РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 621/3371/21

Провадження 2/621/179/22

30 червня 2022 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

Головуючого: судді В. Філіп`євої,

з участю секретаря судового засідання - А. Лацько,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

представник відповідача адвокат Гетьман Олена Миколаївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до Зміївського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів (заробітку), до досягнення меншою дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачка перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12.12.2018 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні та вихованні.

На даний час позивачка з відповідачем припинили мешкати разом, і діти постійно проживають разом з нею. З часу роздільного проживанн відповідач не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання, утримання та матеріального забезпечення дітей. Матеріальну допомогу надає нерегулярно та в недостатньому об`ємі, тільки після вмовлянь. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Відповідачем А.Піскловим подано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, вказавши, що дійсно перебуває з позивачкою в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 05 грудня 2021 року, після численних сварок, позивачка привезла йому дітей, а сама проживає в іншому місці. З того часу і на час розгляду справи в суді діти проживають разом з відповідачем та його батьками за адресою: АДРЕСА_1 ., та повністю знаходяться на утриманні відповідача. Вказаний факт підтверджується Актом обстеження від 31.01.2022 року, складеного депутатом Зміївської міської ради в присутності свідків. З вказаних підстав просив відмовити у задоволенні позову.

12.11.2021 року ухвалою Зміївського районного суду Харківської області позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників в судове засідання.

В судовому засіданні 17 лютого 2022 року позивачка ОСОБА_3 позов підтримала та просила його задовольнити. При цьому підтвердила факт постійно проживання дітей разом із відповідачем, на який посилався у відзиві ОСОБА_6 . Зазначила, що між нею та відповідачем постійно виникають сварки, і їй дуже важко забрати дітей від чоловіка. З приводу зазначених фактів до Служби в справах дітей чи до суду з позовом про визначення місця проживання дітей вона не зверталася. Просила надати час для подання додаткових доказів, в подальшому в судові засідання, призначені на 18.03.2022, 31.05.2022, 30.06.2022 року не з`явилася.

Відповідач ОСОБА_6 та його представник адвокат О.Гетьман в судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу по суті без їх участі з урахуванням відзиву на позовну заяву та наявних доказів у справі.

Відповідно до ч.3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи викладене, а також на підставі ч.2 статті 191 ЦПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне:

12 грудня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 12.12.2018, актовий запис № 165 (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 02 від 30.01.2019 (а.с.5).

Батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис № 139 від 23.12.2020 (а.с.6)

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб, виданої відділом реєстраційних послуг Зміївської міської ради № 7091 від 28.12.2020, позивачка ОСОБА_1 зареєстрована разом із дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , (а.с.7).

Разом з тим, з Акту обстеження умов проживання, затвердженого начальником служби у справах дітей Зміївської міської ради М. Корчагіною від 06.12.2021 року, Акту обстеження від 31.01.2022 року, складеного депутатом Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області Соляник Інессою Сергіївною в присутності свідків, з Акту обстеження умов проживання, затвердженого начальником служби у справах дітей Зміївської міської ради М. Корчагіною від 28.06.2022 року, неповнолітні діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають постійно разом з батьком відповідачем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.26-27, 35).

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.7 статті 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом ч.1 статті 49, ч.1 статті 50 Сімейного кодексу України, дружина має право на материнство, а чоловік має право на батьківство.

Згідно статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З положень статей 181, 183 Сімейного кодексу України випливає, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом на користь того з батьків, з ким проживає дитина.

Статтею 84 Сімейного кодексу України також визначено, що право на утримання від чоловіка батька дитини має дружина, з якою проживає дитина.

Цій нормі кореспондуються положення ч.1 статті 86 Сімейного кодексу України, за якою чоловік, з яким проживає дитина, має право на утримання від дружини - матері дитини до досягнення дитиною трьох років.

Отже, однією з визначальних умов, що є підставою для стягнення аліментів, є встановлення обставини з ким з батьків проживають неповнолітні діти й на чиєму утриманні вони знаходяться.

Відповідачем А.Піскловим надано належні, достатні й допустимі докази на підтвердження факту проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач в судовому засіданні не тільки не спростувала належними доказами вказані обставини, а й підтвердила проживання дітей разом із відповідачем.

За таких обставин суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів та відсутності підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, керуючись ст.141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою в позові, судові витрати, що полягають у сплаті судового збору за розгляд справи в суді, належить покласти на позивача.

Керуючись статтями 84, 86, 180, 181, 183 Сімейного кодексу України, статтями 2, 10-13, 81-83, 133, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини відмовити.

Стягнути з позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , судовий збір за розгляд справи в сумі 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду, повноваження якого розпорядженням Голови Верховного Суду передано до Полтавського апеляційного суду, через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 05.07.2022.

Суддя В. Філіп`єва