Справа №336/2843/22
Провадження №2/336/3225/2022
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

07 липня 2022 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздова Н.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, в якому просить визнати за собою право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Запоріжжі, яка прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Запоріжжі та зареєстрований власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі дублікату договору на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 16.08.1952 р. за реєстровим номером №7271/3.

Суд, дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху у зв`язку із невідповідністю вимогам ст. ст. 175 та 177 ЦПК України.

Пунктами 5, 8 частини 3 статті 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; в позовній заяві зазначаються докази, що підтверджують кожну обставину, перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначенням доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

ОСОБА_1 позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер його брат ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок АДРЕСА_1 . Брат заповіту не склав, єдиним його спадкоємцем була його дочка ОСОБА_2 (племінниця позивача), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та на час смерті постійно мешкала у вказаному будинку разом з позивачем. Племінниця у любі не перебувала, дітей, братів та сестер не мала, її батьки померли раніше, заповіт вона не склала. Єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 є позивач (рідний дядько). Після смерті племінниці ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте постановою від 11.02.2022 йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок. В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в реєстрі прав власності на нерухоме майно інформація про власника житлового будинку АДРЕСА_1 відсутня. Згідно вказаної постанови, єдиним правовстановлюючим документом на вказаний будинок є дублікат договору на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідчений Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 16.08.1952 року (зареєстровано в реєстрі за № 7271/3).

Доказами, у контексті статті 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами у цивільному процесі можуть бути: письмові, речові та електронні докази; висновки експертів; показання свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

В обґрунтування законності звернення з відповідним позовом до суду, до позову додано наступні документи: витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 ; Інформаційну довідку з ДРРП від 30.06.2022, згідно якої в реєстрі вістуні відомості щодо права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , проте існують два записи про арешт вказаного будинку, накладений на підставі ухвали Народного суду Сталінського району (№2125354 від 24.06.2005 власник ОСОБА_4 та № 2125366 24.06.2005 власник ОСОБА_3 ); Довідка про внесення відомостей до ЄДДР від 07.12.2019, згідно якої ОСОБА_2 з 10.02.1976 була зареєстрована з адресою: АДРЕСА_1 ; рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.08.2021 (справа №336/3453/21), яким встановлено, що ОСОБА_2 є племінницею позивача та останні роки життя проживала разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки будинок по АДРЕСА_1 був занедбаний та непридатний для прожиття; витяг про реєстрацію у Спадовому реєстрі від 17.12.2020, відповідно до якого приватним нотаріусом ЗМНО Чепковою О.В. було заведено спадкову справу № 105/2020 після ОСОБА_2 ; постанову приватного нотаріуса ЗМНО Чепкової О.В. від 11.02.2022 про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки останнім не було надано доказів родинних відносин зі спадкодавцем та правовстановлюючого документу на частку житлового будинку по АДРЕСА_1 , а саме: оригінал договору на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідчений Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 16.08.1952 року за реєстровим №7271/3 або його дублікат; копію свого паспорта громадянина України; постанову державного нотаріуса Запорізького обласного державного нотаріального архіву від 04.02.2022 про відмову у видачі правовстановлюючого документу на дублікату договору на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідчений Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 16.08.1952 року за реєстровим №7271/3, оскільки ОСОБА_1 не було надано документів, які б підтвердили факт смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_2 її свідоцтва про народження. де батьком записаний ОСОБА_3 .

Виходячи з роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Позивачем, не надано доказів того, чи заводилися спадкова справа після ОСОБА_3 , задля того, щоб встановити коло його спадкоємців. Відсутні докази смерті його батьків, дружини, які також входять до складу його спадкоємців першої та другої черги як і померла дочка ОСОБА_2 .

Позивачем не надано клопотання про витребування відповідних доказів в порядку ст. 84 ЦПК України, якою передбачено, що учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинен бути подане в строк. Зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Крім того, позивачем не обґрунтовано, яке відношення до спірного будинку, позивача та ОСОБА_2 має « ОСОБА_5 ».

Позивачу також необхідно уточнити позовні вимоги в частині зазначення того, за якою адресою він мешкав разом зі своєю племінницею ОСОБА_2 на час смерті останньої, оскільки згідно позову зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 , проте в обґрунтування вказаного посилається на рішення Шевченківського суду від 19.08.2021, згідно якого померла ОСОБА_2 останні роки життя проживала разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо останні підлягає грошовій оцінці. При цьому, п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України вказує на те, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Виходячи зі змісту позовної заяви, позивач просить визнати за собою право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Ця позовна вимога має майновий характер та підлягає грошовій оцінці.

Вказаний житловий будинок є тим майном, яке підлягає оцінці та вартість якого можна визначити, однак позивач у позовній заяві не вказує ціну позову.

Ціна позову про визнання права власності повинна бути визначена на підставі звіту про ринкову вартість, наданого відповідною оціночною установою, яка має відповідні дозвільні документи на проведення оціночної вартості майна.

Проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей обчислення державного мита та інших обов`язкових платежів визначено постановою Кабінету Міністрів України «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року №358.

Відповідно до пп.1 п.1 зазначеної постанови, оціночною вартістю для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства є ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав.

Згідно з пп.4 п.1 постанови, оцінка об`єкта для цілей оподаткування здійснюється суб`єктами оціночної діяльності, які відповідають вимогам, установленим Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», у складі яких працює хоча б один оцінювач, який отримав кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» хоча б за однією з таких спеціалізацій у межах напряму «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» і напряму «Оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, у тому числі прав на об`єкти інтелектуальної власності».

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Позивачем до матеріалів позовної заяви не додано жодного звіту про оцінку майна, що підлягає виправленню, оскільки саме від оцінки вартості майна, яка буде зазначена у звіті залежить розмір судового збору, який необхідно сплатити позивачу при зверненні з вказаним позовом до суду.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Позивач додає до позовної заяви квитанцію про сплату судового збору у розмірі 992, 40 грн., тобто як за вимогу немайнового характеру, однак суд звертає увагу позивача на те, що в пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що пунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI. Розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п`ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов`язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п`ятою статті 216 ЦК).

У той же час у позовній заяві позивач вказує на те, що на момент подання позовної зави встановити ціну житлового будинку неможливо, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Суд звертає увагу позивача на те, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд (частина друга статті 80 ЦПК). Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», - звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору.

В якості доказу вартості майна, суду можуть бути подані звіт про оцінку саме ринкової вартості майна або цінова довідка.

З позовної заяви та додатків до неї не вбачається даних щодо актуальної вартості спірного житлового будинку чи проведення будь-якої оцінки цього майна.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позовна заява не містить ціну позову, а також відсутні належні докази на підтвердження дійсної вартості спірного майна та відповідно дійсної ціни позову.

Суд наголошує позивачеві на те, вартість спірного майна не може бути визначена на власний розсуд сторони, а має бути підтверджена доказами, при цьому позовна заява повинна містити посилання на такі докази у відповідності до вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір за майнові вимоги у розмірах, визначених відповідно до п.п. 3 п. 1 ч. 1 Закону України «Про судовий збір» та виходячи з дійсної /ринкової/ вартості спірного майна і надати до суду підтверджуючі документи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 185 ЦПК суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним залишити позовну заяву без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків шляхом надання необхідних доказів.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 185, 260 ЦПК, суддя,-

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - залишити без руху.

Надати позивачу строк п`ять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків заяви.

У разі невиконання ухвали в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.С. Звєздова