Справа № 210/7469/21
Провадження № 2/210/749/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 липня 2022 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Літвіненко Н. А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з вищезазначеним позовом до відповідача ТОВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування та просять суд стягнути з ТОВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 12 519 грн. 00 коп. моральної шкоди. Стягнути з ТОВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 157 грн.43 коп., три відсотки річних у розмірі 27 грн. 78 коп. Стягнути з ТОВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500 грн. 00 коп. Стягнути з ТОВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 12 519 грн. 00 коп. моральної шкоди. Стягнути з ТОВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 17 грн. 49 коп., три відсотки річних у розмірі 03 грн. 09 коп. Стягнути з ТОВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500 грн. 00 коп. В обґрунтування вимог зазначили, що 19.06.2019 р. приблизно о 12 год. 00 хв. в Металургійному районі м. Кривого Рогу при денному освітленні по сухому асфальтному покриттю проїзної частини вул. Вокзальна з боку вул. Святогеоргієвської в напрямку вул. Пісочна рухався велосипед FRAMEWORK, чорного кольору, під керуванням велосипедистки ОСОБА_3 , яка поблизу буд.57 вул. Вокзальна, здійснила маневр - відворот ліворуч внаслідок чого на велосипед наїхав мотоцикл BAJAJ BOXER ВМ 150Х реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався позаду в попутному до неї напрямку в суміжній смузі руху. Під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження, під час лікування ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла у лікарні. Відповідальність водія транспортного засобу - мотоцикл BAJAJ BOXER ВМ 150Х реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно полісу №АМ5127598 у ТДВ «СК «Альфа Гарант». 19 січня 2021 року на адресу ТДВ "СК "Альфа-Гарант" надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , із долученням Постанови про закриття кримінального провадження від 29 травня 2020 року. Загальна сума страхового відшкодування з урахуванням встановленого ліміту страхового відшкодування складає 50 076 - моральної шкоди (по 25 038 грн. для кожного). За вказаної заявою про виплату страхового відшкодування Відповідачем відкрито страхову справу №ЦВ21/0472. До заяви про виплату страхового відшкодування 02 серпня 2021 року долучено копію паспорта, РНОКПП ОСОБА_2 , довіреність на представництво інтересів ОСОБА_2 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 .. На підставі поданих документів, 28 листопада 2021 року ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант", керуючись ч.2 ст.1193 ЦК України, прийнято рішення про виплату страхового відшкодування Позивачам. 12 листопада 2021 року за результатами розгляду заяви про виплату страхового відшкодування виплачено 12 519,00 грн. моральної шкоди ОСОБА_1 та 06 грудня 2021 року - 12 519,00 грн. моральної шкоди ОСОБА_2 . Зазначена сума становить 50% від заявленої суми моральної шкоди (50 076 грн.) згідно заяви про виплату суми страхового відшкодування. У виплаті 50% від заявленої суми страхового відшкодування моральної шкоди страховою компанією відмовлено. В обґрунтування відмови у виплаті 50% страхового відшкодування страховик посилається на наявність провини велосипедиста ОСОБА_3 у настанні дорожньо- транспортної пригоди, внаслідок якої остання загинула. Однак позивачі вважають, що це не відповідає дійсності, оскільки постановою про закриття кримінального провадження від 29 травня 2020 року, у діях велосипедиста ОСОБА_3 не встановлено умислу на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Окрім цього, в основу проведення саме часткової виплати страхового відшкодування покладено те, що відповідно до постанови про закриття кримінального провадження №0001511 від 29 травня 2020 року відсутність в діянні водія складу кримінального правопорушення. При цьому інформація щодо наявності умислу потерпілого чи непереборної сили у настанні дорожньо-транспортної пригоди в постанові про закриття кримінального провадження відсутня. Відтак, постановою про закриття кримінального провадження від 29 травня 2020 року не встановлено та не зазначено, що дана дорожньо-транспортна пригода відбулась у зв`язку із умисним порушенням велосипедиста ОСОБА_3 правил дорожнього руху або ж як наслідок непереборної сили. Саме по собі порушення ПДР велосипедистом ОСОБА_3 не можна прирівнювати до умислу або непереборної сили, а згідно постанови про закриття кримінального провадження підставою закриття такого було «слід прийти до висновку, що в діях водія ОСОБА_4 відсутній склад злочину, передбачений ст. 286 КК України». Жодного зазначення про притягнення до адміністративної відповідальності велосипедиста ОСОБА_3 чи іншого виду процесуальної відповідальності постанова про закриття кримінального провадження не містить. Враховуючи викладене вище, вважають відмову ТДВ «СК «Альфа Гарант» у виплаті 50% страхового відшкодування неправомірною та такою, що не ґрунтується на нормі закону.

Ухвалою суду від 20.01.2022 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.

Відповідач ТОВ «СК «Альфа-Гарант», отримавши копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву.

Так, у відзиві, поданому в строки та за встановленими правилами, відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що 30 липня 2018 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_4 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/5127598, забезпечений транспортний засіб «Bajaj Boxer», реєстраційний № НОМЕР_1 . 19 серпня 2019 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Bajaj Boxer», реєстраційний № НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та велосипеда «Framework», під керуванням ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок виказаної ДТП велосипедист ОСОБА_3 від отриманих травм померла. 29 травня 2020 року постановою про закриття кримінального провадження слідчого СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001511 від 19.08.2019 закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_4 складу злочину передбаченого ст. 286 КК України. 25 січня 2021року із заявою про виплату страхового відшкодування вих. № 000082/21 від 19.01.2021р. до ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернувся ОСОБА_1 (в особі представника ТО В «Центр автовиплат поліс»). У даній заяві, заявником було приховано інформацію про наявність інших осіб, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок вищевказаної ДТП, зокрема приховано інформацію про сина померлої ОСОБА_2 . Листом № 6547 від 19.03.2021р. ТДВ СК «Альфа-Гарант» повідомило заявника про призупинення розгляду його заяви до моменту отримання страховиком необхідних відомостей і документів. 05 травня 2021 року на адресу ТДВ СК «Альфа-Гарант» надійшли пояснення ОСОБА_1 від 26.04.2021р. згідно яких останній, зокрема, вказує про те, що «Інших родичів першого ступеня споріднення у потеплілої на момент ДТП не було». У подальшому ТДВ СК «Альфа-Гарант» було з`ясовано, що померла ОСОБА_3 на момент ДТП мала сина ОСОБА_2 (батьком якого до речі є ОСОБА_1 ) про, що було повідомлено заявника листом № 12/2447 від 16.06.2021р. та запропоновано надати письмові пояснення з приводу недостовірного інформування страховика про обставини справи, а також надати документи про повний склад сім`ї померлої. 05 серпня 2021 року із майновими вимогами про виплату страхового відшкодування висловленими у заяві за вих. № 001246/21 від 02.08.2021р. до ТДВ СК «Альфа-Гарант» звернувся ОСОБА_2 (в особі представника ТОВ «Центр автовиплат поліс»). 05 листопада 2021 року з боку ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 у розмірі: 12 519 гривень 00 копійок (50% від загального розміру страхового відшкодування належного потерпілим особам). 24 листопада 2021 року з боку ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 у розмірі: 12 519 гривень 00 копійок (50% від загального розміру страхового відшкодування належного потерпілим особам). Таким чином з боку ТДВ СК «Альфа-Гарант» були виконані всі обов`язки страховика визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а розмір страхового відшкодування було визначено з додержанням положень вказаного закону та цивільного законодавства у сфері страхування. 15 грудня 2021 року позивачі (в особі представника ТОВ «Центр автовиплат поліс») звернулися до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із досудовою вимогою про виплату страхового відшкодування за вих. № 001980/21 від 06.12.2021 р. Листом № 7034 від 23.12.2021р. ТДВ СК «Альфа-Гарант» повідомило заявників про результат розгляду досудової вимоги. За фактом настання ДТП та її наслідками слідчим відділом Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області було внесено відомості до ЄРДР за № 0001511 від 19.08.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Таким чином саме СВ Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області здійснювалося розслідування всіх причин, обставин та наслідків настання вищевказаної ДТП. Результати проведеного СВ Криворізького ВГІ ГУНП в Дніпропетровській області досудового розслідування матеріалів, щодо вищевказаної ДТП відображено у постанові про закриття кримінального провадження від 29.05.2020р. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 29.05.2020р. слідує наступне:

«19 серпня 2019 року приблизно об 11 годині 45 хвилин в світлий час доби водій ОСОБА_5 , керуючи мотоциклом BAJAJ BOXER ВМ 150Х реєстраційний номер НОМЕР_1 , слідував по проїзній частині дороги по вул. Вокзальна з боку вул. Святогеоргіївська в напрямку вул. Пісочна в Металургійному районі м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

В цей час поблизу будинку №57 вказаної вулиці, попереду по ходу руху мотоцикла BAJAJ BOXER ВМ 150Х реєстраційний номер НОМЕР_1 , в попутному до нього напрямку, по проїзній частині вул. Вокзальна біля її правого краю, з меншою ніж у мотоцикла швидкістю, рухався велосипед FRAMEWORK під керуванням велосипедиста ОСОБА_3 , при цьому водій ОСОБА_4 рухався дотримуючись безпечного інтервалу між мотоциклом і велосипедом. Під час подальшого наближення мотоциклу BAJAJ BOXER ВМ 150Х реєстраційний номер НОМЕР_1 , велосипедист ОСОБА_3 в безпосередній близькості перед ним, раптово, без видимої причини, різко повернула ліворуч та почала рух в напрямку смуги рух мотоцикла, чим порушила правила безпеки дорожнього руху а есте вимоги п.п. 1.5., 6.7., 2.3. б), д), 10.1. та 10.3. Правил дорожнього руху України. В результаті сукупності порушень вказаних правил безпеки дорожнього руху, велосипедист ОСОБА_3 на велосипеді FRAMEWORK на проїзній частині вул. Вокзальна, навпроти буд. 57 вказаної вулиці в Металургійному районі м. Кривий Ріг виїхала на смугу руху мотоцикла BAJAJ BOXER ВМ 150Х реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 , внаслідок чого вказаний мотоцикл наїхав на велосипед та ОСОБА_3 була травмована. Згідно висновку автотехнічної експертизи № 19/104-17/1/4/36 від 13.02.2020 в діях велосипедиста ОСОБА_3 вбачається порушення п. 10.1 Правил дорожнього дулу України, яке з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку із настанням події ДТП, при цьому ОСОБА_3 своїми діями створила аварійну обстановку для водія ОСОБА_4 .

Крім того, при розгляді вказаної дорожньої ситуації слід приймати до уваги висновок Постанови Верховного суду України від 05.11.2015р. в справі № 5-218кс15, згідно якого «У випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їхніх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК, необхідно встановити причинний зв`язок між діями (порушення правій безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку. При цьому виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом». Враховуючи те, що велосипедист ОСОБА_3 своїми односторонніми діями створила аварійну ситуацію для водія ОСОБА_4 та змусила його приймати екстрені дії для запобігання настання ДТП, тому слід прийти до висновку що в діях водія ОСОБА_4 відсутній склад злочину, передбачений спи 286 КК України». Тобто, досудовим слідством було чітко встановлено, що саме односторонні (одноосібні) протиправні дії велосипедиста ОСОБА_3 у вигляді порушення положень Правил дорожнього руху України стали причиною виникнення вищевказаної ДТП та відповідно травмування згаданого велосипедиста. В цей же час, в діях водія ОСОБА_4 не було встановлено жодного порушення вимог ПДР України, які б знаходилися в причинному зв`язку з настанням пригоди. ТДВ СК «Альфа-Гарант» встановлено, що внаслідок ДТП за участю забезпеченого за полісом № АМ/5127598 транспортного засобу «Bajaj Boxer», реєстраційний № НОМЕР_1 загинула велосипедист ОСОБА_3 . Відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого передбачено ст. 27 Закону про ОСЦПВ.п. 27.3 ст. 27 Закону про ОСЦПВ визначено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) страховиком та порядок його виплати передбачено ст. 36 Закону про ОСЦПВ. п. 36.3 ст. 36 Закону про ОСЦПВ визначено, що .у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. З урахуванням наданих страховику документів було встановлено, що відповідальних осіб за завдання шкоди внаслідок вищевказаної ДТП є дві. а саме: водій транспортного засобу «Bajaj Boxer», реєстраційний № НОМЕР_1 ОСОБА_4 , як особа, дії якої хоча і не спричинили ДТП, однак в силу того, що він є особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, він є відповідальним за завдання шкоди внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки без вини; велосипедист ОСОБА_3 , в діях якої встановлено порушення вимог Правил дорожнього руху України, вина та причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками ДТП.

Згідно ч. 2 ст. 1193 Цивільного кодексу України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди. - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п. 36.1 ст. 36 Закону про ОСЦПВ, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

У порядку та строк визначені спеціальним Законом про ОСЦПВ, з боку ТДВ СК «Альфа-Гарант» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування моральної шкоди на користь позивачів наступним чином: загальний розмір відшкодування моральної шкоди встановлений п. 27.3 ст. 27 Закону про ОСЦПВ складає 50 076,00грн. / кількість осіб, які мають право претендувати на виплату страхового відшкодування моральної шкоди (2) / кількість осіб відповідальних за завдання шкоди (2) = розміру страхового відшкодування (12519,00 грн.)

Отже, з боку ТДВ СК «Альфа-Гарант» було здійснено виплату страхового відшкодування на користь позивачів із додержанням вимог Закону про ОСЦПВ у визначеному даним законом порядку та розмірі.

Крім того, в рамках кримінального провадження було встановлено, що ДТП відбулася внаслідок односторонніх (одноосібних) протиправних дій велосипедиста ОСОБА_3 у вигляді порушення положень Правил дорожнього руху України, вони (дії) стали причиною виникнення вищевказаної ДТП та відповідно травмування згаданого велосипедиста. Належним доказами підтверджено, що у даному випадку наявні дві особи - учасники дорожнього руху в розумінні п. 1.10 ПДР України, які є відповідальними за завдання шкоди: водій транспортного засобу «Bajaj Boxer», реєстраційний № НОМЕР_1 ОСОБА_4 , як особа, дії якої хоча і не спричинили ДТП, однак в силу того, що він є особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, він є відповідальним за завдання шкоди внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки без вини; велосипедист ОСОБА_3 , - особа в діях якої встановлено порушення вимог Правил дорожнього руху України, вина та причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками ДТП.

Крім того, виходячи з положень ст. 36 Закону про ОСЦПВ. страховик здійснює виплату страхового відшкодування у зв`язку із визнанням вимог заявника, при цьому Закон не обмежує право страховика визначати розмір страхового відшкодування в залежності від фактичних обставин випадку.

Закон не встановлює для страховика беззаперечного обов`язку здійснювати страхове відшкодування у розмірі заявленому заявником (потерпілим), отже у будь-якому випадку розмір страхового відшкодування оцінюється та розраховується страховиком самостійно з урахуванням обставин справи.

При цьому, при визначенні розміру страхового відшкодування, у даному випадку, не виключається наявність відповідальності у потерпілого (велосипедиста), як особи, яка є учасником дорожнього руху. Наголошують на тому, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» не є завдавачем шкоди позивачу, а предметом спору у цій справі є стягнення страхового відшкодування, а не відшкодування шкоди (збитків), про що свідчить, зокрема, прохальна частина позовної заяви, характер спірних правовідносин, а також предмет позову в цілому.

Відповіді на відзив ні позивачами, ні їх представником до суду не подавались.

Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступних висновків.

Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 19 серпня 2019 року приблизно об 11 годині 45 хвилин в світлий час доби водій ОСОБА_5 , керуючи мотоциклом BAJAJ BOXER ВМ 150Х реєстраційний номер НОМЕР_1 , слідував по проїзній частині дороги по вул. Вокзальна з боку вул. Святогеоргіївська в напрямку вул. Пісочна в Металургійному районі м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

В цей час поблизу будинку №57 вказаної вулиці, попереду по ходу руху мотоцикла BAJAJ BOXER ВМ 150Х реєстраційний номер НОМЕР_1 , в попутному до нього напрямку, по проїзній частині вул. Вокзальна біля її правого краю, з меншою ніж у мотоцикла швидкістю, рухався велосипед FRAMEWORK під керуванням велосипедиста ОСОБА_3 , при цьому водій ОСОБА_4 рухався дотримуючись безпечного інтервалу між мотоциклом і велосипедом. Під час подальшого наближення мотоциклу BAJAJ BOXER ВМ 150Х реєстраційний номер НОМЕР_1 , велосипедист ОСОБА_3 в безпосередній близькості перед ним, раптово, без видимої причини, різко повернула ліворуч та почала рух в напрямку смуги рух мотоцикла, чим порушила правила безпеки дорожнього руху а есте вимоги п.п. 1.5., 6.7., 2.3. б), д), 10.1. та 10.3. Правил дорожнього руху України.

В результаті сукупності порушень вказаних правил безпеки дорожнього руху, велосипедист ОСОБА_3 на велосипеді FRAMEWORK на проїзній частині вул. Вокзальна, навпроти буд. 57 вказаної вулиці в Металургійному районі м. Кривий Ріг виїхала на смугу руху мотоцикла BAJAJ BOXER ВМ 150Х реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 , внаслідок чого вказаний мотоцикл наїхав на велосипед та ОСОБА_3 була травмована.

Згідно висновку автотехнічної експертизи № 19/104-17/1/4/36 від 13.02.2020 в діях велосипедиста ОСОБА_3 вбачається порушення п. 10.1 Правил дорожнього дулу України, яке з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку із настанням події ДТП, при цьому ОСОБА_3 своїми діями створила аварійну обстановку для водія ОСОБА_4 .

Крім того, при розгляді вказаної дорожньої ситуації слід приймати до уваги висновок Постанови Верховного суду України від 05.11.2015р. в справі № 5-218кс15, згідно якого «У випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їхніх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК, необхідно встановити причинний зв`язок між діями (порушення правій безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку. При цьому виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом (а.с.7-8).

Станом на дату настання дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність водія ОСОБА_4 за спричинену шкоду майну здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АМ/5127598), який діяв на момент настання ДТП станом на 19.08.2019р. (а.с.12).

За фактом настання даної дорожньо-транспортної пригоди 19.08.2019р., 19.08.2020р. були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001511, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та розпочате досудове розслідування.

Постановою ст. слідчого відділу Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області Звьоздкіна С.О. від 29.05.2020р., кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001511від 19.08.2020р. закрито, у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_4 складу злочину кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.7-8).

Як вбачається за змісту постанови про закриття кримінального провадження, згідно висновку судово-медичної експертизи №1511 від 16.09.2019 в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 були спричинені наступні тілесні ушкодження: синці навколо очей, на тильній поверхні правої кисті в проекції п`ястно-фалангового суглобу синець на тлі якого садно, в проекції правого ліктьового суглобу з переходом на зовнішню поверхню нижньої третини плеча група саден, по розгинальній поверхні лівого передпліччя в середній третині синець, в проекції лівого ліктьового суглобу синець, по передній поверхні верхньої третини правої гомілки синець, у нижній третині правої гомілки по передньо- внутрішній поверхні синець, по передньо-внутрішній поверхні лівої гомілки у середній третині синець; крововилив в тімя`но-потиличній ділянці м`яких покривів голови, крововилив в правий скроневий м`яз; лінійний перелом тім`яної кістки праворуч з переходом на піраміду скроневої кістки праворуч, далі лінія перелому продовжується на клиноподібну кістку, переломом спинки турецького сідла та затухає на піраміді лівої скроневої кістки; крововилив під твердою мозковою оболонкою обох півкуль головного мозку; крововиливи під м`якими мозковими оболонками обох півкуль головного мозку, крововиливи в навколо ниркову клітковину, в жирову клітковину навколо селезінки, розрив капсули селезінки з крововиливами, переломи 2-6 ребер праворуч та ліваоруч по білягрудним лініям без крововиливів. Причиною смерті ОСОБА_3 є закрита черепно-мозкова травма, яка ускладнилася набряком головного мозку.

Згідно висновку автотехнічної експертизи №19/104-17/1/4/36 від 13.02.2020 в діях велосипедиста ОСОБА_3 вбачається порушення п.10.1. Правил дорожнього руху України, яке з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку із настанням події ДТГІ, при цьому ОСОБА_3 своїми діями створила аварійну обстановку для водія ОСОБА_4 (а.с.7-8).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 23.08.2019р. Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, ОСОБА_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг, Дніпропетровській області (а.с.11).

Відповідно до положень статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно норм частини 2 статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Статтею 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно із статтею 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За статтею 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Крім того, відповідно до положень статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до положень п.22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Разом з тим, вказаний закон передбачає спеціальну норму, яка врегульовує порядок відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю особи.

Відповідно до положень статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» мінімальна заробітна плата у 2019 році у місячному розмір з 1 січня - 4173 гривень.

Як встановлено з наданих суду доказів та не оспорювалося відповідачем, особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю ОСОБА_7 є: позивачі у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

Загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 50076,00грн. (4173грн. х 12м.з.п.), а частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування дорівнює 12519,00грн. (50076,00грн. / 2 особи).

Так, матеріалами справи було підтверджено, що 19.08.2019 р. приблизно о 11 годині 45 хвилин в Металургійному районі м. Кривого Рогу на проїзній частині вул. Вокзальна відбувся наїзд мотоциклу BAJAJ BOXER ВМ 1 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на велосипед FRAMEWORK, чорного кольору, під керуванням велосипедистки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок чого ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді субарахноїдального крововиливу та забою мозку, госпіталізована до нейрохірургічного відділення КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2». ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок виказаної ДТП велосипедистка ОСОБА_7 від отриманих травм померла.

З постанови ст. слідчого відділу Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області Звьоздкіна С.О. про закриття кримінального провадження від 29.05.2020р. вбачається, що безпосередньою причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стало порушення пішоходом ОСОБА_7 вимог п.10.1 ПДР України, при цьому дані порушення знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками а саме ОСОБА_7 своїми діями створила аварійну обстановку для водія ОСОБА_4 ..

Крім того, при розгляді вказаної дорожньої ситуації слід приймати до уваги висновок Постанови Верховного суду України від 05.11.2015р. в справі № 5-218кс15, згідно якого «У випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їхніх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами статті 286 КК, необхідно встановити причинний зв`язок між діями (порушення правій безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку. При цьому виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом».

Вказаний випадок підпадає під дію закону та є страховим випадком й оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки Bajaj Boxer», реєстраційний № НОМЕР_1 - ОСОБА_4 була застрахована, то позивачі правомірно звернулися із позовом до відповідача - ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Так, відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України).

Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид).

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 1193 ЦК України).

Згідно з частиною четвертою статті 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.

Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з частиною другою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Системний аналіз й тлумачення зазначених норм права вказує про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, спричиненою смертю потерпілої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, із його володільця, незалежно від його вини.

Дана позиція відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладених у постановах від 18.10.2019р. у справі № 352/342/17 (провадження № 61-40790св18), від 27.01.2021р. у справі № 607/15258/19 (провадження № 61-4431св20), від 21.07.2021р. у справі № 166/1292/20-ц (провадження № 61-7385св21).

Слід також зауважити, що положення статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлюють виключно розмір грошового відшкодування, в той час, як загальна норма статті 1193 ЦК України, передбачає ще й випадки, зокрема, за яких можливе зменшення грошового відшкодування, а тому вказані норми закону підлягають до комплексного застосування.

З урахуванням викладеного, вимога позивачів про відшкодування моральної шкоди у розмірі 12 519,00грн. підлягає задоволенню.

Згідно положень статті 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до вимог частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди - 12 519 грн.00коп., пеня за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування - 157 грн.43 коп., три відсотки річних за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування 27 грн.78 коп., а всього 12 704 грн.21 коп. Н користь ОСОБА_2 підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди - 12 519 грн.00коп., пеня за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування - 17 грн.49 коп., три відсотки річних за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування 03 грн.09 коп., а всього 12539 грн.58 коп.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частиною другою статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною третьою вказаної статті ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Вирішуючи питання щодо стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що наявні у матеріалах докази, не дають позивачам підставу для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу.

Крім цього, суд вважає, що понесені судові стороною позивача витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними та необґрунтованими, а детальний опис витрат на правничу допомогу не узгоджується із фактично наданою правовою допомогою. На підтвердження цього зазначає, що предмет спору у даній справі є нескладним, оскільки юридичні підстави позову ґрунтуються на прямій нормі статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а обґрунтування позову не потребував альтернативних варіантів виходячи з факту загибелі потерпілого в ДТП, причиною якого було порушення ним вимог ПДР України. Доведення цих фактичних обставин, не обумовило вжиття адвокатом професійних дій, спрямованих на отримання та збирання доказів, оскільки всі документи (докази), на яких ґрунтуються позовні вимоги були отримані позивачами та надавались відповідачу разом із заявою про виплату страхового відшкодування. Має місце штучне завищення розміру витрат на правничу допомогу, оскільки позовні вимоги двох позивачів за своїм змістом є ідентичними, мають єдине обґрунтування фактичних та юридичних підстав позову. Таким чином, доведення позовних вимог не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Пошук релевантної судової практики та розробка правової позиції в такій категорії справ не має ніякого змісту, а тому такий вид роботи не є необхідним. З урахуванням вищевикладеного, сума в розмірі 7500,00грн. для кожного із двох позивачів є завищеною та необґрунтованою документально.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною (постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі 755/9215/15-ц).

Крім того, доказом сплати будь яких витрат на правову (правничу) допомогу є квитанція, як має відповідати вимогам «Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» затвердженою постановою НБУ №22 від 21.01.2004 року, а саме пунктом 3.8. передбачено: реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що визначені в реквізиті платіжного доручення «призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.. Так, позивачами до позовної заяви не долучено жодної квитанції яка б підтверджувала сплату Позивачами суми зазначеної в позовній заяві та не надано розрахунків та пояснень формування зазначеної суми. Згідно наданих позивачами Довіреностей від 15.01.2021 р. та 28.07.2021р. про надання їм правової допомоги ТОВ «ЦЕНТР АВТОВИПЛАТ «ПОЛІС» не встановлено, що позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 кожному окремо надано послуг на суму 7500,00грн. із повним переліком проведених та отриманих робіт, підтвердження щодо їх сплату.

Аналогічна позиція ДФС України та Мінфіну України де податковий орган підтверджує, що факт отримання послуг має бути підтверджений видатковою накладною постачальника або актом приймання-передачі виконаних робіт (послуг). (Лист ДФС від 28.09.2015 № 9062/Б/99-99-17-02-02-14; листи Мінфіну України від 27.11.2006р. №31-34000-20-23/25136, від 09.07.2007р. №31-34000-20/23-4579/480 та від 30.05.2011р. №31-08410-07-27/13794). Склад та розміри витрат, пов`язаних оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Отже, підсумовуючи вище зазначене а саме: відсутність будь-яких розрахунків виконаних робіт адвокатом саме на суму 7500 грн., відсутність в договорі про надання послуг суми зазначеної в позові, виходячи з чого незрозуміло як саме, на підставі чого та ким була сформована сума в 7 500 грн. Крім того, в матеріалах справи міститься попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат,які позивачі понесли і які очікують понести у зв`язку із розглядом справи, які є ідентичними один одному. Крім того,одним з пунктів надання послуг є участь представника в одному судовому засіданні - 2500грн., проте як вбачається з ухвали про відкриття провадження у справи від 20.01.2022року, суддею вирішено проводити розгляд справи без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотань будь-якої зі сторін про інше. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, учасниками справи не подавались. Дана категорія справи згідно ст.ст. 19, 274 ЦПК України

Як вбачається із матеріалів справи позивачами не долучено жодного письмового доказу щодо понесених ними витрат на правничу допомогу та перераховано на платіжну картку саме цієї суми а не будь якої іншої. А отже, суд доходить висновку, що позивачами не підтверджено документально понесених ними витрат, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Позивачі в силу п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, а тому з огляду на часткове задоволення позову, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в загальному розмірі 908грн.00коп.

Згідно ч.ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Виходячи із викладеного, керуючись ст.ст. 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, Печерський район, бульвар Лесі Українки, будинок 26) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) 12 519 (дванадцять тисяч п`ятсот дев`ятнадцять) гривень 00 копійок моральної шкоди, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 157 (сто п`ятдесят сім) гривень 43 копійки, три відсотки річних у розмірі 27 (двадцять сім) гривень 78 копійок, а всього разом - 12 704 (дванадцять тисяч сімсот чотири ) грн.. 21 коп.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, Печерський район, бульвар Лесі Українки, будинок 26) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 12 519 (дванадцять тисяч п`ятсот дев`ятнадцять) гривень 00 копійок моральної шкоди, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 17 (сімнадцять) гривень 49 копійок, три відсотки річних у розмірі 03 (три) гривні 09 копійок, а всього разом - 12 539 (дванадцять тисяч п`ятсот тридцять дев`ять) гривень 58 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Альфа-Гарант» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, Печерський район ,бульвар Лесі Українки, будинок 26) на користь держави судовий збір у розмірі 908грн.00коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: Н. А. Літвіненко