Номер провадження: 22-ц/813/2674/22
Головуючий у першій інстанції Кузнецова В. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Дришлюка А.І.,

Громіка Р.Д.,

переглянув у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Голенєвої Олени Ігорівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

29 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до якого просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 8 000 грн. щомісяця, починаючи з 29.09.2020р. та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20 лютого 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_3 в сторін народився син ОСОБА_3 , свідоцтво про народження №8040 від 28.12.2016р., згідно якого батьком дитини є ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 . Позивачка зазначає, що подружні стосунки між нею та відповідачем припинені з липня 2019 року. З того часу сторони проживають окремо, син ОСОБА_3 проживає з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Також зазначено, що на сьогодні позивач утримує сина за власні кошти, вона є приватним підприємцем, але її дохід нерегулярний. ОСОБА_2 сплачує грошові кошти, але їх не вистачає на навчання та розвиток дитини. ОСОБА_1 вказала, що відповідач працює за кордоном моряком та має щомісячний стабільний дохід, також перебуває у доброму фізичному стані, має міцне здоров`я, у нього відсутні особи на утриманні та немає інших дітей.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 січня 2021 року задоволено заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2020 року скасоване, справу призначено до розгляду.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 гривень щомісяця, починаючи з 29.09.2020р. та до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . В іншій частині задоволення позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 840,80 гривень.

В апеляційній скарзі адвокат Голенєва О.І. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити в повному обсязі, посилаючи на порушення норм матеріального та процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Згідно із частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. В такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 15 лютого 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

У статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно із частин першої та другої статті 27 Конвенції, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У частині 8 статті 7 СК України зазначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За нормами частин 1 та 2 ст. 141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 50 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб 20 лютого 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син ОСОБА_3 , свідоцтво про народження №8040 від 28.12.2016р., згідно якого батьком дитини є ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 4-8).

Також встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає з матір`ю ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10-11).

Згідно Договору про надання послуг від 01.06.2020р., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відвідує приватну дошкільну організацію «Дитячий сад «Еліт-М», щомісячна плата за який складає 300 доларів США (а.с. 17-18).

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 СК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, зазначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до вимог ст. ст. 80, 184 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі : на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року 1 779 гривень, з 1 липня 1 859 гривень, з 1 грудня 1 921 гривня; на дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року 2 218 гривень, з 1 липня 2 318 гривень, з 1 грудня 2 395 гривень.

Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів, та стягуючи з відповідача аліменти в розмірі 4 000 гривень щомісячно, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що такий розмір буде відповідати інтересам дитини та зможе забезпечити належний фізичний та духовний розвиток.

Апеляційний суд вважає, що такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення їх гармонійного розвитку дитини із врахуванням реальної матеріальної можливості та стану здоров`я відповідача, не порушуючи прав останнього.

Крім того, розмір аліментів в сумі 4 000 гривень щомісячно є значно більшим ніж мінімально рекомендований розмір аліментів на одну дитину гарантований ч. 2 ст. 182 СК України та ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік».

В апеляційній скарзі позивачка зазначає, що відповідач має достатній заробіток для того щоб сплачувати аліменти в розмірі 8 000 гривень на утримання своєї дитини, оскільки він є фізично здоровою та працездатною особою, інших утриманців немає, працює за кордоном моряком та має офіційний щомісячний дохід 683 долари США.

Однак, апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги, що докази наявні в матеріалах справи підтверджується можливість ОСОБА_2 сплачувати аліменти в розмірі 8 000 гривень щомісячно, з огляду на наступне.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. ст. 12, 81 ЦПК України).

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено матеріалами справи, згідно листа ТОВ «Уніпрайм» від 01.06.2020р., ТОВ «Уніпрайм» надало громадянину ОСОБА_2 послуги у працевлаштуванні за кордоном на посаді матрос першого класу на суднах, належать іноземному судновласнику, а саме у період: з 27.10.2016р. по 29.04.2017р., з 17.07.2018р. по 21.01.2019р., з 26.07.2019р. по 20.02.2020р.. Основний оклад складав 683 доларів США в місяць (а.с. 25).

Відповідно до Виписки за рахунком ОСОБА_2 відкритого в ПАО «МТБ Банк» від 27.04.2020р. встановлено, що за період 2020 року йому було перераховано дохід в сумі 400 доларів США 22.01.2020р., 400 доларів США 21.02.2020р. (а.с. 19-21).

Згідно Виписки за рахунком ОСОБА_2 відкритого в ПАО «МТБ Банк» від 02.02.2021р. встановлено, що за період з 28.10.2020р. по 02.02.2021р. відповідачу було перераховано дохід в сумі 1 370,89 євро 30.11.2020р., 1 606,55 євро 01.02.2021р. (а.с. 81).

У запереченнях на позовну заяву відповідач зазначив, що з 2020 року він має нерегулярних дохід, оскільки у зв`язку із погіршенням стану здоров`я не має можливості стабільно працювати за професією моряка. Так, згідно виписки із амбулаторної карти ОСОБА_2 , останньому був встановлений діагноз поширений остеохондроз хребта з переважним ураженням попереково-крижового відділу, хронічний дискогенний радикуліт в стадії загострення, грижа дисків L3-L5, стійкий корінцевий больовий синдром, спондилез, спондилоартроз. Рекомендовано: уникати фізичних навантажень (а.с. 83).

Таким чином матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 був працевлаштований за кордоном на посаді матроса першого класу на суднах та отримував щомісячний дохід в розмірі 683 доларів США лише до 20 лютого 2020 року, також встановлено, згідно банківських рахунків, що відповідач за період з 2020 року по теперішній час має нерегулярний та мінливий дохід, тобто інформація на яку посилається позивачка є застарілою.

Отже, розмір аліментів в сумі 4 000 гривень щомісячно, на думку колегії суддів є співрозмірний матеріальному становищу ОСОБА_2 , відповідатиме інтересам і потребам дитини та є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, в тому числі з урахуванням, що обов`язок щодо утримання дитини є спільним для обох батьків.

При цьому, апеляційний суд роз`яснює, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, та фактично зводяться до незгоди із мотивами судового рішення, які наведені в його обґрунтування, а також переоцінки доказів.

Оскільки ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382-384, 389 ЦПК України Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Голенєвої Олени Ігорівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 15 лютого 2022 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік