Справа № 199/6799/21
(2/199/403/22)
РІШЕННЯ

Іменем України

22.06.2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Божко А.В., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_4 склала заповіт, у відповідності до якого все належне їй на момент смерті майно заповідала позивачу.

З 1959 року ОСОБА_4 проживала у цивільному шлюбі і фактично знаходилась на утриманні свого цивільного чоловіка - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя ОСОБА_5 належав житловий будинок АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 вступила у фактичне володіння спадковим майном шляхом користування та утримання майна, окрім іншого вона була зареєстрована з ним на момент його смерті.

Після смерті ОСОБА_4 позивач звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, отримав свідоцтво про право на спадщину щодо частини спадкового майна померлої, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 липня 2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 було відмовлено через відсутність відомостей, що підтверджують факт перебування ОСОБА_4 на утриманні спадкодавця ОСОБА_5 не менше одного року до дня його смерті. У ОСОБА_4 інших спадкоємців окрім позивача не було.

Позивач зазначає, що за свого життя ОСОБА_4 свого житла не мала, проживала у будинку цивільного чоловіка, була недієздатною (пенсіонеркою), мала поганий стан здоров`я, майже не пересувалась, отримувала мінімальну пенсію за віком, у той час як її цивільний чоловік отримуючи пенсію додатково до дня своєї смерті працював, купував для дружини ліки та повністю забезпечував для неї комфортні умови проживання. Після смерті цивільного чоловіка ОСОБА_4 опікувався позивач, зважаючи на те, що ОСОБА_4 через похилий вік та стан здоров`я була нездатна до самообслуговування. У зв`язку з викладеним позивач просив суд встановити факт знаходження непрацездатної ОСОБА_4 на утриманні ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менше одного року до його смерті, а також визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на будинок АДРЕСА_1 .

Представник позивача та позивач у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, надали пояснення аналогічні викладеним, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судових засіданнях заперечувала проти позову, надала суду письмовий відзив, в якому зазначала, що позовні вимоги про встановлення факту родинних відносин, від яких залежить право на спадкове майно ОСОБА_1 належними доказами не позивачем не доведено, тому також не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання права власності. Крім того, посилається на те, що ОСОБА_4 не набула всіх прав на спірний будинок, що належав ОСОБА_5 , а отже на цей будинок у позивача не виникає права власності в порядку спадкування за законом.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що з 1959 року ОСОБА_4 проживала у цивільному шлюбі і знаходилась на утриманні свого цивільного чоловіка - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та якому належав житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого 28.06.1957 року Першою державною нотаріальною конторою за реєстром № 1-8847, зареєстровано в КП ДМБТІ ДМР 15.12.1995 та записано в реєстрову книгу № 588 за реєстраційний № 14, та рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної Ради народних депутатів № 448/2 від 15.09.1995 про затвердження акту прийомки житлового будинку, що підтверджується правовстановлюючими документами та довідкою КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради № 5653 від 18.05.2021 року.

ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 вступила у фактичне володіння спадковим майном шляхом користування та утримання майна, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини та була зареєстрована з ним на момент його смерті, а саме з 10.03.1967 по ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується довідкою відділу обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Управління у сфері державної реєстрації Дніпровської міської ради від 30.06.2021 року № 14/5-9770.

Відповідно до ч.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №5 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалася, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Відповідно до п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до ст. 531 ЦК УРСР (1963 р.) до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Статтею 549 ЦК УРСР передбачено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння

спадковим майном.

Згідно з положеннями абз. 3 ч. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №5 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що: для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст. 531 ЦК УРСР 1963 р.) не менше одного року.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 перебувала в у цивільному шлюбі з ОСОБА_5 та знаходилась на утриманні цивільного чоловіка протягом тривалого часу, а саме з 1959 року, що підтверджується домовою книгою на адресу АДРЕСА_1 , де тричі, у різні періоди часу зазначено, що ОСОБА_4 перебуває на утриманні ОСОБА_5 ; довідкою наданою 21.08.1995 головою квартального комітету ОСОБА_5 у тому, що за адресою місцезнаходження будинку він проживає разом зі своєю дружиною, ОСОБА_4 , довідкою ПФУ України про розмір пенсій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також показами свідків, які в судовому засіданні підтвердили факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однією сім`єю, що ОСОБА_5 утримував ОСОБА_4 з урахуванням того, що він працював, потім отримував більшу пенсію, доглядав за ОСОБА_4 з огляду на її хворобливий стан здоров`я.

Згідно витягу зі спадкового реєстру, спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не відкривалась, інші спадкоємці, які б фактично вступили в управління та володіння спадковим майном відсутні, таким чином ОСОБА_4 є спадкоємцем, як особа, що перебувала на утриманні померлого ОСОБА_5 не менше одного року до його смерті, та прийняла спадщину у вигляді будинку АДРЕСА_1 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Згідно до ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка за свого життя, а саме 25 травня 2005 року скала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Насобіною Т.В., зареєстрований в реєстрі за № 2292, яким заповіла усе належне їй майно позивачу по справі. На час відкриття спадщини заповіт є чинним.

Проте отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно ОСОБА_1 не може в зв`язку з тим, що не підтверджено факт перебування ОСОБА_4 на утриманні спадкодавця ОСОБА_5 не менше одного року до його смерті, про що держаним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С. 24.07.2021 року видано постанову про відмову в вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

З огляду на вищевказане, а також задоволення позову в частині встановлення факту знаходження непрацездатної ОСОБА_4 на утриманні ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менше одного року до його смерті, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на будинок АДРЕСА_1 .

У відповідності до ст.141 ЦПК України, судові витрати віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 531, 548 ЦК УРСР, ст.ст.1233, 1268 ЦК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,- задовольнити.

Встановити факт знаходження непрацездатної ОСОБА_4 на утриманні ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менше одного року до його смерті.

Визнати за ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на будинок АДРЕСА_1 .

Судові витрати у вигляді судового збору віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя