Справа № 128/1278/22
УХВАЛА

Іменем України

06 липня 2022 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Васильєва Т.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення коштів, у якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг за розпискою від 13.08.2021 в сумі 303 139, 92 грн.

Одночасно з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову, а саме накласти арешт на транспортні засоби: «Peugeot Expert» 2000 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , «Renault Master» 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , «Foton BJ1043» 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , «ГАЗ 2705» 2002 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 , які, згідно поданої заяви, зареєстровані на ім`я відповідача, шляхом позбавлення права відчуження.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовує тим, що вжити заходів забезпечення позову слід з метою забезпечення матеріально-правових інтересів позивача та попередження можливості недобросовісних дій відповідача під час розгляду справи та після ухвалення судом рішення до набрання ним законної сили, спрямованих на укладення договорів купівлі-продажу зазначених транспортних засобів, та зазначає, що у зв`язку з подачею вищезазначеного позову та після отримання його копії відповідачем така загроза реально існує. Вважає, що застосування судом такого виду забезпечення позову як накладення арешту є відповідним змісту предмету позову та зможе забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання рішення суду. На підтвердження викладеного зазначає, що в добровільному порядку повертати кошти відповідач не бажає, під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого зобов`язання, на неодноразові прохання про добровільну сплату боргу не реагує, відмовився сплатити гроші, зустрічей уникає.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

З огляду на вимоги ст. 153 ЦПК України, оскільки заява про забезпечення позову була подана суду 04.07.2022, останнім днем розгляду даної заяви є 06.07.2022.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Умови для вжиття заходів забезпечення позову встановлені ст. 149 ЦПК України, та ними є наявність між сторонами дійсного спору та наявність ризиків істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, ОСОБА_1 в заяві про забезпечення позову зазначає, що йому стало відомо про те, що вищевказані транспортні засоби є власністю ОСОБА_2 , про наявність у відповідача іншого рухомого чи нерухомого майна заявнику невідомо. До заяви про забезпечення позову позивач долучив копії чотирьох реєстраційних карток транспортних засобів, вазаних в заяві, в яких містяться відомості про індивідуальні властивості кожного транспортного засобу, дату реєстрації, зокрема 10.10.2013, 17.12.2013, 27.10.2007, 10.12.2013, відповідно, а також підставу для такої реєстрації та відомості про власника, яким зазначено ОСОБА_2 .

Однак, з відомостей, що містяться в поданих копіях реєстраційних карток, неможливо встановити актуальність інформації щодо перебування у власності ОСОБА_2 перерахованих транспортних засобів станом на день подання заяви про забезпечення позову, надані копії реєстраційних карток не містять відомостей про дату їх формування, вони надані у вигляді фотокопій та не посвідчені жодним чином. Крім того, в поданій заяві відсутні будь-які посилання на джерело отримання вказаних копій реєстраційних карток транспортних засобів, а також на підставі яких заяв чи звернень їх було отримано, ким видано відповідні реєстраційні картки та чи відповідає зазначена в них інформація на час їх надання суб`єкту звернення.

Суд звертає увагу, що в кожній наданій копії реєстраційної картки зазначено про зняття з обліку та посилання на номер заяви, дати таких дій також не зазначено.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Враховуючи викладене, суд, з наданих заявником копій реєстраційних карток транспортних засобів, на які він посилається як на докази, що підтверджують їх власника, не вбачає можливим встановити чи зазначені у них відомості відповідають зазначеним в заяві обставинам та чи справді вказані транспортні засоби перебувають у власності ОСОБА_2 на даний час.

Суд звертає увагу на те, що заявляючи вимоги про забезпечення позову саме шляхом накладення арешту на транспортні засоби з забороною їх відчуження, ОСОБА_1 посилається на майбутні дії, пов`язані з відчуженням транспортних засобів, які, як він вважає, може вчинити відповідач ОСОБА_2 , отримавши копію позовної заяви, при цьому не зазначає жодних доказів наміру вчинення таких дій з боку відповідача, оскільки матеріали справи та матеріали заяви про забезпечення позову не містять жодного доказу про наявність у відповідача наміру відчужити вказані транспортні засоби до вирішення спору.

Відповідно, вбачається, що обґрунтування заяви про забезпечення позову є такими, що не підтверджені належними і допустимими доказами в межах розгляду заяви про забезпечення позову і не встановлюють на даний час обставин, якими законодавець визначає можливість вжиття заходів забезпечення позову (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Також суд враховує, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

В даному випадку позивачем не доведено співмірності обраного ним заходу забезпечення позову заявленим вимогам. Так, в заяві про забезпечення позову та додатках до позову та заяви вартості транспортних засобів, на які позивач просить накласти арешт, не зазначено, відповідно, суд не може встановити чи не перевищує вартість вказаних транспортних засобів суму боргу, що зазначена в позовній заяві та на забезпечення якої подано вищевказану заяву.

Враховуючи вищевикладені обставини, вжиття заходів забезпечення позову в даній цивільній справі з підстав, які вказані і обґрунтовані в заяві про забезпечення позову, зважаючи на заявлені позовні вимоги та на відсутність підстав вважати, що вказані транспортні засоби на даний час дійсно належать відповідачу та їх сукупна вартість не перевищує ціну позову, суд вважає, що правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 149 - 153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: