ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1926/21 Номер провадження 22-ц/814/109/22Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.

за участю секретаря судового Бродської В.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 вересня 2021 року (час ухвалення рішення з 11:36:23 год до 13:03:53 год., дата виготовлення повного тексту рішення - 23 вересня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення коштів на утримання малолітньої дитини (аліментів) та стягнення коштів на утримання малолітньої дитини (аліменти),

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, після уточнення позовних вимог остаточно просив:

- звільнити його з моменту звернення до суду з позовною заявою від сплати аліментів, які стягуються з нього рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29 липня 2019 року на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів, встановленого законодавством і до досягнення повноліття дитини;

- стягнути з ОСОБА_1 на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В обгрунтування позову вказував на те, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29 липня 2019 року з нього на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу, щомісячно, починаючи з 29 березня 2019 року та до досягнення повноліття дитини.

Із серпня 2018 року син постійно проживає разом із ним та перебуває на його повному утриманні. Восени 2020 року колишня дружина перестала з ним спілкуватися та виходити на телефонний зв`язок. 16 листопада 2020 року він звернувся до поліції із заявою про зникнення відповідача. Проведеною перевіркою працівники поліції встановили, що ОСОБА_1 виїхала за кордон та підтвердили даний факт документально. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки належним чином та самоусунулася від догляду за сином.

Також вказував, що рішенням Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації та рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № 159 від 05 лютого 2021 року місце проживання малолітнього ОСОБА_3 визначено з позивачем, батьком дитини.

Зазначав, що, оскільки місце проживання дитини визначено з ним і дитина фактично знаходиться на його утриманні, він повинен бути звільненим від сплати аліментів, а з відповідача потрібно стягнути аліменти на його користь на утримання сина у розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходів відповідача і до повноліття дитини.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 вересня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Припинено стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів на утримання (аліментів) малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів, встановленого законодавством, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, які стягнуті рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29 липня 2019 року у цивільній справі за № 524/2290/19.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти на утримання (аліменти) сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів, встановленого законодавством - 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 908,00 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд залишив поза увагою рішення суду № 524/35/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, який була залишена без розгляду за заявою позивача. Таким чином, матеріали даної справи не містять доказів визначення місця проживання ОСОБА_3 саме з батьком за рішенням суду.

Суд першої інстанції в порушення ст.232 ЦПК України при допиті дитини видалив її з зали судового засідання і залишив поза увагою власноруч написану заяву ОСОБА_3 , що станом на 04.07.2020 року він проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , та в подальшому бажає проживати разом як з мамою, так і з татом, та не запитав у дитини про дані розбіжності між поясненнями та вказаними у письмовій заяві обставинами.

Також зазначала, що суд першої інстанції проігноровано те, що нею направлялись заяви до Служби у справах дітей Автозаводської районного адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області та Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про те, що ОСОБА_2 чинить їй перешкоди у спілкуванні з сином і дані заяви не були розглянуті відповідними органами та нею не отримано жодних відповідей.

Суд першої інстанції відмовився від дослідження та не надав належної оцінки її електронного доказу - звукозапису, з якого вбачається, що позивач ОСОБА_2 не лише створює їй перешкоди у спілкуванні з сином, а й взагалі не знає, де знаходиться дитина під час його канікул, та ще й підтверджує факт присутності сторонньої жінки у спільній квартирі, попри те, що батько зобов`язаний піклуватись про стійке психологічне середовище сина. Даний доказ, на її думку, також підтверджує, що вона купує сину продукти харчування, готує їх, але ОСОБА_2 перешкоджає даному факту, погрожує їй фізичною розправою та знищує куплені нею продукти харчування.

Суд безпідставно взяв до уваги показання свідка ОСОБА_5 , яка є матір`ю позивача, про те, що відповідач перебувала в нетверезому стані, тоді як це спростовуються випискою № 006761 від 29.06.2021 року та консультаційним висновком від 30.06.2021 року, виданими ТОВ «Медичний центр «Світогляд», з яких вбачається, що їй призначалось оперативне лікування лівого ока, лазерокоагуляція сітківки, в подальшому вона була прооперована та пройшла курс лікування, а тому їй за станом здоров`я категорично протипоказано вживання будь-яких спиртних напоїв.

Наголошувала, що обставина її виїзду за кордон цілком викликана тим фактором, що ОСОБА_2 не сплачував кошти за аліментними зобов`язаннями на користь сина, і вона була вимушена їхати на заробітки для належного утримання її дитини, навіть з огляду на її поганий стан здоров`я.

Зазначала, що суд першої інстанції порушив норми процесуального та матеріального права, так як не витребував матеріали виконавчого провадження № 60940761 стосовно боржника ОСОБА_2 , з яких вбачається, що з моменту стягнення аліментів з ОСОБА_2 (з 29.03.2019 року) боржник не заплатив жодної копійки на утримання сина. В зв`язку із цим вона і була вимушена виїжджати по декілька місяців на заробітки за кордон, оскільки дитина потребувала належного матеріального утримання. А в той час, коли вона їздила за кордон, колишній чоловік отримуючи від неї грошові перекази, утримував іншу жінку та взагалі ніде не працював.

Судом першої інстанції не було оглянуто довідку-розрахунок № 63245 від 23.03.2020 року Автозаводського відділу ДВС разом із квитанціями про грошові перекази від її імені на ім`я позивача, з якої вбачається, що на 01.03.2020 року у ОСОБА_2 утворилась заборгованість по сплаті аліментів розміром 25 499 грн. 85 коп. Дані докази вона пропонувала оглянути в судовому засіданні 14.06.2021 року, однак це було проігноровано, що є грубим порушенням норм процесуального права.

Наголошує, що суд першої інстанції в тексті оскаржуваного рішення та його резолютивній частині взагалі не посилається на те з якого періоду слід звільнити позивача від сплати аліментів, не вказує реквізити виконавчого провадження, не відкликає виконавчий лист про стягнення аліментів, взагалі не витребовує в судовому порядку для повного та всебічного розгляду справи матеріали ВП № 60940761 від державного виконавця, та не перевіряє законність і порядок виплат аліментів, що має значення для повного дослідження фактів у справі.

Тобто своїм рішенням, на думку ОСОБА_1 , суд першої інстанції фактично звільняє ОСОБА_2 і від заборгованості, а третя особа - Орган опіки і піклування в цьому підтримує позивача, нехтуючи інтересами дитини, оскільки дані кошти як раз таки належать саме сину ОСОБА_3 .

Також вказувала, що в судовому засіданні 20.09.2021 року головуючий по справі оглянув справу № 524/2290/19 за позовом ОСОБА_1 про стягнення аліментів, № 524/2902/19 за позовом ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, і при цьому не оглянув справу № 524/358/20 за позовом ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, яка була залишена без розгляду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2021 року справу № 524/1926/21 передано колегії суддів під головуванням судді Бондаревської С.М., суддів учасників колегії Пилипчук Л.І., Чумак О.В..

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року відкрито провадження у даній справі. (т.1 а.с.255)

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 17.01.2022 року справу № 524/1926/21 передано колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Пилипчук Л.І., Чумак О.В. у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_6 ..

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 19 січня 2022 року апеляційну скаргу призначено до слухання. (т.1 а.с.261-261)

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, при цьому наголошував на тому, що постійно працює та перераховує аліменти із заробітної плати, а тому не має заборгованості зі сплати аліментів. Обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позов та в апеляційній скарзі, не підтверджені належними і допустимими доказами, зокрема у частині вчинення позивачем перешкод у спілкуванні з дитиною.

Звертається увага, що допит малолітньої дитини проведений судом у відповідності до вимог процесуального закону.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2002 року, який рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 23 січня 2020 року розірвано (т.1 а.с.7).

Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.15).

Рішенням суду від 23 січня 2020 року питання про визначення місця проживання дитини не вирішувалося (т.1 а.с.7).

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29 липня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти (аліменти) на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів, встановленого законодавством, щомісячно, починаючи стягнення з 29.03.2019 року і до досягнення дитиною повноліття (т.1 а.с. 6).

На підставі вказаного рішення суду видано ОСОБА_1 виконавчий лист, який в подальшому передано до Автозаводського ВДВС у м.Кременцучі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для примусового виконання.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № 63245 від 23.03.2020 року Автозаводського ВДВС у м.Кременцучі Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 станом на 01.03.2020 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 25 499 грн 85 коп. (т.1 а.с.247 б).

16 листопада 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Кременчуцького відділу поліції із заявою про розшук колишньої дружини ОСОБА_1 (т.1 а.с.11).

Листом від 18 листопада 2020 року за № 107/х-1952 відділом поліції позивачу було повідомлено, що за фактом зникнення ОСОБА_1 було виявлено, що остання перебуває за кордоном (т.1 а.с. 12).

Як вбачається з акту про проживання № 382, складеного та затвердженого ТОВ «Житлорембудсервіс» від 06 вересня 2019 року, ОСОБА_3 разом із батьком ОСОБА_2 проживають з 26.08.2019 року по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.13).

З характеристики Кременчуцької гімназії № 27 Кременчуцької міської ради від 16 квітня 2020 року вбачається, що ОСОБА_3 навчається з 1 класу у даній гімназії. Батько приділяє увагу вихованню сина, відвідує батьківські збори (т.1 а.с.14).

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 03 вересня 2020 року у справі № 524/358/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини позовну заяву залишено без розгляду за клопотанням позивача (т.1 а.с.113).

Як вбачається з довідки про доходи ОСОБА_2 , виданої виробничим підрозділом дистанції сигналізації регіональної філії «Південна залізниця» за № 2324 від 06.11.2020 року, підприємством за період з січня 2020 року по жовтень 2020 року відраховано із заробітної плати позивача в рахунок сплати аліментів 28 909,22 грн (т.1 а.с.121).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 19.11.2020 року за № 29105, ОСОБА_3 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 з 24.02.2012 року і по час видачі даної довідки (т.1 а.с.115)

17 грудня 2020 року за № 01-47/3166 Службою у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області видано Висновок про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , 2010 р.н., разом із батьком ОСОБА_2 (т.1 а.с.96-100).

Як вбачається з витягу з протоколу № 01 від 16 січня 2021 року засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, на засіданні вирішено вважати доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , 2010 р.н., разом із батьком ОСОБА_2 (т.1 а.с.91-94).

Із вказаного витягу вбачається, що ОСОБА_2 давав пояснення на засіданні та повідомив, що 30 жовтня 2020 року баба дитини з боку матері привела та залишила останньому сина ОСОБА_3 , який по теперішній час проживає з ним. Мати сина ОСОБА_1 вкотре виїхала за кордон та не залишила коштів на утримання дитини, в тому числі перерахованих аліментів. Сам ОСОБА_2 комісії пояснив, що з 22 жовтня 2020 року по 22 грудня 2020 року ОСОБА_1 перебувала за кордоном, а після приїзду до м. Кременчука лише декілька разів бачилася та спілкувалася з дитиною, після чого повертала сина знову до нього (т.1 а.с.93 зворот).

Під час засідання комісії була заслухана також думка малолітнього ОСОБА_3 , 2010 р.н., який повідомив комісії, що дійсно проживає разом із батьком, який піклується про нього та цікавиться його успіхами у навчанні. Хлопчик зазначив, що бажає проживати разом з татом, а з мамою бажає спілкуватися лише, коли вона приїжджає із-за кордону до міста Кременчука.

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 05 лютого 2021 року за № 159 визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_2 (т.1 а.с. 5).

Із довідки виробничого підрозділу «Кременчуцька дистанція сигналізації та зв`язку» від 10 лютого 2021 року за № 372, з квітня 2020 року із заробітної плати ОСОБА_2 щомісячно утримуються аліменти в розмірі 50% та перераховуються на рахунок Автозаводського ВДВС у м. Кременчуці (т.1 а.с.9).

Згідно з довідкою про утримані аліменти від 10 лютого 2021 року за № 373, з квітня 2020 року по січень 2021 року, сума утриманих та перерахованих аліментів стягувачу ОСОБА_1 складає - 44 755,63 грн. (т.1 а.с.10).

Як вбачається з листа Адміністрації Державної прикордонної служби України від 26.04.2021 року за № 91-14849/0/15-21-Вих, ОСОБА_1 тричі перетинала державний кордон України на виїзд та в`їзд протягом 2018-2020 років - останній раз виїхавши 24.10.2020 року у пункті пропуску Чоп (Тиса), ОСОБА_1 повернулася в Україну лише 22.12.2020 року через пункт пропуску Чоп (Тиса). Із даного листа чітко вбачається, що відповідач була відсутня в Україні - 3 місяці у 2019 році та 2 місяці у 2020 році (т.1 а.с.54)

З консультаційного висновку спеціаліста, виписки із медичного карти амбулаторного пацієнта № 006761 від 29.06.2021 року та 30.06.2021 року ТОВ «Медичний центр «Світогляд», вбачається, що 29.06.2021 року ОСОБА_1 було діагностовано ретинопатія після відшарування, авітрія лівого ока, дегенеративна міопія високого ступеню, ПВХРД обох очей внаслідок чого вона проходила оперативне втручання та в подальшому медичне лікування рекомендовано краплі та огляд через 7-10 дні.(т.1 а.с.144-146)

Згідно характеристики, виданої Кременчуцькою гімназією №27 Кременчуцької міської ради від 16 березня 2020 року, ОСОБА_3 навчається в даній гімназії з першого класу, мати приділяє увагу вихованню сина. Систематично відвідує батьківські збори. Хлопчик забезпечений необхідними для навчання речами.(т.1 а.с.152)

Як вбачається з копії заяви ОСОБА_3 , останній проживає із мамою, із татом за адресою: АДРЕСА_1 , в однокімнатній квартирі. Бажає проживати і далі з мамою та татом в цій квартирі. З татом спілкується без будь-яких обмежень з боку мами (т.1 а.с.153).

Відповідач ОСОБА_1 зверталась до Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької ради Полтавської області та Кременчуцького відділу поліції щодо перешкод у спілкуванні з дитиною, які їй чинить ОСОБА_2 (т.1 а.с.154-161).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 проживає постійно разом з батьком та перебуває на його утриманні.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

Відповідно до частини першої статті 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я якого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.

При розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Зі змісту статей 179 - 181 Сімейного кодексу України вбачається, що аліменти підлягають використанню на утримання дитини, а тому припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає їх на дитину.

Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільненні від них.

Підставою для задоволення вимоги про звільнення від сплати аліментів є встановлення факту проживання дитини, на утримання якої стягуються аліменти, разом з платником аліментів та перебування дитини на його повному утриманні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи спір, виконав вимоги ст. 89 ЦПК України - правильно оцінив надані у справу докази у їх сукупності, і зробив правильний висновок на наявність законних підстав для звільнення позивача від сплати аліментів та стягнення аліментів з відповідача. Суд першої інстанції правомірно відхилив як електронний доказ компакт диск, поданий відповідачем, оскільки він не відповідає вимогам ст.100 ЦПК України.

Твердження відповідача про відсутність судового рішення, яким визначено місце проживання дитини з батьком.

Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України, ст.160, ст.161 СК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, законом встановлений альтернативний порядок визначення місця проживання дитини у разі відсутності згоди між її батьками.

У справі встановлено, що рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 05 лютого 2021 року за № 159 визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_2 .

Отже, суд першої інстанції при вирішенні спору обґрунтовано прийняв до уваги як належний і допустимий доказ рішення органу опіки і піклування.

Наявність такого рішення органу опіки та піклування не перешкоджає відповідачу подати до суду позов на загальних підставах про визначення місця проживання дитини.

Стверджуючи про порушення порядку допиту малолітньої дитини у суді першої інстанції, відповідач помилково на власний розсуд тлумачить приписи ст.232 ЦПК України, адже відповідно до вказаної норми закону допит малолітніх свідків проводиться судом у присутності батьків у разі, якщо вони не заінтересовані у розгляді справи.

Оскільки у цій справі, зважаючи на предмет і підстави спору, обидва батьки є відверто зацікавленими у результаті її розгляду, то суд першої інстанції правомірно провів допит малолітньої дитини за відсутності батьків.

Стосовно доводів апеляційної скарги про перешкоджання відповідачу у доступі до квартири та у спілкуванні із сином апеляційний суд звертає увагу, що судом першої інстанції встановлено та підтверджено належними і допустимими доказами, що малолітня дитина проживає разом з батьком з 26 серпня 2019 року (а.с.13), при цьому відповідач з жовтня 2018 року по грудень 2020 року регулярно виїздила за кордон (а.с.54). Із заявами до поліції та органу опіки і піклування відповідач почала звертатися у липні 2020 року (а.с.153, 155-156,160). Надані заяви і звернення, які залишені без реагування, не є достатніми доказами у розумінні вимог ст.80 ЦПК України для висновку про доведеність обставин, про які стверджує відповідач.

Залишаються не підтвердженими і доводи скарги проте, що відповідач перераховувала кошти позивачу на утримання дитини, але останній використовував їх на власні потреби.

Як вбачається з наданих у справу документів, позивач за станом на березень 2020 року мав заборгованість зі сплати аліментів, проте у подальшому вона була погашена (а.с.10, 121, 122, 213). Існування заборгованості зі сплати аліментів у певний період не спростовує того, що дитина проживає з батьком і перебуває на його утриманні.

Відсутність у рішенні суду першої інстанції указівки про дату, з якої має бути припинено стягнення аліментів з позивача, не є порушенням вимог матеріального чи процесуального закону, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду (ч.2,ч.3 ст.376 ЦПК України). Цей недолік може бути усунутий судом першої інстанції за заявою учасників справи.

Керуючись ст.367, ст.374, ст.375, ст.382,ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 14 лютого 2022 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: Л.І.Пилипчук

О.В.Чумак