Справа № 450/676/21 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/2043/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

Секретар Савчук Г.В.

З участю: представника позивача адвоката Сеньківа А.Р., відповідача ОСОБА_1 та його представника адвоката Шама М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу № 450/676/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач є власником вищезазначеного житлового будинку. Зазначає, що у житловому будинку зареєстрований відповідач, який не проживає у ньому тривалий час. Фактичне його місце проживання знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . , який належить на праві власності дружині відповідача ОСОБА_3 , однак він побудований та зданий в експлуатацію під час перебування вказаних осіб у шлюбі, у зв`язку з чим такий належить їм на праві спільної сумісної власності. Стверджує, що наявність реєстрації відповідача у будинку позбавляє його права на вільне розпорядження та користування будинком. Зазначив, що відповідач є його батьком, однак у зв`язку з конфліктом між ними втрачені відносини батька та сина. На неодноразові прохання знятися з реєстрації відповідач реагує агресивно. Відтак, вважає, що відповідач втратив право користування майном, яке належить йому. Просить суд позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржив позивач. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Стверджує, що відповідач тривалий час не проживає за місцем реєстрації про що ним надані відповідні докази, яким суд першої інстанції не дав належної оцінки. Зазначає, що через тривалий конфлікт між ними фактично втрачені відносини сина та батька, а тому за жодних обставин вони не можуть проживати спільно в одному будинку. Наявність реєстрації відповідача у будинку,який належить йому на праві власності, позбавляє його права на вільне розпорядження та користування своєю власністю. Суд розглянув справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, що призвело до неповноти судового розгляду та позбавило його права подати докази ,які підтверджують його позовні вимоги. Суд проігнорував заявлене у позовній заяві клопотання про виклик свідків . Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

ОСОБА_1 в порядку ст.360 ЦПК України подав відзив на апеляційну скаргу. У відзиві зазначає, що після укладення договору дарування будинку позивачеві він як і всі інші особи, які зареєстровані в будинку залишилися в ньому проживати, що відповідає вимогам ч.1 ст.405 ЦК України та ст.156 ЖК України. Звертає увагу на вимоги ч.6 ст.403 ЦК України , яка передбачає, що сервітут зберігає чинність у разі переходу до інших осіб права власності на майно, щодо якого він встановлений. Посилання позивача на те, що він проживає за адресою АДРЕСА_2 є неправдивими , оскілки там він іноді ночує, а всі його основні особисті речі знаходяться у спірному будинку. Переїхати у будинок на АДРЕСА_2 він не має змоги, оскільки другий поверх ще не придатний для проживання, що стверджується актом складеним представниками Пустомитівської міської ради. Просить рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 07 березня 2019 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.21).

Позивач зареєстрував право власності на будинок, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 242077450 від 28 січня 2021 року (а.с.11-12).

З Акту обстеження житлово-побутових умов, який складений представниками Пустомитівської міської ради 15 січня 2021 року встановлено, що у квартирі проживають ОСОБА_2 власник- позивач, ОСОБА_3 (мати позивача), ОСОБА_1 (батько позивача)-відповідач, ОСОБА_4 (бабця позивача). ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , тимчасово проживає за адресою : АДРЕСА_2 . Частина речей знаходиться на АДРЕСА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що цим актом не встановлено, протягом якого часу ОСОБА_1 не проживає за місцем своєї реєстрації, що унеможливлює встановлення судом обставин, які необхідні для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України. Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач проживає за адресою АДРЕСА_2 , позивач не надав, як і не надав доказів, що будинок АДРЕСА_2 перебуває у спільній власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Відтак, суд дійшов висновку, що аргументи позивача, якими він мотивував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 405 Цивільного кодексу України(далі ЦК) члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.156 Житлового кодексу України (далі ЖК) члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.64 ЖК до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці послідовно дотримується позиції, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла («Kryvitska and Kryvitskyy v.Ukraine», заява № 30856/03), наголошує, що втручання у право на повагу до житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві» (Zehentner v.Austria), заява № 20082/02, пункт 56, ECHR 2009).

При цьому, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться виключно в судовому порядку (згідно зі ст.72 Житлового кодексу УРСР).

Оскільки збереження або втрата права користування житлом за відсутнім мешканцем, у будь-якому випадку, прямо залежить від причин відсутності, то під час вирішення цієї категорії справ з`ясуванню підлягають обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності особи.

Судом встановлено, що на час укладення договору дарування позивач ОСОБА_2 знав, що у житловому будинку, який він прийняв у дар зареєстровані його батько , мати , бабця, які є членами його сім`ї в силу закону.

За відомостями відділу обліку та моніторингу документації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області відповідач ОСОБА_1 зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 з 24 лютого 2000 року (а.с.27).

З пояснень відповідача вбачається, що прийнявши рішення подарувати будинок синові в сім`ї була домовленість про те, що проживати у новий будинок вони перейдуть після завершення будівництва на АДРЕСА_2 .

Протягом останнього часу відповідач з метою завершення будівельних робіт, іноді залишається ночувати у новобудові, однак даний будинок ще не є його місцем проживання, оскільки ремонтні роботи не завершені. Постійним місцем проживання є будинок на АДРЕСА_2 та належних і допустимих доказів про відсутність позивача у цьому будинку понад один рік без поважних причин позивачем не надано.

Відповідно до частин 1,2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В даній справі предметом доказування є відсутність відповідача у будинку, який належить на праві приватної власності позивачу понад один рік без поважних причин, однак таких доказів позивачем не надано.

Згідно з ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У спорах щодо визнання особи такою, що втратила право користування житлом, саме на позивача покладено обов`язок доведення факту відсутності відповідача понад встановлені строки у жилому приміщенні без поважних причин.

Судом першої інстанції дано належну оцінку зібраним у справі доказам, зокрема акту від 15 січня 2021 року, яким не встановлено відсутності відповідача за місцем реєстрації понад один рік. Інших доказів, які б стверджували відсутність відповідача у будинку понад рік матеріали справи не містять. Отримання відповідачем кореспонденції за адресою АДРЕСА_2 не свідчить про постійне місце проживання відповідача за цією адресою.

Також позивачем не надано доказів на підтвердження того, що реєстрація та проживання батька у будинку перешкоджає позивачу користуватися чи розпоряджатися майном.

Посилання позивача на те, що суд допустив процесуальні порушення, які полягають у розгляді справи в порядку спрощеного провадження не приймаються до уваги судом у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.7 ст.279 ЦПК України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі та розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін позивач отримав 09 квітня 2021 року, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.37), однак такого клопотання позивача матеріали справи не містять, що свідчить про не порушення процесуальних норм судом, а про неналежне виконання процесуальних обов`язків самим позивачем. Клопотання про виклик свідків позивач не подавав

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374 ч.1 п.1,375, 383, 384,389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 22 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 15 лютого 2022 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк