Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/8/22

Провадження №2/377/82/22

15 лютого 2022 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання - Носенко І.В., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання дитини та подружжя,-

У С Т А Н О В И В:

30 грудня 2021 позивачем поштою направлена позовна заява, яка надійшла до суду 04 січня 2022 року, у якій позивач, посилаючись на ст. ст. 4-5, 75, 77, 84, 180-182 СК України, просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача:

- аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісяця на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття;

- аліменти на утримання позивача в розмірі 4 000 гривень, до досягнення дочкою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач з відповідачем ОСОБА_2 знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований 27 серпня 2020 року у Чернігівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 1047, однак фактичні шлюбні відносини вони підтримували з 2017 року. За час їх спільного проживання у сторін народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є відповідач. До останнього часу сторони проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , однак після чергової сварки сторони стали фактично проживати окремо. Спільна дочка позивача та відповідача - ОСОБА_4 , проживає разом з позивачем, що підтверджується актом № 01-22/101 обстеження умов проживання від 24 грудня 2021 року, складеним представниками Служби у справах дітей та сім`ї виконкому Славутицької міської ради та Комунального закладу «Славутицький міський центр соціальних служб». Оскільки спільна дочка сторін проживає разом з позивачем, тому вона особисто піклується про неї, її стан здоров`я, харчування, забезпечення всім необхідним для її життя та розвитку. Після того, як сторони припинили стосунки і стали проживати окремо, їм не вдалося за обопільною згодою врегулювати питання надання відповідачем в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочки, а також на утримання позивача до досягнення дочкою трирічного віку. Відповідач є працездатною особою, однак на протязі тривалого часу офіційно не працює. Позивач на даний час не працює з поважної причини, оскільки здійснює догляд за їх спільною з відповідачем дитиною до досягнення нею трирічного віку. У позивача відсутні будь-які інші доходи, окрім державної допомоги при народженні дитини у розмірі 860 гривень. У відповідача є двоє дітей від першого шлюбу: дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання яких він сплачує аліменти за рішенням суду в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. Однак, вказана обставина не звільняє відповідача від сплати аліментів на утримання позивача та їх спільної дитини.

Ухвалою судді від 21 січня 2022 року, після виконання вимог, передбачених ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, залучено до участі у справі ОСОБА_3 , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача та призначено судове засідання на 15 лютого 2022 року.

В призначене судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, до канцелярії суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. До суду подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3 в призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване поштове повідомлення про вручення відправлення. Письмові пояснення суду не направила, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подала.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено з матеріалів справи, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 27 серпня 2020 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), копія якого долучена до матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 27 серпня 2020 року, про що складено відповідний актовий запис № 1047. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_9 , дружини ОСОБА_9 (а. с. 6).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 25 листопада 2019 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Одеса, Одеська область, Україна, про що 25 листопада 2019 року складено відповідний актовий запис № 5444, батьком якої є відповідач, мати - позивач (а. с. 7).

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання, виданою 23.09.2020 року Управлінням адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області, за відомостями «Міської інтегрованої інформаційно-реєстраційної системи м. Славутича» місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 з 20.06.1989 року по теперішній час (а. с. 8).

Відповідно до п. 10 ч. 1 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 року у Київській області утворено Вишгородський район (з адміністративним центром у місті Вишгород) у складі територій Вишгородської міської, Димерської селищної, Іванківської селищної, Петрівської сільської, Пірнівської сільської, Поліської селищної, Славутицької міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

З інформації № 102/30/47 від 12.01.2022 року, виданої Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, яка надійшла на адресу суду 20.01.2022 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 11.11.1997 року по теперішній час (а. с. 26).

Згідно з актом № 01-22/101 обстеження умов проживання від 24.12.2021 року, затвердженим начальником Служби у справах дітей та сім`ї Сусло Т. , складеного начальником Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Сусло Т. і фахівцем із соціальної роботи комунального закладу «Славутицький міський центр соціальних служб», з метою з`ясування умов проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_3 . У результаті обстеження комісія визнала задовільними житлово-побутові умови за адресою: АДРЕСА_3 . Дитина ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю, яка несе відповідальність за життя та здоров`я своєї дочки. Зі слів ОСОБА_1 , батько дитини відмовився нести витрати на утримання та виховання дочки (а. с. 9).

Як вбачається з позовної заяви, між сторонами виник спір щодо утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та щодо утримання позивача ОСОБА_1 до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Як вбачається із змісту ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як зазначено у ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

За правилом ч. 2 цієї статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За змістом ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до довідки про отримання (неотримання) допомоги № 30, виданої 10 січня 2022 року Управлінням соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, ОСОБА_8 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси та їй відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» з 01.12.2019 року по 30.11.2022 року призначено допомогу при народженні дитини. Допомогу нараховано в розмірі 860 гривень щомісяця (а. с. 45).

Згідно судового наказу Деснянського районного суду м. Києва від 03 березня 2018 року у справі № 754/2818/18, провадження № 2-н/754/198/18, копія якого долучена до матеріалів справи, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх дітей: дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 березня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття (а. с. 47-49).

З позовної заяви вбачається, що відповідач офіційно не працює. Вказана обставина відповідачем не спростована, проте погодився виплачувати аліменти у зазначеному у позовній заяві розмірі.

Як вбачається з розрахунку витрат на утримання дитини ОСОБА_4 та позивача ОСОБА_1 за період з 24.12.2021 року по 07.01.2022 року, загальна сума витрат за період з 24.12.2021 року по 07.01.2022 року (15 днів) складає 5 490,22 гривень, з них: на утримання дитини ОСОБА_4 - продукти харчування дитини (тільки те, що відпускається з фіскальним чеком) та гігієнічні засоби дитини - 2 562 гривні; на утримання позивача ОСОБА_1 : на продукти харчування - 1 821,22 гривень; ліки - 1 107 гривень. Сума витрат зазначена без врахування дитячого одягу, іграшок, побутової хімії, особистих гігієнічних засобів позивача та продуктів харчування, що відпускаються без фіскального чеку, що підтверджується копіями фіскальних чеків (а. с. 39-43). Зазначені витрати на утримання дитини ОСОБА_4 та дружини ОСОБА_1 відповідачем не спростовані.

З урахуванням наведеного, при визначенні розміру аліментів з врахуванням обставин, зазначених у ч. 1 ст. 182 СК України, суд бере до уваги рівність обов`язку обох батьків щодо утримання своєї дитини, нормальний стан здоров`я дитини, нормальний стан здоров`я відповідача, оскільки доказів іншого суду не надано, матеріальне становище дитини, матір якої отримує державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та не працює, матеріальне становище відповідача, суд вважає правильним визначити аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що забезпечить необхідну участь батька в його утриманні.

Вказаний розмір аліментів суд вважає необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідач є чоловіком працездатного віку, а відтак повинен приймати заходи для можливості утримувати свою дитину на достатньому для дитини рівні.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В разі направлення позовної заяви поштою днем пред`явлення позову вважається календарна дата на поштовому штемпелі, яка засвідчує прийняття поштою кореспонденції.

Виходячи з того, що датою, яка зазначена на накладній конверту, в якому надійшла позовна заява разом з доданими документами до суду, є 30 грудня 2021 року, то аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з 30 грудня 2021 року.

Вирішуючи спір в частині стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно з ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Як зазначено у ч.1 ст.80 ЦПК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Враховуючи, що відповідач визнав позов та підтвердив тим саме спроможність сплачувати аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею трьох років, в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень щомісяця, то суд вважає за необхідне задовольнити позов в цій частині в повному обсязі.

За змістом ч.1 ст. 79 СК України аліменти на утримання позивача присуджуються за рішенням суду з 30 грудня 2021 року.

За правилами ст. ст. 141, 142 ЦПК України, ст. ст. 1-4 Закону України «Про судовий збір», враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, стягненню з відповідача на користь держави підлягає половина судового збору, від сплати якого звільнена позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду у межах сум платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 258, 263-265, 430 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30 грудня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 гривень щомісяця, починаючи з 30 грудня 2021 року і до досягнення дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 454 гривні.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1

Повне рішення суду складено 15 лютого 2022 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька