РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2022 рокумісто Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Мигаль Г.П.,

при секретарі судового засідання Титикайло І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, покликаються на те, що є власником квартири АДРЕСА_1 . 17.05.2018 виявила, що її квартиру заливає гарячою водою зверху. Вважає, що залиття її квартири відбулось саме з вини відповідачів.Розмір заподіяної шкоди встановлено висновком експерта №6348 від 16.03.2020 та складають суму в розмірі 17 580,00 грн. За проведення експертизи позивачем проведено оплату в сумі 3768,00 грн. Крім того, вказує, що залиттям квартири позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, яких вона зазнала, у зв`язку із пошкодженням її майна, відчуттям дискомфорту, порушення звичного способу життя, необхідністю докладання додаткових зусиль для його нормалізації, яку позивач оцінює в сумі 10 000,00 грн.

Відтак, звертаючись з позовом, просить суд:

-стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 збитки, завдані в результаті залиття її квартири в розмірі 17 580,00 грн.;

-стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн. моральної шкоди;

-стягнути з відповідачів витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 3768,00 грн. та судовий збір в сумі 878,80 грн.

Ухвалою суду від 26.08.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 136.10.2020 залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 .

27 листопада 2020 рокупредставником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Кульчицьким О.С. подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого сторона відповідача позов заперечує повністю. Зазначає, що долучені позивачем докази, зокрема акт обстеження від 17.05.2018, фото фіксація квартири станом на 17.05.2018 та фотографії є неналежними та недопустимими. Причиною залиття квартири не були дії відповідача. Оскільки позивач не подала до суду належних доказів, за якими можливо встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданою шкодою, просив відмовити у задоволенні позову. Вимогу про відшкодування моральної шкоди також вважає необґрунтованою.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, з мотивів, наведених у позовній заяві. У подальшому, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_1 заперечив позовні вимоги, з підстав наведених у відзиві.

В судове засідання 04.07.2022 відповідач та її представник повторно не з`явились, про дату судового засідання повідомлені належним чином. Неодноразово подавали клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам в повній мірі реалізувати свої процесуальні права, дослідження наявних у справі доказів за участі сторін в судовому засіданні, суд вважає, що наявних у справі доказів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, а тому дійшов переконання про наявність законних підстав для вирішення спору по суті. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні відповідача, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Неявка (в даному випадку неодноразова) учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що стверджується копією договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельник О.Є. 27.12.2001

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири АДРЕСА_2 , є відповідач ОСОБА_2 .

Крім цього, у вказаній квартирі проживає ОСОБА_3 якає донькою відповідача ОСОБА_2 .

Квартира відповідача знаходиться поверхом вище квартири позивача.

17.05.2018 відбулось затоплення квартири АДРЕСА_1 .

17.05.2018 комісією ЛКП «Сокільницьке» у складі головного інженера Сороки Д.Д., майстра ОСОБА_5 , слюсаря сантехніка ОСОБА_6 було проведено обстеження квартири позивача. Згідно з актом огляду, залиття відбулось внаслідок халатного відношення сантехнічних приладів власником квартири АДРЕСА_3 , що знаходиться поверхом вище, і що стало причиною залиття квартири АДРЕСА_4 , а саме: кухні, коридору, санвузла, ванної кімнати, дві житлові кімнати. Власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_2 , фактично у квартирі проживає ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №6348 від 16.03.2020. вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_1 , спричиненого залиттям з квартири АДРЕСА_3 , що поверхом вище цього ж будинку, для приведення її технічного стану в попередній стан становить 17 580,00 грн.

Встановлені актом пошкодження підтверджуються також наданими позивачем фотоматеріалами.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що 17.05.2018 подзвонила сусідка ОСОБА_1 і сказала, що її квартиру затоплює. Знає, що цій квартирі жила ОСОБА_8 . Вся квартира позивача була залита водою, вода текла аж по сходовій клітці. Квартира відповідачів була закрита, двері ніхто не відчиняв, тому акт огляду щодо залиття квартири підписали без відповідача.

Як видно з досліджених судом письмових доказів, наданих позивачем в ході розгляду справи на підтвердження заявлених позовних вимог, такі отримані у порядку встановленому Законом, стосуються безпосередньо обставин справи та підтверджують покликання позивача на існуючі обставини справи, а відтак беруться судом до уваги, як належні та допустимі докази в процесі доказування.

Також, суд знаходить покази свідка такими, що повністю узгоджуються між собою та іншими доказами по справі, та містять інформацію щодо предмету доказування у справі, а тому є належними доказами по справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, що завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Вказані положення унормовують загальні підстави для відшкодування в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. При цьому в деліктних правовідносинах на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Таке тлумачення зазначених норм закону відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 12 березня 2018 року у справі №668/10548/15-ц.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно зі ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відтак, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Суд вважає, що подані позивачем докази свідчать про те, що залиття квартири позивача є виною саме відповідачів. Наведені докази у своїй сукупності спростовують твердження відповідачів щодо безпідставності заявлених позовних вимог. Відповідачі жодних доказів на спростування аргументів позивача не подали.

Враховуючи те, що позивач надала беззаперечні докази завдання їй шкоди внаслідок дій відповідачів, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями та завданням шкоди, а відповідачі не надали достатніх доказів на спростування своєї вини у завданні збитків, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення збитків в розмірі, визначеному експертним дослідженням 17580,00 грн.

Крім цього, статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, а також внаслідок ушкодження здоров`я.

Відповідно до ч. 3 цієї ж статті, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконним діями або бездіяльністю інших осіб». Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд вважає, що окрім матеріальної шкоди позивачу була завдана і моральна шкода, яка виразилась душевних стражданнях та переживаннях внаслідок пошкодження її майна, незручностей, пов`язаних з необхідністю проведення ремонту квартири, що вимагають від позивача додаткових зусиль для захисту свого права та відновлення пошкодженого житла, порушення звичайного способу життя позивача.

При цьому, визначений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн. суд вважає надмірним, таким, що не відповідає тяжкості та характеру правопорушення, глибині душевних страждань позивача, а також принципам розумності і справедливості. З урахуванням зазначених вище обставин, засад розумності та справедливості, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 5 000 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів як винних осіб, на користь позивача.

Понесені позивачем судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи та оплатою судового збору, відповідно до норм ст. 141 ЦПК, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог (22580,00 грн./27580,00грн.х3768,00 грн.=3084,90 грн. (22580,00 грн./27580,00 грн.х878,80 грн. =719,49 грн.).

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 17 580 гривень 00 копійок.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 3084 гривень 00 копійок, з кожного в рівних частинах.

Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 719 гривень 49 копійок, з кожного в рівних частинах.

У решті вимог позовної заяви відмовити.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 .

ОСОБА_9 , адреса: АДРЕСА_6 .

ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_6 .

Повне рішення складено 04 липня 2022 року.

Головуючий суддя Мигаль Г.П.