Провадження №2/521/1837/22
17 лютого 2022 року Малиновський районний суд м.Одеси у складі:
головуючого судді Мурзенко М. В.
при секретарі Корнієнко Л. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Малиновського районного суду м.Одеси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Техноцентр», за участі третьої особи Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про припинення трудових відносин,
У грудні 2021 року до Малиновського районного суду м.Одеси завернулась представник ОСОБА_1 адвокат Севастьянов О.С. з позовом до приватного підприємства «Техноцентр», за участі третьої особи Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про припинення трудових відносин, у якій просить суд визнати припиненими трудові відносини між ОСОБА_1 та приватим підприємством «Техноцентр» у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з посади директора підприємства з 30.10.2021 року на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідно до наказу № 1 від 10.05.2008 року позивача ОСОБА_1 було прийнято на посаду директора ПП «Техноцентр». Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням юридичної особи ПП «Техноцентр» є: АДРЕСА_1 , засновником (учасником) вказаного підприємства є ОСОБА_2 , керівником товариства ОСОБА_1 . Відповідно до копії свідоцтва про смерть, яка є в архівах підприємства, серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що у Книзі реєстрації смертей 12.05.2008 року зроблено запис за № 4126. Рекомендованими листами з описом-вкладенням ОСОБА_1 звертався на всі відомі адреси засновника підприємства із заявою про звільнення, якою просив здійснити остаточний розрахунок та надіслати копію відповідного Рішення Засновника (Власника) ПП «Техноцентр» на його адресу для проведення відповідних реєстраційних дій. Вказані листи були залишенi без вiдповiдi та повернулись адресату. Наказом №1(3) від 30 жовтня 2021 р. ОСОБА_1 звільнено з посади директора за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП. Позивач прийняв рішення про звільнення з займаної посади директора товариства, проте припинити свій трудовий договір позбавлений можливості, оскільки єдиний засновник підприємства помер, а його спадкоємці свідоцтва про право на спадщину не отримали, відомості про них, як про учасників товариства, до єдиного державного реєстру не внесені. У зв`язку з чим, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом.
Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 02.12.2021 року по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справ до судового розгляду у судовому засіданні на 13.01.2022 року.
В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, про місце, дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Через канцелярію суду подали заяву, в якій вказали, що позовні вимоги підтримають в повному обсязі, просять справу слухати за їх відсутності.
Представник приватного підприємства «Техноцентр» в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відзив на позовну заяву не подали.
Третя особа - Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради в судове засідання не з`явилась, надали до суду письмові пояснення по суті справи, в яких зазначили про відсутність можливості виключити відомості про позивача як про директора без одночасного внесення відомостей про нового директора.
За таких обставин суд, зі згоди представника позивача, ухвалює заочне рішення, згідно до ст.280 ЦПК України.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідно до наказу № 1/05/08-К ОСОБА_1 було прийнято на роботу та призначено на посаду директора ПП «Техноцентр». (а.с.15)
Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником (учасником) юридичної особи ПП «Техноцентр» є ОСОБА_2 , керівником та підписантом ПП «Техноцентр» є ОСОБА_1 . (а.с.43-45)
28.09.2021 року ОСОБА_1 на адресу засновника (власника) ПП «Техноцентр» ОСОБА_2 направив рекомендованим листом з описом вкладення заяву про звільнення з посади Директора за власним бажанням відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП (а.с.16-18)
Відповідно до наказу про звільнення від 30.10.2021 року № 1 (3) припинено повноваження директора ПП «Техноцентр» ОСОБА_1 з 30.10.2021 року у зв`язку зі звільненням за власним бажанням. (а.с.17)
Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що у Книзі реєстрації смертей 12.05.2008 року зроблено запис за № 4126. (а.с.21)
Відповідно до ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
За змістом наведеної правової норми право працівника на розірвання трудового договору за власним бажанням кореспондує безумовний обов`язок роботодавця звільнити його з роботи з наведеної підстави в установлені законом строки.
Відповідно до Статуту Приватного підприємства «Техноцентр», затвердженого рішенням засновника ПП «Техноцентр», з розділу 7 п.п.7.1, 7.2 статуту вбачається, що до вийняткової компетенції Засновника відноситься, у тому числі, призначення і відкликання Директора, ревізійної і ліквідаційної комісії. Засновник підприємства здійснює функції по управлінню Підприємством безпосередньо, виступаючи в особі Директора. Засновник вправі призначити на посаду Директора за трудовим договором (контрактом) на визначений строк.
Отже, реалізації права директора товариства на його звільнення за власним бажанням передує обов`язок засновника підприємства розглянути заяву про звільнення.
Позивачем виконано вимоги закону щодо процедури звільнення з посади директора за власним бажанням шляхом подання відповідної заяви у строк, встановлений законом засновнику для вирішення питання про його звільнення.
Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.
Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.
Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового відносин, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України.
Така позиція узгоджується з Постановою Верховного Суду від 19.09.2019 року у справі № 233/2529/18.
Відповідно до ч.4 Постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008 року, при вирішенні питання про те, чи є спір, що виник між господарським товариством та посадовими особами товариства, які входять до складу виконавчого органу товариства або наглядової ради товариства, трудовим чи корпоративним, судам необхідно керуватися положеннями глави XV Кодексу законів про працю України.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушене право позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбачене ч.1 ст.38 КЗпП України а тому, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 258-259, 268, 280-285 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до приватного підприємства «Техноцентр», за участі третьої особи Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про припинення трудових відносин задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Позивачем рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду в загальному порядку в тридцятиденний строк.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.