КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4911/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на час навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Плахотнюк К.Г.,-

встановив:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Позивач просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісячно до закінчення навчання або до досягнення нею 23 років, в залежності від того, яка з зазначених обставин настане першою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є донькою відповідача ОСОБА_2 . На час подання позову, ОСОБА_1 досягла 18-ти років, тому виплата аліментів за рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року припинилася.

З вересня 2018 року позивач є студенткою кафедри оперного співу вокальний та диригентський факультет Національної музичної академії імені П.І. Чайковського, денної форми навчання терміном з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року.

Позивач зазначає, що з березня 2020 року витрати на її забезпечення, утримання гуртожитку, придбання навчально-методичних посібників, підручників, навчання, участь у конкурсах тощо, несе виключно її мати.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у зв`язку із навчанням в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18 листопада 2020 року і по 30 червня 2022 року включно, однак не менше 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, які мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із обов`язку відповідача приймати участь в утриманні дочки на час її навчання.

Судом першої інстанції також вказано, що відповідач є працездатним, має стабільний дохід, однак не надає матеріальної допомоги у добровільному порядку.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Встановлено, що відповідач є батьком позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 .

Згідно довідки № 136 від 21 жовтня 2020 року ОСОБА_1 є студенткою ІІІ курсу вокального та диригентського факультету Національної музичної академії України ім. П.І. Чайковського стаціонарної/денної/форми навчання. Термін навчання з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначила, що у жовтні 2019 року з відповідачем була усна домовленість про надання матеріальної допомоги у рівних частинах з матір`ю позивача. Утім з березня 2020 року відповідач перестав надавати матеріальну допомогу. Витрати на забезпечення позивача, утримання гуртожитку, придбання навчально-методичних посібників, підручників, навчання, участь у конкурсах тощо, несе виключно її мати.

Враховуючи, що відповідач інших дітей немає, аліментів не сплачує, має можливість надавати грошову допомогу, просила задовольнити позовні вимоги.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведені вимоги закону та не встановив наявність потреби позивача у матеріальній допомозі та можливості батька надавати таку допомогу.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач, зокрема надав витяг із рейтингу успішності студентів на отримання академічної стипендії 2020-2021 рік, вокально-диригентський факультет, згідно якого ОСОБА_1 отримує стипендію у розмірі 1 892 грн 00 коп.

Крім того, відповідачем надані відомості з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, форма ОК-5, згідно яких за 2020 рік ОСОБА_2 отримав дохід у розмірі 588 грн 56 коп.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, за перший квартал 2021 року відсутня інформація про доходи, за другий квартал 2021 року дохід ОСОБА_2 становив 108 грн 52 коп.

Згідно довідки № 936 від 07 жовтня 2021 року, виданої управлінням соціального захисту населення Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 станом на 07 жовтня 2021 року ніяких видів державних допомог не отримує.

Отже встановлено, що позивач ОСОБА_1 навчається за рахунок коштів державного бюджету та отримує стипендію у розмірі 1 892 грн.

Має можливість працевлаштування на неповний робочий день.

У свою чергу матеріальне становище відповідача, та отримання доходу в розмірі, який є меншим за прожитковий мінімум, що підтверджується належними та достатніми доказами, не дає можливості останньому надавати допомогу на утримання доньки, яка продовжує навчання.

З урахуванням вищенаведених вимог закону, та встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу дитині, яка продовжує навчання, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Протилежний висновок суду є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що заочне рішення суду від 12 травня 2021 року постановлено з неповним з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У порядку розподілу судових витрат, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову, ОСОБА_4 слід компенсувати за рахунок держави, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 261 грн 20 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 травня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на час навчання відмовити.

Компенсувати ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 1 261 грн 20 коп. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 04 липня 2022 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко