Справа № 523/5374/21
Провадження №2/523/1201/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2022 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань Бєлік Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позову зазначивши, що 02.02.2021 року Суворовським районним судом м. Одеси було скасовано судовий наказ про стягнення з відповідача заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідач ОСОБА_1 , є споживачем послуг, що підтверджується договором про надання послуг з водопостачання, однак, кошти за отримані послуги сплачує не в повному обсязі. У зв`язку з цим, в період з 01.11.2017 року по 30.09.2020 року за нею утворилась заборгованість, яка становить: 7 741 грн., 36 коп., які позивач просить стягнути з відповідача на його користь, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі: 2 270 грн. 00 коп.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено слухання справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позов.

Не погоджуючись з позовними вимогами 24.06.2021 року (вх. № 18719) відповідач подала відзив на позовну заяву за підписом адвоката Карпенко Олександра Павловича. Згідно відзиву представник відповідача зазначає, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, нарахована сума заборгованості взагалі не має відношення до відповідача у справі. ОСОБА_1 , не є споживачем послуг в розумінні ЖК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Представник зазначив, що правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі договору про надання послуг водопостачання та водовідведення №180737/СВ-ВБС від 09.07.2019 року. З моменту укладення договору, відповідач сплачувала всі поточні нарахування, і заборгованості за вказаний період часу не має. Представник зазначив, що заборгованість, яка виникла в період з 01.11.2017 року по 09.07.2019 року не має відношення до відповідача у справі, оскільки за нормами чинного законодавства споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуг, якщо вони фактично ними користувались. Просив врахувати, що квартиронаймач не зобов`язаний сплачувати борги попереднього власника. На підставі викладеного просив: відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що докази витрат на правничу допомогу будь надані після ухвалення судового рішення (а.с.41-54).

Не погоджуючись з відзивом на позовну заяву 09.07.2021 року (вх. № 20310) позивач подав відповідь на відзив за підписом представника ОСОБА_2 , згідно якої представник зазначила, що відповідач у справі є опікуном дітей, які у свою чергу є наймачами квартири АДРЕСА_1 . Згідно довідки ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , зареєстровані в квартирі з 02.12.2011 року. Представник зазначила, що до позивача, яка надавача послуг мешканці та зареєстровані особи щодо їх не проживання за вказаною адресою не звертались, а відтак послуги надавались, але жодних виплат за надані та отримані послуги здійснено не було. Звернула увагу, що рішення суду, на яке у відзиві посилається представник відповідача, а саме від 01.09.2020 року ухвалене колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду не відноситься до даної справи, оскільки, колегія суддів дійшла висновку, що не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше послуги, якщо це прямо не передбачено в договорі. А відтак, така позиція можлива лише при переході права власності за договором купівлі-продажу, однак, в даній справі відповідач ОСОБА_1 , є опікуном малолітніх осіб, а тому, на неї не розповсюджуються висновки зроблені в даному судовому рішенні. На підставі викладеного зазначила, що позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.55-62).

Крім іншого, 04.08.2021 року (вх. № 22977) на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив за підписом адвоката Карпенко О.П., згідно яких представник відповідача зазначив, що твердження у відповіді на відзив є безпідставними, оскільки 16.07.2019 року відповідач звернулась до позивача із заявою про перерахунок у зв`язку з тим, що з 01.09.2011 року діти є учнями середньої-загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів с. Вільшанки Крижопольського району Вінницької області і проживають у сім`ї бабусі та дідуся, які є їх опікунами. Та, у відповіді на дану заяву від 29.07.2019 року за вих. № 4665,4763 позивач зазначив, що підстав для перерахунку не має, оскільки нарахування не проводились.

Крім іншого, представник зазначив, що посилання представника позивача на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18.04.2019 року (справа № 523/2570/19) відношення до справи не має, оскільки, дане рішення суду стосується інших правовідносин. Крім іншого, зазначив, що в згаданому рішенні суду зазначено, що в квартирі проживали та були зареєстровані ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а головним квартиронаймачем був ОСОБА_8 , а відтак відповідачу не відому чому заборгованість має бути стягнута саме з ОСОБА_9 , як неповнолітніх осіб. Також, зазначив, що посилання позивача на положення ч.1 ст. 72 ЦК України не відносить до предмету позову, оскільки підставами позову є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за оплату послуг, як зі споживача комунальних послуг. На підставі викладеного просив у задоволенні позову відмовити (а.с.71-79).

В судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» не з`явився, разом з цим, на адресу суду 21.06.2022 року (вх. № 4163) надійшла заява представника позивача ОСОБА_10 , щодо можливості розгляду справи за відсутності представника позивача, згідно якої представника зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с.93).

Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача адвокат Карпенко Олександр Павлович до суду також не з`явились, на адресу суду 08.06.2022 року (вх. № 9738) надійшла заява представника відповідача щодо розгляду справи у відсутність відповідача, згідно якої представник зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог та просить позов залишити без задоволення (а.с.94).

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.3 ст. 211 ЦПК України).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення, проаналізувавши докази на підтвердження та спростування позовних вимог в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено тимчасовий Договір № 212130 в подальшому Договір про надання послуг з централізованого постання холодної води та водовідведення (з користуванням внутрішньо будинкових систем) №180737/СВ-ВБС від 09.07.2019. Особовий рахунок № НОМЕР_1 від 09.07.2019 року (а.с.15-18).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 , від 09.07.2019 року на ім`я начальника абонентського відділу Суворовського району, остання просить укласти з нею договір на водопостачання згідно наданих документів. До заяви було надано тимчасовий договір, до набуття нею спадщини. Крім іншого, в заяві зазначено, що заявник заборгованість особовому рахунку зобов`язується сплатити протягом 3-х місяців (а.с.19).

Отже, з досліджених документів вбачається, що підставою для укладення договору став тимчасовий договір.

Так, предметом розгляду справи є стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, яка утворилась в період з 01.11.2017 року по 30.09.2020 року.

Згідно ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 02.02.2021 року (справа № 523/16084/20) вбачається, що судом було видано судовий наказ №523/16084/20, який на підставі заяви було скасовано, та відповідно судом було роз`яснено заявнику щодо можливості звернення до суду в порядку позовного провадження (а.с.9-10).

Відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на безпідставність позовних вимог, та зазначає, що останні не можуть бути пред`явлені до відповідача ОСОБА_1 , оскільки договір було укладено лише в 2019 році, а тому, відповідач не має відповідати за борг попередніх власників.

Судом відхиляються дані твердження відповідача з урахуванням наступного.

Згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 08.11.2012 року (справа № 1527/16813/12) подання органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської Ради задоволено. Призначено ОСОБА_1 , 1954 року народження, опікуном над малолітніми онуками, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з цим, судом рішенням встановлено, що батьки дітей, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.06.2012 року, справа №1527/6358/12, були позбавлені батьківських прав. Згідно наказам служби у справах дітей Одеської міської Ради №107 та №108 від 03.08.2012 року, малолітні ОСОБА_3 , 2005 року народження, та ОСОБА_4 , 2004 року народження, перебувають на первинному обліку в службі у справах дітей Одеської міської Ради та влаштовані тимчасово в сім`ю ОСОБА_1 , 1954 року народження. За адресою : АДРЕСА_2 .

Також, судом досліджується рішення суду у справі 523/2570/19 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Згідно даного рішення, позовні вимоги задоволені та визнано ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_3 ), втратившими право користування квартирою АДРЕСА_1 (а.с.59-61).

Разом з цим, рішенням суду встановлено, що відповідачі є колишніми членами сім`ї, у вказаній квартирі не проживають з 2013 року, особистих речей відповідачів у квартирі немає.

З досліджених судових рішень вбачається, що відповідач у справі ОСОБА_1 , з 2012 року є опікуном дітей, в подальшому, за позовом ОСОБА_1 , яка діяла від імені та в інтересах неповнолітніх дітей- ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 було визнано такими, що втратили право користування квартирою, рішенням встановлено, що відповідачі у справі в квартирі не проживають з 2013 року.

Таким чином, твердження викладені представником відповідача у відзиві щодо безпідставності пред`явлення позовних вимог до ОСОБА_1 , спростовані матеріалами справи, оскільки, як встановлено судом, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , в квартирі не проживали з 2013 року, заборгованість за квартирою АДРЕСА_1 виникла в період з 01.11.2017 року по 30.09.2020 року.

Судом досліджується довідка (з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію) від 06.06.2019 року № 2460, згідно якої, за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровані: ОСОБА_3 , 2005 року народження, та ОСОБА_4 , 2004 року народження, дата реєстрації: 02.12.2011 рік (а.с.62).

Крім іншого, суд кретичтно оцінює твердження представника відповідача щодо того, що відповідач зверталась до позивача із заявою з приводу перерахунку, та отримання останньою відомостей про відсутність заборгованості з наступних підстав.

Судом досліджується лист-відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» філія «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» управління «ВОДОЗБУД» від 29.07.2019 року, згідно якого зазначено, що на звернення від 16.07.2019 року про перерахунок на ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що вони дійсно з 01.09.2011 року (з моменту зарахування на навчання до першого класу) і по теперішній час є учнями середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с. Вільшанка Крижопольського району Вінницької області і проживають у сім`ї бабусі та дідуся, які є їх опікунами, нарахування не проводились, підстав для перерахування немає.

Також в листі зазначено, що на заяву вх№4613/сув від 12.07.2019 року, про опломбування вентиля на вводі водопостачання холодною водою не проведено з причини відмовлення (акт №611 від 16.07.2019 року) та рекомендовано встановити лічильник в 10 денний строк. З 01.07.2019 року нарахування за адресою буду здійснюватись на одну особу до обладнання вводів водопостачання приладами обліку. Крім іншого, в листі зазначено, що станом на 01.07.2019 року заборгованість становить: 9 571 грн. 95 коп., яку необхідно погасити для запобігання дій виконавця послуг повністю відмовитись від свої обов`язків надавати послуги водопостачання та водовідведення (а.с.75).

Отже, з досліджених документів вбачається, що з заявою про перерахунок відповідач, як споживач послуг, згідно договору від 09.07.2019 року звернулась до позивача, як постачальника послуг лише в 2019 р., крім іншого, в листі відповідачу повідомлено про наявність заборгованості. Тобто, з даного слідує, що відповідач з 2011 року не ставила постачальника послуг до відома щодо не проживання зареєстрованих за адресою надання послуг, та відповідно не зверталась на адресу постачальника з будь-якими заявами. А відтак, твердження представника позивача щодо повідомлення про не проживання з 2011 року та відсутність боргу, як такого, спростовані матеріалами справи.

Судом досліджується розрахунок суми заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_2 в період з 01.11.2017 року по 30.09.2020 рік. Згідно розрахунку зазначено, що станом на 2017 рік заборгованість з послуги водопостачання становить: 701 грн. 34 коп. Заборгованість на 2018 рік становить: 4 650 грн. 58 коп. Заборгованість за 2019 рік становить: 3 145 грн. 02 коп. Заборгованість з січня 2020 року по вересень 2020 року становить: 421 грн. 74 коп. Загальна сума заборгованості з листопада 2017 року по вересень 2020 року становить: 8 918 грн. 68 коп. (а.с.6-8).

З даних відповідачем квитанції про оплату житлово-комунальних послуг вбачається, що відповідач сплачувала послуги з водопостачання у 2019 році (а.с.45-51).

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з оплати послуг надання водопостачання, суд виходить з наступного.

Згідно з ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" - послуга по централізованому водопостачанню надається своєчасно, безперервно, належної якості та підлягає оплаті.

Статтею 22 цього Закону передбачено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів та послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до п. 2 ст. 5 цього Закону, передбачено, що комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно ст. 67 Житлового кодексу Української РСР, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За положення статті 162 цього Кодексу - плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін.

Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Таким чином, матеріалами справи встановлено, що відповідач, як опікун дітей, які є споживачами житлово-комунальної послуги, як послуги з водопостачання, має здійснювати оплату за отримані та надані послуги в строки передбачені договором та відповідно до встановлених тарифів.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України визначено, якщо за договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись незалежним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушення зобов`язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежного виконання).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч. 2 ст. 598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем.

Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Так, відповідно до положення п.1 ч.1 ст. 71 ЦК України - опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування - відмовитися від майнових прав підопічного.

Разом з цим, за приписами ст. 72 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. Якщо малолітня особа може самостійно визначити свої потреби та інтереси, опікун, здійснюючи управління її майном, повинен враховувати її бажання. Опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України, доходів від майна підопічного тощо.

Якщо підопічний є власником нерухомого майна або майна, яке потребує постійного управління, опікун може з дозволу органу опіки та піклування управляти цим майном або передати його за договором в управління іншій особі.

Таким чином, відсутність укладеного між сторонами договору, за наявності надання послуг позивачем та їх отримання відповідачем, як опікуном дітей - не звільняє відповідача від сплати заборгованості за надані послуги. Тобто, відповідач отримує (отримувала) надані позивачем послуги, а позивач надав та продовжує надавати вказані послуги, матеріали справи не містять звернення відповідача у встановленому законом порядку з претензіями до позивача з приводу кількісних та якісних показників отриманих послуг.

Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг.

Відповідно до ст. ст. 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ст.ст. 12,80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що позивачем доведені підстави позовних вимог, а відповідачем не спростовані позовні вимоги, посилання на відсутність правових підстав звернення до суду з даним позовом не знайшли свого підтвердження, а відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати у загальному розмірі 2 270 гривень.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 11, 55, 71, 72, 322, 509, 525, 526, 530, 610, 626, 629, 901, 903 ЦК України, ст.ст. 2, 5, 10, 12, 76-81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» (місцезнаходження: вул. Басейна, 5, м. Одеса, 65039, ) заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг у розмірі: 7 741 грн. 36 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» (місцезнаходження: вул. Басейна, 5, м. Одеса, 65039, ) судовий збір у розмірі: 2 270 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 27.06.2022р.

Суддя: