ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 липня 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/10521/21

Головуючий у першій інстанції Маринченко О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/428/22

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 грудня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором № 1669132 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту від 20 грудня 2019 року у сумі 5 544 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2 270 грн.

У мотивування заявлених вимог зазначало, що 20 грудня 2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено електронний договір № 1669132 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, за умовами якого надано відповідачу кошти в розмірі 3 600 грн, які він зобов`язувався повернути та сплатити проценти за користування позикою. Обов`язку щодо повернення коштів у строк та на умовах, встановлених у договорі, відповідач не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 5 544 грн, яка складається з: 3 600 грн заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 1 944 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитними коштами строком за 30 днів (нарахування процентів здійснено відповідно до п. 1.3.2., 3.4 укладеного договору).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 грудня 2021 року позов ТОВ «Авентус Україна» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авентус Україна» заборгованість за договором у сумі 5 544 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Авентус Україна» 2 270 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Авентус Україна» відмовити в повному обсязі, стягнути з позивача понесені судові витрати.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що договір № 1669132 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту від 20 грудня 2019 року з ТОВ «Авентус Україна» відповідач не укладав і жодних доказів перерахування йому коштів матеріали справи не містять.

Скаржник вважає, що інформація ТОВ ФК «Вей Фор Пей», викладена у листі № 5138-ВП від 02 вересня 2021 року, про перерахування 20 грудня 2019 року за дорученням ТОВ «Авентус Україна» платежу на суму 3 600 грн не підтверджує перерахування коштів відповідачу, оскільки такий переказ не персоніфікований, відсутні відомості про реквізити договору, в межах якого здійснено платіж, та відповідно відсутня інформація про адресата направлення коштів у сумі 3 600 грн.

У наданому відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Авентус Україна», вважаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Доводи відзиву зводяться до того, що 20 грудня 2019 року договір підписано ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором, про що зазначено в розділі Кредитного договору «Реквізити та підписи сторін» підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 20 грудня 2019 року 19:56:06. Підписавши наведений договір, відповідно до ст. 3, 627 ЦК України ОСОБА_1 добровільно погодився на його умови та взяв на себе відповідні зобов`язання. Переказ коштів відповідачу здійснено 20 грудня 2019 року шляхом перерахування на банківську картку клієнта MasterCard № НОМЕР_1 , відкриту в АТ «Ощадбанк», яку відповідач особисто вказав при заповненні заявки на отримання кредиту.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Авентус Україна», суд першої інстанції виходив з того, що 20 грудня 2019 року між сторонами укладено договір № 1669132 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, який підписано відповідачем з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора і відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі, однак ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконував, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 5 544 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що 20 грудня 2019 року ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали договір № 1669132 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту. Договір підписано ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором 20 грудня 2019 року о 19:59:06 (а.с. 7-8).

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. указаного договору, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в сумі 3 600 грн на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором.

Відповідно до п 1.3. указаного договору, сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: 1.3.1. знижена процентна становить 1,71% від суми позики за кожен день користування позикою (624,15% річних) у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.2 цього договору; 1.3.2. стандартна процентна ставка становить 1,80% від суми позики за кожний день користування позикою (657,00% річних) у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.2 цього договору, якщо не виконанні умови для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування позикою відповідно до п. 1.8 цього договору. Стандартна процентна ставка застосовується згідно з пунктами 1.8., 3.4 цього договору.

За пунктом 1.6. указаного договору, позика надається шляхом перерахування товариством грошових коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної позичальником в Особистому кабінеті позичальника.

Згідно із графіком платежів, який є додатком № 1 до договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1669132 від 20 грудня 2019 року, сума позики становить 3 600 грн, нарахованих процентів 1 846,80 грн, а разом до сплати 5 446,80 грн. Графік платежів підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора 20 грудня 2019 року о 19:59:06 (а.с. 9).

20 квітня 2017 року ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» та ТОВ «Авентус Україна» уклали договір про організацію переказу коштів № ВП -200417-1 (а.с. 60-63).

Згідно з повідомленням ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» № 5138-ВП від 02 вересня 2021 року, дане товариство надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Між підприємствами ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» та ТОВ «Авентус Україна» укладено угоду на переказ коштів № ВП - 200417-1 від 20 квітня 2017 року. Відповідно до договору ВП -200417-1 від 20 квітня 2017 року здійснено за дорученням ТОВ «Авентус Україна» наступні успішні перекази коштів на картки клієнтів: 20 грудня 2019 року на суму 3 600 грн, маска картки НОМЕР_2 , код авторизації 360360, номер транзакції в системі WayForPay - creditplus 4543209 (а.с. 21).

Як вбачається з Картки обліку Договору № 1669132 від 20 грудня 2019 року позичальника ОСОБА_1 , загальна заборгованість становить 5 544 грн, з яких: 3 600 грн заборгованість за основним боргом, 1 944 заборгованість за процентами (а.с. 18-20).

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції вірно встановив, що 20 грудня 2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 1669132 в електронній формі шляхом надсилання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію», за яким позивач перерахував кошти через платіжного провайдера ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на банківську картку відповідача, відкриту в АТ «Ощадбанк», яку ОСОБА_1 указав при заповненні заявки на отримання кредиту (а.с. 21, 56-58).

У договорі сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми позики, строку позики, сплати відсотків за користування позикою, розмір і тип процентної ставки.

20 грудня 2019 року 19:59:06 ОСОБА_1 підписав одноразовим ідентифікатором Графік платежів, який є додатком № 1 до договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1669132, у якому викладено інформацію про дату повернення позики, сплати нарахованих процентів та реквізитів для оплати. Зазначене у сукупності спростовує доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 договір № 1669132 про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту з ТОВ «Авентус Україна» не укладав.

Доводи ОСОБА_1 , наведені в обґрунтування апеляційної скарги, щодо відсутності в матеріали справи доказів перерахування коштів за договором відхиляються, як безпідставні, і спростовуються наступним.

Відповідно до п. 1.6. договору № 1669132, укладеного 20 грудня 2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , позика надається шляхом перерахування товариством грошових коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної позичальником в особистому кабінеті позичальника.

За інформацією ТОВ ФК «Вей Фор Пей», викладеною у листі № 5138-ВП від 02 вересня 2021 року, ТОВ ФК «Вей Фор Пей» за дорученням ТОВ «Авентус Україна» здійснило 20 грудня 2019 року переказ коштів на суму 3 600 грн, маска картки НОМЕР_2 , код авторизації 360360, номер транзакції в системі WayForPay - creditplus 4543209 (а.с. 21).

На виконання вимог ухвали Чернігівського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року, АТ «Ощадбанк» надало виписку за операціями по картковому рахунку НОМЕР_3 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 , до якого випущена банківська картка MasterCard № НОМЕР_4 за період з 01 грудня 2019 року по 01 січня 2020 року (а.с. 150-168, 172-183).

Випискою по рахунку НОМЕР_3 , відкритою на ім`я ОСОБА_1 , підтверджується зарахування 20 грудня 2019 року переказу на суму 3 600 грн. Отже, колегія суддів приходить до переконання, що перерахування відповідачу коштів у сумі 3 600 грн на виконання вимог договору № 1669132 від 20 грудня 2019 року підтверджується належними та допустимими доказами.

Колегія суддів відхиляє, як доказ, при вирішення даного спору довідку АТ «Ощадбанк» № 36 від 31 грудня 2021 року, додану відповідачем до апеляційної скарги, оскільки вона містить інформацію виключно про зарахування коштів від ТОВ «Авентус Україна» на поточні рахунки відповідача, відкриті в АТ «Ощадбанк». У справі встановлено, що перерахування коштів на виконання умов договору здійснено позивачем через платіжного провайдера ТОВ ФК «Вей Фор Пей» на картковий рахунок відповідача, зокрема, банківську картку MasterCard № НОМЕР_4 , відкриту в АТ «Ощадбанк».

Не підтверджує доводи апеляційної скарги і приєднана ОСОБА_1 виписка по картковому рахунку НОМЕР_3 , оскільки відповідачем надано лише витяг з неї на 3 сторінки, у той час як виписка складається із 43 сторінок.

Виходячи з наведеного вище, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, належним чином оцінивши надані сторонами докази та встановивши, що 20 грудня 2019 року ОСОБА_1 підписав за допомогою одноразового ідентифікатора договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 1669132, але своєчасно не виконав грошове зобов`язання, не сплатив заборгованість за укладеним договором, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 5 544 грн.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 .

Ураховуючи наведені обставини в сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 грудня 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча Н.В. Шитченко

Судді Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова