енергію та/або на власному веб-сайті в особистому кабінеті споживача зазначити інформацію про значення попередніх та поточних показів засобу вимірювання або обсяги споживання у тому числі за періодами часу доби у разі розрахунків за тарифами, диференційованими за періодами часу доби.

Зазначення обсягу споживання у поточних періодах енергопостачальником зазначено, а отже право позивача не порушено.

Вимога Позивача щодо визнання рахунку оплату заборгованості за спожиту електричну енергію виставленого електропостачальником неправомірним чи скасованим не може бути задоволеною судом. Рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Це відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 915/641/19.

Відтак, рахунок виставлений електропостачальником організацію не може визнаватись невірним лише з підстав невизнання Позивачем дійсності останнього.

З приводу позовної вимоги щодо визнання протиправною та скасування вимоги ТОВ «ООЕК» на оплату заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 994,92 грн. по особовому рахунку № 06014/445 суд зауважує, що вимога електропостачальника щодо сплати заборгованості не може бути скасованою чи визнаною недійсною, оскільки є лише частиною листування із споживачем, та інформаційним документом про наявність заборгованості із вимогою сплатити останню у відповідності до умов Договору та вимог чинного законодавства. Вимога направляється Споживачам із інформативною ціллю, та спонуканням провести оплату за поставлений товар, задля дотримання Споживачами належної фінансової дисципліни, факт отримання чи неотримання останньої споживачем не несе за собою жодних негативних процесуальних наслідків.

У відповідності до статті 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Таким чином, визнання протиправною та скасування вимоги енергопостачальника на оплату заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 994,92 грн. жодним нормативно-правовим актом не передбачено, а отже не може бути задоволено судом.

Що стосується вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів моральної та матеріальної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (частини перша, друга статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пунктах 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд при постановленні рішення, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При визначенні розміру стягнення на відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги розмір завданої моральної шкоди та її тривалість.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Виходячи з правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові № 905/1926/16 оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Відтак підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що захист майнового чи немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення. Заявлена позивачем у цій справі вимога про зобов`язання відповідача відшкодувати шкоду, якої відповідач не завдавав, не призведе до поновлення порушеного права позивача та, у разі її задоволення, не може бути виконана у примусовому порядку, оскільки відсутній механізм виконання такого рішення.

Згідно матеріалів справи вбачається, що вимоги щодо стягнення матеріальної, моральної шкоди а також надання компенсацій за гарантовані стандарти якості послуг з електропостачання позивачу є необґрунтованими, оскільки Відповідачами прав та законних інтересів останнього порушено не було, та позивачем не було доведено обсягу моральних та фізичних страждань та понесених матеріальних збитків. Крім того, розмір компенсації вирахуваний позивачем на підставі власних обчислень, не мають правового підґрунтя та не відповідають положенням Порядку забезпечення стандартів якості електропостачання та надання компенсацій за їх недотримання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не було доведено обсягу моральних страждань та матеріальних страждань, який би відповідав вимогам щодо відшкодування, а тому суд, керуючись внутрішнім переконанням, вважає за необхідне відмовити в задоволенні даних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00,§ 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

На підставі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки не є обґрунтованими, не ґрунтуються на вимогах закону та не знайшли свого належного достовірного та достатнього підтвердження в ході судового розгляду.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що суд дійшов обґрунтованих висновків щодо відмови у задоволенні позовних вимог, то з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, відшкодування судових витрат у разі відмови у позові не передбачено.

Керуючись ст.ст. 12, 13, ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 21, 23, 1167 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» та Товариства з обмеженою відповідальність «Одеська обласна енергопостачальна компанія» про захист прав споживачів залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 15 лютого 2022 року.

СУДДЯ І.А. МАЗУН