Провадження №2/522/1604/22
27 червня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Домусчі Л.В.,
за участі секретаря судового засідання Кулябко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Одеської міської ради про звільнення будинку з-під обтяжень,
До Приморського районного суду м. Одеси 15.12.2021 року надійшов позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Одеської міської ради, за яким просила звільнити належний їй на праві приватної власності житловий будинок та надвірні споруди за адресою: АДРЕСА_1 , від обтяжень (заборон), які внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за:
Ухвалою суду від 22.12.2021 року справу прийнято до свого провадження та призначено справу до судового розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання на 31.01.2022 року.
У підготовчому засіданні 31.01.2022 року був присутній представник ОСОБА_1 адвокат Маркаров І.Р., який просив долучити до матеріалів справи копію Дозволу ВК ОМР на відчуження будинку, представник ВК ОМР у підготовче засідання не з`явився, розгляд справи відкладено на 28.02.2022 року.
У підготовче засідання призначене на 28.02.2022 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 11.04.2022 року.
У підготовче засідання призначене на 11.04.2022 року сторони не з`явилися, 11.04.2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Сухецька С.М. через канцелярію суду надала заяву, в якій просила закрити підготовче засідання по справі та призначити її до розгляду по суті. Також справу просила розглядати за відсутністю сторони позивача.
Ухвалою суду від 11.04.2022 року, підготовче провадження у справі було закрито та призначено до розгляду по суті на 24.05.2022 року.
У судове засідання 24.05.2022 року сторони не з`явились. Про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно, про причини не явки суду не повідомили. Розгляд справи відкладено на 15.06.2022 року.
У судове засідання 15.06.2022 року сторони не з`явились. Про день та час слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно, про причини не явки суду не повідомили. На адресу суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 адв. Сухецька С.М. про розгляд справи за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся, судом відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, причини своєї неявки суду не сповістив, у встановлений судом строк відзиву на позов не надав. В матеріалах справи наявна заява від 11.01.2022 року представника відповідача про ознайомлення з матеріалами справи, що представником і було зроблено, про що наявний підпис представника Д.Ф.Лебедєвої 24.01.2022 р. Таким чином відповідачу достеменно відомо про розгляд і суть справи.
Згідно з п.п.6,7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч.2 ст.191 ЦПК України.
Згідно ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зважаючи на належне сповіщення сторін, строку розгляду справи та достатність матеріалів справи, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
На вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення, тобто 27.06.2022 року.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов про стягнення заборгованості, підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, зокрема це може бути письмовими доказами.
Враховуючи, що порушуються права позивача, як власника нерухомого майна, володіти і розпоряджатися своїм майном, оскільки наявність обтяження на житловий будинок на земельній ділянці, яка знаходиться в власності позивача, перешкоджає провести його відчуження, вказані обставини змушують позивача звернутися до суду із позовними вимогами про припинення обтяження нерухомого майна, виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, скасування обтяження нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Згідно з ч.ч.1, 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" суб`єктом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» суб`єктами державної реєстрації прав є: 1) виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; 2) акредитовані суб`єкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно.
Виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) набувають повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення.
Відповідно до рішення Одеської міської ради: №16-VII від 16.12.2015 р. «Про здійснення виконавчим органом Одеської міської ради на території м. Одеси повноважень суб`єктів державної реєстрації прав, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та № 247-VII від 03.02.2016р. «Про здійснення виконавчим органом Одеської міської ради на території міста Одеси повноважень суб`єктів державної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та забезпечення умов, необхідних для реалізації ним цих повноважень») та створено новий структурний підрозділ юридичного департаменту Одеської міської ради, а саме управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (рішення Одеської міської ради № 248-VII від 03.02.2016р. «Про внесення змін до Положення про юридичний департамент Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 28 лютого 2011 року №384 VI» та № 425- VII від 16.03.2016 р. «Про внесення змін до рішення Одеської міської ради від 17 грудня 2013 року №4185- VI «Про затвердження структури виконавчих органів, загальної чисельності апарату Одеської міської ради та її виконавчих органів в новій редакції»), до виключних повноважень якого, відповідно до Законів належить ведення реєстраційних справ у паперовій формі.
Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 20.06.2013 року (справа№ 522/9149/13-ц) припинено право спільної часткової власності між співвласниками: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 з одного боку та ОСОБА_5 з іншого на житловий будинок та надвірні споруди за адресою: АДРЕСА_1 . Виділивши ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в натурі 14/25 частини житлового будинку та надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якої входить: в житловому будинку під літ. «А»: 1-1 кухня площею 10,2 кв.м, 1-2 туалет площею 0,7 кв.м, 1-4 коридор площею 0,8 кв.м, 1-5 житлова площею 9,9 кв.м, 2-1 коридор площею 3,7 кв.м, 2-2 коридор площею 9,1 кв.м, 2-3 кухня площею 3,1 кв.м, 2-4 санвузол площею 2,4 кв.м, 2-5 житлова площею 11,5 кв.м, 2-6 житлова, площею 16,1 кв.м, 2-7 житлова площею 10,4 кв.м, та надвірні споруди під літерами: «Б» - сарай, «В» - сарай, «Г» - сарай, 1-4 - огорожа, І - мостіння, розташовані на земельній ділянці площею 513 кв.м, відповідно до технічного паспорту станом на 09.01.2003 р. також, виділено у натурі ОСОБА_5 11/25 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з: житлового будинку літери «А» 3-1 кухня, площею 5,5 кв.м; 3-2 коридор, площею 5,4 кв.м; 3-3 житлова площею, 9,5 кв.м; 3-4 санвузол, площею 3,5 кв.м; 3-5 житлова, площею 17,0 кв.м; 3-6 житлова, площею 9,4 кв.м; 3-7 веранда, площею 9,1 кв.м; 3-8 кладовка, площею 9,6 кв.м; та надвірних споруд під літерами: «Д» - душ, «Е» - літня кухня, «Ж» - літня кухня, «М» - вбиральня, «Н» - навіс, «О» - вбиральня, 1-4 - огорожа, І - мостіння, розташовані на земельній ділянці, площею 513 кв.м.
Встановлено порядок користування присадибною земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 : - виділивши ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 14/25 частин присадибної земельної ділянки, які складаються із двох ділянок площами 0,0089 га та 0,0203 га., земельну ділянку (прохід) площею 0,0023 га між вказаними ділянками залишити в загальному користуванні сторін;
- виділивши ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,0221 га.
Привласнити виділеній ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 14/25 частці житлового будинку та надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_1 розташованих на двох земельних ділянках площами 0,0089 га та 0,0203 га нову поштову адресу: АДРЕСА_1 . (а.с.11-14)».
Договором про визначення часток у спільній сумісній власності від 24.12.2014 року, ОСОБА_4 , яка діяла від мені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 домовилися про поділ житлового будинку під номером АДРЕСА_1 , що є їхньою спільною сумісною власністю і вважають, що їхні частки у праві спільної власності на цей будинок є рівними та становлять по 1/3 частці у кожного, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л та зареєстрованого в реєстрі за №2655. (а.с.15-16)
Однак, згідно даних старого реєстру 22.10.2008 реєстратором Першою Одеською державною нотаріальною конторою на підставі рішення №40 від 21.01.1982 Виконкому Одеської міської ради народних депутатів та рішення №584 від 14.12.1983 накладене обтяження на будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24):
Відповідно до нового Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію власності, який сформовано КП «Центр державної реєстрації ОСОБА_6 02.05.2018 11:41:11 на підставі заяви ОСОБА_1 з реєстраційним номером: 27881445, власником земельної ділянки площею 0,0084 га, виділеного для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 на підставі рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер 3112-VII, видане 21.03.2018 Одеською міською радою (а.с.23).
Відповідно до зазначеного рішення №40 від 21.01.1982 Виконавчого комітету Одеської міської ради Народних депутатів, яким дозволено науково-виробничому об`єднанню «Кислородмаш» проектування санаторія - профілакторія на 300 місць на земельній ділянці площею 2,4 га. по АДРЕСА_2 , 13, АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 ; АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16 , АДРЕСА_16 та Перекопській Дивізії №№83, АДРЕСА_17 (а.с.25-28).
Згідно рішення №584 від 14.12.1984 Виконавчого комітету Одеської міської ради Народних депутатів, яким дозволено Одеському об`єднанню Всесоюзного акціонерного товариства по іноземному туризму проектування комплексу курортного готелю на 1000 місць на 10 станції ОСОБА_7 на земельній ділянці 7 га за рахунок зносу: малоцінних одноповерхових відомчих житлових будинків Чорноморського рибопромислового товариства «Антарктика»: №№15,19,21,25,27,29,31,33,35 по вулиці Красних Зір; №№25,23,37,22,24 по Кордонному провулку (а.с.28-33).
Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на момент проведення реєстраційних дій) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.
Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на момент проведення реєстраційних дій) до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить: 1) забезпечення: проведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав; взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; формування та ведення реєстраційних справ; 2) здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з положеннями пп.1 ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на момент проведення реєстраційних дій) державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах.
З оглядом на вищезазначене та враховуючи, що з 1991 року, після набрання чинності Законом України «Про власність», який також на час вирішення справи втратив чинність, змінилися правовідносини щодо речових прав суб`єктів на вищезазначені об`єкти з подальшим відчуженням прав, в тому числі, на вищевказаний об`єкт, з урахуванням наданих позивачем правовстановлюючих документів на житловий будинок і земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 випливає, що рішення виконкому Одеської міської ради народних депутатів №40 від 21.01.1982 та рішення №584 від 14.12.1984 в частині знесення не було реалізовано, проте заборона на відчуження будинку за адресою: АДРЕСА_1 до теперішнього часу не припинена та не скасована, чим порушуються права позивача, як власника нерухомого майна, володіти і розпоряджатися своїм майном, оскільки наявність обтяження на житловий будинок на земельній ділянці, яка знаходиться в його власності, перешкоджає провести його відчуження.
Відповідно до Постанови Верховної ради Української РСР « Про порядок введення в дію Закону Української РСР "Про місцеві Ради народних депутатів Української РСР та місцеве самоврядування" (Відомості Верховної Ради УРСР (ВВР), 1991, N 2, ст. 6 ) від 8 грудня 1990 року N 534-XII введено в дію Закон Української РСР "Про місцеві Ради народних депутатів Української РСР та місцеве самоврядування" з дня його опублікування доручено Раді Міністрів Української РСР до 1 квітня 1991 року визначити порядок передачі і перелік майна, яке за плату або безоплатно передається до складу комунальної власності різних територіальних рівнів.
Згідно з п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 1991 р. N 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю» розмежування майна між власністю районів, міст обласного підпорядкування та власністю інших адміністративно-територіальних одиниць проводилось виконкомами районних і міських Рад народних депутатів з участю виконкомів районних у містах, міських районного підпорядкування, селищних і сільських Рад народних депутатів.
Відповідно до затвердженого Постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 1991 р. N 311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною) власністю» розділу I. Власність областей Переліку державного майна України, що передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності) житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів, житлово-експлуатаційні, житлово-комунальні, ремонтно-будівельні та інші організації, пов`язані з обслуговуванням та експлуатацією цього житлового фонду передано до комунальної власності.
З оглядом на вищезазначене випливає, що нині діючий виконком Одеської міської ради є правонаступником прав та обов`язків виконкому Одеської міської ради народних депутатів стосовно прийняття ним рішення щодо встановлення заборони на відчуження будинків місцевих рад, зазначених в пп г) в рішеннях , а тому виконком Одеської міської ради є належним співвідповідачем у справі.
Проте будь-яких пояснень з боку відповідача виконкому Одеської міської ради з питання не реалізації протягом багатьох років рішення від 21.01.1982 р. №40, яким дозволено науково-виробничому об`єднанню «Кислородмаш» проектування санаторія - профілакторія на 300 місць на земельній ділянці площею 2,4 га. по АДРЕСА_18 , (а.с.25-28) та рішення від 14.12.1984 №584 виконкому Одеської міської ради народних депутатів в частині знесення малоцінних одноповерхових відомчих житловихбудинків Черноморського рибопромислового товариства «Антарктика»: по вулиці Красних Зір (а.с.28-33) та ідентифікації замовника до суду не надано.
Крім того, відповідачем виконкомом Одеської міської ради не ідентифіковано об`єкти нерухомого майна, які зазначено в рішеннях №40 від 21.01.1982 та №584 від 14.12.1984 та суб`єкта(ів) речових прав, якому(им) би належали зазначені в рішеннях об`єкти і підстави виникнення на них речових прав.
При цьому право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 набуте вже після прийняття вказаних рішень позивачем правомірно на законних підставах, що встановлено судом і підтверджено наданими і оглянутими у судовому засіданні правовстановлюючих документів на зазначений об`єкт нерухомого майна.
Перенесення записів з Реєстрів до Державного реєстру прав здійснюється державним реєстратором прав у разі, коли наявні у Реєстрах записи є чинними та ідентифікують об`єкт нерухомого майна або суб`єкта речових прав, їх обтяжень.
Державний реєстратор переносить до відповідного розділу Державного реєстру прав, відкритого на об`єкт нерухомого майна, відомості записів, наявні у Реєстрах, у частині, що стосується такого об`єкта.
У разі коли при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в Державному реєстрі прав, встановлено наявність запису про таке обтяження в Реєстрах, державний реєстратор переносить відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно вносить запис про припинення такого обтяження до Державного реєстру прав.
У ході судового розгляду справи встановлено, що наразі також відсутні підстави для заборони відчуження зазначеного майна, чим порушується право власності позивача, так як він не може в повній мірі реалізувати свої права, як власник майна.
Відповідно до п.п.5 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.
Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності не має. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права.
Згідно п.5 ч.1 ст.2 Закону обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину. Для цілей цього Закону обтяженням вважається також
Реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі N 911/3594/17).
Згідно з пп.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.
Відповідно до пп.1 ч.2 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі рішення суду щодо обтяжень речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.
Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України N 1952 (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав)
Відповідно до пп.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Згідно п.2. ч.2 ст.27 Закону Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі:
1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили;
Згідно із статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Згідно з ч.ч.1, 2, 3, 4, 9 ч.1 ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до пп.3, 4 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення.
Згідно з абзацом дванадцятим частини другої статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Стаття 13 Конвенції передбачено наступне: «Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження».
Також ЄСПЛ зазначив, що повноваження державних органів з перегляду власних рішень, включаючи випадки виявлення помилки, які не обмежено жодними часовими рамками, мають суттєвий негативний вплив на юридичну визначеність у сфері особистих прав і цивільних правовідносин, що шкодить принципу «належного урядування» та вимозі «законності», закріпленим у статті 1 Першого протоколу до Конвенції.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що встановлене 22.10.2008 р. та 28.10.2008 р. обтяження у вигляді заборони відчуження нерухомого майна обмежує права позивача як власника, а тому позов підлягає задоволенню. При цьому суд також враховує що до набуття ним власності така обмеження також існувало, проте будь-яких перешкод у розпорядження цією власністю попереднім власниками не встановлювались, і це випливає в тому числі і з договору дарування від 23.01.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л., зареєстрованого в реєстрі за №88,
Керуючись ст.ст.41,55 Конституції України, ст.ст.15, 16, 316, 317, 319, 321, 328, 391 ЦК України, ст.ст.26, 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ст..1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст.2, 4, 5, 10, 19, 43, 55, 76-82, 141, 209, 223, 247, 258, 259, 265, 354 ЦПК України, -
Звільнити належний ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на праві власності житловий будинок та надвірні споруди за адресою: АДРЕСА_19 від обтяжень(заборон), які внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна :
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі складання рішення у повному обсязі з дня складення у повному обсязі.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання)без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складено 27.06.2022 року.
Суддя Домусчі Л.В.