Справа № 697/2533/21
Провадження № 2/697/288/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2022 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Колісник Л.О.

за участю секретаря судового засідання Десятник О.А.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Канів Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,- ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06.09.2020 о 10 год. 15 хв. в м. Каневі по вул. Енергетиків, 4 ОСОБА_2 керував автомобілем OPEL COMBO, д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не впевнився в безпечності та рухаючись заднім ходом здійснив наїзд на автомобіль HYUNDAI SANTAFE, д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. У зазначеній ДТП транспортний засіб HYUNDAI SANTAFE, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, отримав механічні пошкодження правої частини автомобіля. Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 07.10.2020 в адміністративній справі № 697/1760/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. Вказана постанова суду набрала законної сили 18.10.2020. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія транспортного засобу OPEL COMBO, д.н.з. НОМЕР_1 на момент вчинення ДТП була забезпечена Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/6602480 від 10.10.2019 у ПАТ «СК «Оранта». За заявою ОСОБА_3 про здійснення страхового відшкодування ПАТ «СК «Оранта» здійснило часткове відшкодування завданої шкоди та 27.10.2020 перерахувало на рахунок потерпілої ОСОБА_3 14868,10 грн. Фактична вартість відновлювального ремонту належного ОСОБА_3 транспортного засобу склала 51125,00 грн. Оскільки виплаченого ПАТ «СК «Оранта» сума страхової виплати у розмірі 14868,10 грн. є недостатньо для покриття завданої ОСОБА_3 матеріальної шкоди, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою має бути сплачена безпосередньо винною особою ОСОБА_2 , що складає 36256,90 грн. (51125,00 14868,10 = 36256,90 грн.). 02.09.2021 позивачем було направлено на адресу відповідача пропозицію про врегулювання майнового спору в досудовому порядку, однак лист був повернутий у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 36256,90 грн., судовий збір в сумі 908,00 грн. та витрати по оплаті послуг адвоката в сумі 5707,00 грн.

Позивач в судове засідання не з`явилася, просила розглядати справу без її участі, свої інтереси уповноважила представляти адвоката Мосійчука В.М.

Представник позивача адвокат Мосійчук В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що в заяві про перегляд заочного рішення відповідач посилається на відсутність експертизи у справі, проте проведення експертизи у цьому випадку не є обов`язковою. Відповідач не заперечує обставини вчинення ним ДТП. Страхове відшкодування здійснюється з урахуванням фізичного зносу майна, проте неможливо знайти деталі з таким же фізичним зносом. Страховою компанією під час огляду не було враховано, що під час виконання ремонту необхідно виконати і іншу роботу, без якої неможливо провести ремонт повністю. Позивач не була згодна з визначеною сумою відновлювального ремонту. Якщо страхового відшкодування для відшкодування збитків не вистачає, різницю сплачує винна сторона. Також повинні бути відшкодовані реальні збитки. Докази позивач надав. Відповідач не надав доказів, що була витрачена інша сума. Таким чином відповідач намагається уникнути цивільної відповідальності.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що передбачена методика про проведення товарознавчої експертизи транспортних засобів. Страховик зобов`язаний вести облік цін на оригінальні нові деталі за даними постачальників та виробників. Ціни на відновлювальні роботи визначаються по офіційному та гаражному СТО. У документах, наданих позивачем на підтвердження витрат ціни відрізняються від тих, які визначені у страховому акті. Автомобіль ремонтувався не на офіційному СТО, а у ФОП. Заміну деталей можна було здійснити різними способами, а нові оригінальні деталі можна було купити за меншу ціну та вкластися у суму страхового відшкодування, яку визначила страхова компанія, і з якою погодилися сторони. Позивач, маючи змогу відремонтувати автомобіль на оригінальному СТО значно дешевше, відремонтував його у ФОП. Це є спробою заволодіти коштами шахрайським шляхом та отримати додаткову вигоду, оскільки відсутній сенс купувати деталі за ціною, дорожчою за ринкові ціни. Документи, надані позивачем є недійсними. Доказів, які б вказували, що такий ремонт із застосуванням нових деталей дійсно проводився, позивачем не надано. Просить суд надати правову оцінку діям позивача та представника позивача за ст. 190 КК України, попередивши вчинення цього правопорушення.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 06.09.2020 о 10 год. 15 хв. в м. Канів по вул. Енергетиків, 4 керував автомобілем OPEL COMBO, д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не впевнився в безпечності та рухаючись заднім ходом здійснив наїзд на автомобіль HYUNDAI SANTAFE, д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Вина відповідача ОСОБА_2 в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 07.10.2020 та накладено штраф (а.с.14). Постанова набрала законної сили 27.10.2020.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія транспортного засобу OPEL COMBO, д.н.з. НОМЕР_1 на момент вчинення ДТП була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/6602480 від 10.10.2019 у ПАТ «СК «Оранта».

Під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія ОСОБА_2 , транспортний засіб автомобіля марки HYUNDAI SANTAFE, д.н.з. НОМЕР_2 ., отримав механічні пошкодження.

ОСОБА_3 є власником автомобіля марки HYUNDAI SANTAFE, д.н.з. НОМЕР_2 ., що підтверджуються копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Вказані вище обставини також визнаються сторонами.

Згідно з розрахунком страхового відшкодування від 06.10.2020 складеного ПАТ «СК «Оранта», сума страхового відшкодування для відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля марки HYUNDAI SANTAFE, д.н.з. НОМЕР_2 ., з урахуванням коєфіцієнта фізичного зносу деталей, що замінюються, складає 14868,11 грн.

Фактична вартість відновлювального ремонту належного ОСОБА_3 транспортного засобу склала 51125,00 грн., що підтверджується актом здачі-приймання автомобіля від 10-18.03.2021, рахунком-фактурою № 44 від 10.03.2021, актом виконаних робіт від 17.03.2021, рахунком № 15 від 29.01.2021, квитанцією про оплату 16200,00 грн. від 29.01.2021, видатковою накладною № 11 від 02.02.2021 та товарним чеком № 44 від 17.03.2021 про оплату ОСОБА_3 вартості відновлювального ремонту в розмірі 34926,00 грн.

02.09.2021 позивачем було направлено на адресу відповідача пропозицію про врегулювання майнового спору в досудовому порядку, однак лист був повернутий у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

До цих правовідносин підлягають застосуванню правові норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України), Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала.

Згідно з чч. 1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»).

Згідно п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п. 4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Пунктом 16 Постанови передбачено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 1192 ЦК України - з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 15.10.2020 № 755/7666/19.

Як встановлено в судовому засіданні на підставі наданих позивачем доказів, а саме, рахунка-фактури № 44 від 10.03.2021, акта виконаних робіт від 17.03.2021, рахунка № 15 від 29.01.2021, квитанції від 29.01.2021, видаткової накладної №11 від 02.02.2021, для відновлювального ремонту використовувалися нові деталі. Факт встановлення на автомобіль позивача нових деталей в судовому засіданні не спростований.

Доводи відповідача про завищеність вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача та підробку документів, суд вважає неспроможними, оскільки у встановлений законом строк відповідач не подав докази на спростування вартості фактично понесених витрат позивача, ніхто зі сторін не заявив клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи, тому суд вирішує спір на підставі наявних у справі доказів. Подані позивачем докази не викликають сумнівів у їх належності та допустимості.

Також суд не вбачає підстав для винесення окремої ухвали суду за заявою відповідача, оскільки обставини, передбачені ст. 262 ЦПК України, в судовому засіданні встановлені не були.

Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що ДТП відбулось з вини відповідача ОСОБА_2 , який на правовій підставі керував транспортним засобом, та між його діями та наслідками, що настали є безпосередній причинний зв`язок, що встановлено постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 07.10.2020, то сума відшкодування має бути стягнута саме з нього в розмірі завданої позивачу матеріальної шкоди, за відрахуванням суми сплаченої страховою компанією, тобто стягненню підлягає 36256,90 грн. (51125,00 грн. 14868,10 грн.).

Судові витрати підлягають розподілу згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Відповідно ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом встановлено, що 07.12.2021 між адвокатом Мосійчуком В.М. та Калашник Ю.О. було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги, в додатку до якого зазначено обсяг та форми надання правової допомоги та визначено розмір гонорару. У зв`язку із задоволенням позовних вимог необхідно стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу, розмір яких сторони не оспорюють.

Також позивачем при поданні позову сплачено судовий збір за подачу позовної заяви в сумі 908,00 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам.

Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, з відповідача на користь позивача підлягають також витрати на сплату судового збору в сумі 908,00 грн. Керуючись ст.ст. 258, ч.6 ст.259, 264, 265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , матеріальну шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 36256,90 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , витрати на правову допомогу в розмірі 5140,00 грн. та витрати на сплату судового збору в розмірі 908,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05.07.2022.

Головуючий Л . О . Колісник