Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/334/13-ц
Провадження № 6/376/10/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" червня 2022 р.

Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Віговського С.І.,

при секретарі Кропивлянській С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне територіальне управління юстиції у Київській області, Сквирський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районні Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, застосоване відповідно до ухвали Сквирського районного суду Київської області від 12 лютого 2013 року, у зв`язку з виконанням ним зобов`язань, покладених відповідно до виконавчого провадження № 129/6 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 1022/1471/2012р., провадження по справі № 2/1022/416/2012р. від 25.06.2012 року виданого Сквирським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості у розмірі 5181 грн. 39 коп.

В обґрунтування заяви зазначає, що ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 12 лютого 2013 року їй було встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон до виконання зобов`язань за виконавчим листом по справі № 1022/1471/2012р., провадження по справі № 2/1022/416/2012р. від 25.06.2012 року Сквирського районного суду Київської області.

Згідно інформації Сквирського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районні Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заявнику було повідомлено, що виконавче провадження № 129/6 закрито.

16 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулася з письмовою заявою до Сквирського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районні Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про надання інформації за виконавчим провадженням № 129/6, однак відповіді на дане письмо звернення заявник не отримав.

Заявник також зазначає, що Український комерційний банк «Дельта Банк» був ліквідований у 2015 році.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заявник надав заяву про розгляд заяви у його відсутність та просив задовольнити заявлені вимоги.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов до наступного висновку.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Порядок здійснення права на виїзд за кордон осіб, які є громадянами України, а також випадки тимчасового обмеження права на виїзд за кордон регулюються Законом України " Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" № 3857-ХІІ від 21 січня 1994 року.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону № 3857-ХІІ від 21 січня 1994 року тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 вищезазначеного Закону передбачено тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Згідно з п. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і необхідні в демократичному суспільстві в інтересах, національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав чи свобод інших осіб.

Рішенням Європейського суду по правам людини, прийнятим 11 травня 2021 року по справі "Стецов проти України" (заява № 5170/15, щодо заборони виїзду за межі України, накладеного на заявника в зв`язку з несплатою боргу, встановленого судовим рішенням), ЄСПЛ встановив в діях держави порушення Конвенції про захист прав людини та основних свобод, та постановив, що Україна повинна сплатити Стецову компенсацію моральної шкоди та судові витрати. Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Згідно Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 передбачено, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про: закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3,5-7,9-12,14,15 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів у повному обсязі, (п. 4 Розділу 13).

Як вбачається з зазначеного, підставою для обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 слугувало те, що був не виконаний виконавчий документ суду по справі № 1022/1471/2012р., провадження по справі № 2/1022/416/2012р. від 25.06.2012 року. Як встановлено судом, на теперішній час виконавче провадження № 129/6 відносно ОСОБА_1 закрито.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за можливе задовольнити заяву ОСОБА_1 та скасувати їй тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, застосоване відповідно до ухвали Сквирського районного суду Київської області від 12 лютого 2013 року.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 441 ЦПК України, ст.ст. 39, 40 ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне територіальне управління юстиції у Київській області, Сквирський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районні Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Королівка, Олександрійського району, Кіровоградської області, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у праві виїзду за межі України, застосоване відповідно до ухвали Сквирського районного суду Київської області від 12 лютого 2013 року у виконавчому провадженні № 129/6 з примусового виконання виконавчого листа по справі № 1022/1471/2012р., провадження по справі № 2/1022/416/2012р. від 25.06.2012 року виданого Сквирським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості у розмірі 5181 грн. 39 коп.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С. І. Віговський