Справа № 737/899/21
Провадження № 2/737/53/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року смт Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області

суддяЛібстер А. С.
секретар судового засіданняБурмаки В. Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу№ 737/899/21
за позовомАКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»
доОСОБА_1
про стягнення заборгованості
учасники справи та представники:
представник позивачане з`явився
відповідачне з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся з позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 19534,75 грн. та судових витрат у розмірі 2270 гривень.

Вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, підписала заяву б/н від 26.10.2011 року.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача www.privatbank.ua та Тарифами складають договір про надання банківських послуг.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача www.privatbank.ua АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що діяв на підставі ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011, керуючись законодавством України публічно пропонував невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку.

При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. (Далі на пункти «Умов та правила надання банківських послуг» позивач посилається як на пункти кредитного договору).

Відповідачу був відкритий кредитний рахунок та видана кредитна картка.

Відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо встановлення будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Про зміну тарифів та інших умов договору кредитор інформує позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку, позичальник має обов`язок отримати виписку про стан та про здійснені операції по карткових рахунках, невчасне отримання або неотримання виписок не звільняє клієнта від виконання зобов`язань за договором.

В редакції Умов та правил, що почала діяти з 01.03.2019, п. 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що починаючи з 181 дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін в процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% для картки «Універсальна», 84,0% для картки «Універсальна голд».

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Станом на 18.11.2021 року відповідач має заборгованість у розмірі 19534,75 грн., яка складається з наступного:

15766,57 грн. заборгованість за тілом кредиту

15766,57 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту

3768,18 грн. заборгованість за простроченими відсотками

Посилаючись на ст.ст. 509, 526, 527, 530, 1054, 549, 610, 617, 598, 599, 1050 ЦК України, просить суд стягнути з ОСОБА_1 19534,75 грн. заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг від 26.10.2011 року без номера та 2270,00 грн. судового збору.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, в позові наявне клопотання позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, надав відзив на позов та письмові пояснення, в судове засідання не з`явився, заявивши клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відзиві відповідач послався на те, що до позову не додано жодного доказу в розумінні чинного законодавства України, який би підтверджував виникнення кредитного зобов`язання та умови кредитного договору, анкету заяву відповідач не вважає підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами. Позивачем не надано доказів того, що відповідача було ознайомлено з істотними умовами кредитного договору, а тому твердження, що підписавши анкету-заяву відповідач ознайомився з усіма істотними умовами кредитного договору є безпідставними. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, вважає нікчемним на підставі ст. 1055 ЦК України. Щомісячне списання відсотків за використання кредитного ліміту вважає незаконним, оскільки кредитний договір не укладався. Відповідач також вважає, що позивач не надав підтверджень, що саме роздруковані ним до справи «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» він, як споживач, зрозумів, ознайомився та погодився з ними. Відповідач ставить під сумнів, що саме такі Умови та Тарифи діяли в 2011 році. У п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09.04.1985 № 39/248 зазначено, що споживачі повинні бути захищеними від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Вважає, що його права захищені Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013, як слабшої сторони договору, яка підлягає особливому правовому захисту. Відповідач також зазначив, що ніяких покупок на суму 632,77 грн. 17 числа кожного місяця, починаючи з 17.04.2016 по 17.08.2019 він не вчиняв, регулярне списання коштів на суму 632,77 грн. вважає незаконним, а загальну суму списання 25943,07 грн. безпідставно утриманою.

У відповіді на відзив сторона позивача на своїх позовних вимогах наполягала, посилаючись на те, що підписавши анкету-заяву клієнт уклав з банком договір приєднання, та на презумпцію правомірності правочину.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Позовна заява надійшла до суду 28.12.2021, спрощене позовне провадження у справі відкрито 12.01.2022, після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 26.10.2011 ОСОБА_1 підписав анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ, у якій не зазначено розміру кредиту, кредитного ліміту, відсоткової ставки та типу банківської платіжної картки (а.с. 15).

У зазначеній анкеті-заяві наявний пункт про те, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованому в рекламному буклеті, становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Примірник договору згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua.

Інших документів з підписом клієнта позивач не надав.

Підписаний відповідачем документ з зазначенням розміру процентної ставки, комісії, пені та штрафів, підстав їх нарахування, строків дії кредитного договору у справі відсутній.

Щодо укладення кредитного договору та дійсності його умов суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Так, позивач наполягає на тому, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві.

Однак, як вбачається з довідки позивача на а.с. 13, ОСОБА_1 26.10.2011 або в наближені до цієї дати дні жодної кредитної картки від «ПРИВАТБАНКУ» не отримував, перша кредитна картка була йому видана 10.03.2010, наступна 22.12.2011, остання -23.04.2018 зі строком дії до 01/22 (а.с. 13).

Згідно з Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-1314цс19, Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 18 лютого 2011 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Суд не вбачає підстав для відступу від усталеної правової позиції Верховного Суду та вважає за необхідне додатково зазначити, що за посиланням www.privatbank.ua. відсутні архівні або діючі Умови та Правила надання банківських АТ КБ «ПРИВАТБАНК», архівні дані по Умови та правила надання банківських послу, які регулярно змінювались, наявні за посиланням https://privatbank.ua/terms, однак тільки з 01.04.2012. Тобто, суд при розгляді даної справи позбавлений можливості переконатися, що позивач додав до справи виписку з Умов та правил надання банківських послуг, які були чинними станом на 26.10.2011, коли була підписана анкета-заява, або станом на 10.03.2010, коли відповідач фактично став отримувати банківські послуги.

З викладених вище підстав суд не може погодитись з тим, що Умови та правила надання банківських послуг позивач ототожнив з кредитним договором.

Оформлення банком інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, зокрема про реальну процентну ставку та абсолютне значення подорожчання кредиту, за матеріалами даної справи не відповідали Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженим Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року, які втратили чинність 10.06.2017 року, однак були чинними станом на 19.11.2015 року.

З викладеного витікає висновок суду про те, що умови користування кредитними коштами і плата за них у вигляд процентів позивачем не доведені, відповідно, у суду нема підстав вважати, що прострочене тіло кредиту становить 15766,57 грн., а відсотки мають становити 3768,18 грн.

Розрахунок заборгованості за договором б/н від 26.10.2011 року зроблений за період з 04.04.2014 і попередній період не охоплює (а.с.5-12).

При порівнянні зазначеного розрахунку з випискою за договором б/н за період з 10.03.2010 по 23.11.2021 (а.с.49-58) вбачається, що фактично ОСОБА_1 почав користуватися послугами банку з 11.03.2010, станом на 26.10.2011 (день підписання наданої суду анкети заяви) вже мав на картковому рахунку від`ємну суму 1911,46 грн. З виписки за договором (а.с. 49-58) вбачається, що з відповідача стягувались штрафи, страхові платежі, комісії за обслуговування, членські внески, тощо, які не відображені у розрахунку заборгованості за договором на а.с. 5-12, на які не посилався позивач у позовній заяві. Окрім того, з виписки за договором вбачається, що ОСОБА_1 мав кілька рахунків АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що не відображено в розрахунку і не зазначено у позові. Так, відповідач надав суду повідомлення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 08.04.2020, що ОСОБА_1 не має заборгованості за кредитним договором 4109 від 17.03.2016, послався на цю обставину у відзиві, однак позивач на це не відреагував, наявність іншого кредитного договору у відзиві не оговорив. За таких обставин суд дійшов висновку, що розрахунок позивача, з якого він виходив при пред`явленні позову, не відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно з усталеною судовою практикою (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.01.2021 справа №554/4300/16-ц, провадження №61-3689св21) банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Аналіз виписки за договором б/н за період з 10.03.2010 по 23.11.2021 (а.с.49-58) дає підстави для висновку суду про те, що фактично ОСОБА_1 користувався кредитними коштами АТ КБ «ПРИВАТБАНК», однак за відсутності у суду достовірних даних про розмір процентної ставки та інших умов надання грошових коштів у користування клієнту банку, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача будь-яких сум.

Так, у період з 11.03.2010 по 17.03.2016 ОСОБА_1 витратив 53946,42 грн. коштів з кредитної картки, куди враховані судом нараховані банком страхові платежі та комісії, натомість вніс на картковий рахунок 68181,07 грн., з них сплатив процентів 11811,35 грн., залишок внесених коштів 2423,3 грн. склали неоговорені позивачем витрати, загалом сума коштів, внесених на рахунок, перевищила суму коштів, списаних з рахунку на 14234,65 грн. і станом на 17.03.2016 ОСОБА_1 заборгованості перед банком не мав (а.с. 53-59).

Після 17.03.2016 відповідач витратив, у тому числі на безпідставно нараховані комісії, членські внески і неоговорені списання коштів з рахунку 53908,11 грн., вніс на картковий рахунок на погашення заборгованості 76840,31 грн., різниця складає 22932,20 грн., при цьому, за розрахунком позивача, залишився винним банку ще 19534,75 грн. (а.с.49-53). Виходячи з різниці внесених та витрачених сум відповідач сплатив банку 43,54 % від використаної суми кредитних коштів, натомість нарахування позивача складає 76,86% від використаної суми. Такі умови користування кредитними коштами суд вважає несправедливими та, керуючись принципами справедливості, добросовісності та розумності, не вбачає підстав для захисту інтересів банку, який на думку суду, вже отримав від відповідача достане відшкодування за використання кредитних коштів.

Позивач послався на те, що сторони, нібито, дійшли згоди, що починаючи з 181 дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, проценти від неповернутого в строк кредиту становлять 86,4% для картки «Універсальна», 84,0% для картки «Універсальна голд».

Суд дійшов висновку, що у даному випадку сторона позивача в односторонньому порядку підвищила проценту ставку за користування кредитними коштами, що неприпустимо.

За змістом ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

Відповідно до Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», від 22 вересня 2011 року № 3795-VI, ч. 1- 4 ст. 1056-1 Цивільного кодексу Українивикладена в наступній редакції: «Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною».

Суд не може погодитись з посиланням банку на те, що шляхом отримання позичальником виписку зі свого рахунку можна змінити проценту ставку, інших способів узгодження з позивальником підвищення процентної ставки позивач не навів і доказів такого узгодження не надав.

Нарахування відповідачем завищеної процентної ставки призвело до неправильного зарахування внесених клієнтом коштів на погашення тіла кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 2270 грн. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача обв`язку сплати судовий збір.

Керуючись статтями 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 279, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Куликівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 04.07.2022

Суддя А. С. Лібстер