Справа № 509/6201/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кириченко П.Л.

при секретарі Осадченко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь, Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного Підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди, та позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 в особі директора про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

учасники цивільного провадження:

за участю позивача: ОСОБА_1

за участю представника позивача: ОСОБА_3

за участю представника відповідача: ОСОБА_4

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулась з позовом про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди. Позивачка проживає на території Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області (т.1 а.с.1-9).

16 березня 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (т.3 а.с.1-5).

Позиція сторін

В обґрунтуванні своїх позовних вимог, позивачка зазначила, що з 23 серпня 2018 року по 18 січня 2021 року вона працювала на підприємстві, на посаді охоронця, під час виконання своїх обов`язків, 07 вересня 2020 року підприємство безпідставно наклала на неї дисциплінарне стягнення у вигляді догани, а тому позивачка просить суд визнати наказ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани противоправним та стягнути з підприємства моральну школу в розмірі 50 000 грн.

Крім того, 15 січня 2021 року підприємство звільнило у зв`язку з скороченням штату позивачку з роботи, позивачка рахує, що звільнення було безпідставним та з порушенням трудового законодавства, а тому позивачка просить суд визнати протиправним наказ про звільнення та його скасувати, поновити її на роботі та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з дня подання позову (т.1 а.с. 67-68, т.3 а.с.1-5).

В ході судового розгляду позивачка на своїх позовних вимогах наполягає та направила заяву з якої видно, що просить справу розглянути на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідач підприємство копію позову та матеріали до нього отримали, позов не визнали та до суду направили письмові пояснення з яких видно, що в задоволені позову необхідно відмовити.

Третя особа директор підприємства копію позову та матеріали до нього отримав, позов не підтримав, фактично погоджується з запереченнями відповідача.

Рух справи.

04 грудня 2020 року відповідно до протоколу про авторозподіл розгляд цивільного позову було визначено суддю Кириченко П.Л.

07 грудня 2020 року судом першої інстанції було відкрито цивільне провадження за позовом про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди.

16 березня 2021 року відповідно до протоколу про авторозподіл розгляд цивільного позову про скасування звільнення та поновлення на роботі та стягнення середньомісячної заробітної плати було визначено суддя Гандзій Д.М.

25 березня 2021 року судом першої інстанції було відкрито цивільне провадження.

25 березня 2021 року цивільні позови були об`єднані в одне провадження.

Заслухавши пояснення учасників цивільного провадження, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.40 ч.1 п.1 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників…..

Відповідно до ст. 150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Обставини, що встановлені судом

23 серпня 2018 року позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була прийнята на посаду охоронця сектора відновлення і збереження майна відділу проектів та програм у сфері матеріально (не матеріального) виробництва і збереження майна підприємства, відповідно до наказу № 55-к від 22.08.2018 року.

01 серпня 2019 року позивачка ОСОБА_1 була переведена на посаду охоронця відокремого підрозділу «База відпочинку «Ромашка».

21 січня 2021 року позивачка ОСОБА_1 була звільнена за скороченням штату (чисельності) працівників відповідно до ст.40 п.1 КЗпП України, відповідно до наказу № 05-к від 15.01.2021 року.

Відповідач Державне Підприємство «Агентство з Ідентифікації і Реєстрації Тварин» дії на підставі статуту, який належним чином затверджений (т.5 а.с.63). Згідно статутних документів підприємство має відокремлений підрозділ «База відпочинку «Ромашка» без створення юридичної особи (т.5 а.с.80).

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди.

щодо наказу.

Відповідно до ст. 150 КУпП Україні дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством.

04 грудня 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до Державного підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди.

07 вересня 2020 року підприємство приняло наказ № 02-К «про притягнення до дисціплінарної відповідальності» позивачки ОСОБА_1 . В обґрунтуванні наказу підприємство зазначило, що з боку ОСОБА_1 були виявлені факти порушення ОСОБА_1 вимог посадової інструкції які були встановлені під час позаплановою перевіркою (службовим розслідуванням).

Позовну заяву ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу від 07.09.2020 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди було подано до суду 04.12.2020 року, тобто в межах строку, передбаченого 225, 233 КЗпП України.

Відповідно до п.4 Акту від 03 вересня 2020 року про стан роботи та виконання посадових обов`язків працівниками підприємства, видно, що між ОСОБА_1 та іншими працівниками підприємства виникла конфліктна ситуація, через неякісне виконання посадових обов`язків з боку позивачки, щодо утримання території бази в санітарному стані (т.2 а.с. 11), аналогічні обставини були зазначені в пункті 4 акту від 09 вересня 2020 року (т.2 а.с.21).

Згідно посадової інструкції охоронника підприємства, яка була затверджена належним чином 01 серпня 2019 року, у працівника відповідно до п.2 є завдання та обов`язки. Відповідно до п. 4 Інструкції охоронник несе відповідальність за недотримання правил та норм …. санітарного стану. З даною інструкцією позивачка була ознайомлена (т.1 а.с.43-46; 118-131).

Визначення у посадовій інструкції одним із обов`язків охоронника - утримання об`єкту в належному санітарному стані, не відповідає вимогам Розділу 114 довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затвердженого Наказу Міністерства праці та соціальної політики України 29.12.2004 N 336. Функціональні обов`язки - утримання об`єкту у належному санітарному стані є обов`язком виключно посад двірника та прибиральника. Крім того, позивачка не заперечує, що вона будучи охоронником підприємства повинна виконувати санітарні правила та знати нормативні акти про навколишнього середовища, при цьому з боку підприємства не були надані належні та допустимі докази того, що позивачку належним чином ознайомили та довели санітарні правила та провели навчання та)або) інструктаж щодо цих правил.

Відповідно до службового розслідування, яке призначено відповідно до наказу підприємства № 60 від 20.08.2020 року та актів про встановлення порушень посадових інструкцій під час позапланових перевірок, видно, що з боку охоронниці підприємства ОСОБА_1 були системні порушення здійснення щогодинного обходу та периметру території бази (т. 2 а.с.1).

Сторони не заперечують, що підприємство має схематичний план земельної ділянки бази, її площа, місце розташування об`єктів нерухомого майна (т.2 а.с.158), при цьому відповідач на надав суду належних та допустимих доказів того, що позивачці ОСОБА_1 , яка будучи охоронником підприємства, був доведений маршрут патрулювання, місце пропуску до бази, режим роботи пропускного пункту та його регламент тощо.

Організація праці на рівні підприємства це приведення трудової діяльності людей до системи, що забезпечує досягнення максимально можливого корисного ефекту з урахуванням конкретних умов цієї діяльності та рівня відповідальності. Підприємство відповідно до глави 111 Трудовий договір, зобов`язані виконувати дії щодо організації роботи працівника .

Таким чином суд приходить до висновку, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани не містить фактичних та конкретних даних щодо порушення трудової дисципліни, загальні формулювання не пояснюють суть порушень трудової дисципліни, які допустив в роботі позивач, не містять посилання на конкретні обставини вчинення порушення, що свідчить про відсутність обов`язків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку, без поважних причин, що могло бути підставами для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

08 вересня 2020 року підприємство скасувало наказ від 07 вересня 2020 року щодо оголошення догани охоронниці ОСОБА_1 , тому суд не розглядає позовні вимоги, щодо скасування вищевказаного наказу та його обґрунтування в частині стану здоров`я позивачки.

Щодо стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпПУ передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Суд прийшов до висновку, що наказ про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани є противоправним. Позивачка стверджує, що їй були спричиненні фізичні та душевні страждання в наслідок чого її була спричинена моральна шкода.

Підприємство заперечує щодо даних позовних вимог, посилаючись на те, що позивачка не надала належних доказів того, що медична довідка Овідіопольської центральної районної лікарні № 279 від 05.09.2020 року та довідка № 280 від 08.11.2020 року підтверджує спричинення моральної шкоди.

В ході судового розгляду позивачка не змогла належним чином обґрунтувати, що між її медичним діагнозом «гіпертонічний криз», який був у неї виявлений 05.09.2020 року та діяльністю підприємства, щодо службового розслідування, яка була проведена у серпні- вересні 2020 року є причинний зв`язок. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачка в частині фізичних страждань не довела свої позовні вимоги.

Внаслідок усвідомлення фактів порушення трудових прав, приниження,було викликано у позивачки душевні, психічні страждання. З метою недопущення порушення її трудових прав, маючи погане самопочуття, перебуваючи на лікарняному, позивачка зверталася з заявами до компетентних установ, що спричинило зміну її життя.

Ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків. Порушення трудових прав та намагання вирішити спір від позивачки додаткових зусиль для організації свого життя.

Причинний зв`язок протиправної поведінки роботодавця і моральної шкоди, що настала встановлюється самим характером та порядком проведення службового розслідування. Душевні страждання спричинили погіршення її емоційного та психологічного стану.

Крім того, підприємство заперечує проти розміру моральної шкоди посилаючись на те, що з боку позивачки не був наданий висновок експерта, який би підтверджував її розмір. Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України. Виходячи з вищевказаного, в цій частині заперечень суд відноситься критично.

Дані обставини свідчать про те, що позивачці була завдана моральна шкода, з урахуванням матеріального та сімейного становища сторін, відповідно до ст.23 ЦК України та 237-1 КЗпПУ суд вважає можливим стягнути з підприємства на користь позивачки моральну шкоду в розмірі 25 000 грн.

З боку позивачки в обґрунтуванні своїх позовних вимог був наданий доказ у вигляді роздруківки розмови позивачки з фізичною особою та диск до нього (т.1 а.с.56-66), в ході судового розгляду судом був досліджений даний доказ, однак його достовірність у встановленому судом порядку не визначено, а тому даний доказ не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ для встановлення обставин, які підтверджують позовні вимоги позивачки.

З боку відповідача в обґрунтуванні своїх заперечень був наданий доказ у вигляді роздруківки з флешнакопичувача (електронних файлів), на якій видно рух фізичних осіб та флешка до нього (т. 2 а.с.151), в ході судового розгляду судом був досліджений даний доказ, однак його достовірність у встановленому судом порядку не визначена, а тому відповідно до ст. 89 ЦПК України, даний доказ не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ для встановлення обставин, які підтверджують заперечення відповідача.

Позовні вимоги щодо наказу про звільнення.

09 листопада 2020 року відповідно до наказу № 89 підприємство прийняло рішення про скорочення штату та чисельності працівників відокремленого підрозділу «База відпочинку Ромашка» на 4 штатних одиниць- охоронників (т.3 а.с.42).

16 листопада 2020 року позивачка ОСОБА_1 була попереджена про звільнення у зв`язку із скороченням чисельності та штату підрозділу (т.5 а.с.48). Відповідно до даного попередження, позивачці пропонувалась посада працівника на 0.5 ставки за відрядною формою оплати праці на Сумської філії Підприємства з посадовим окладом згідно штатного розпису 5500.55 грн., та або, позивачці пропонувалась посада працівника на 0.5 ставки за відрядною формою оплати праці на Івано-Франківській філії Підприємства з тим же окладом.

31 грудня 2020 року відповідно до наказу № 116 підприємство затвердило свій штатний розпис, який складає зі 229 штатних одиниць, в тому числі відокремленого підрозділу «База відпочинку» - 7 одиниць.

Відповідно до штатного розпису підприємство має більш 20 філії, в тому числі Сумська філія та Івано-Франківська, Миколаївська, Винницька та інші (т.3 а.с.115-125).

Відповідач заперечуючи проти позову щодо скасування наказу про звільнення, зазначив, що діяльність бази є збитковою, позивачка була попереджена про скочення штату та запропонована інша робота.

Проаналізуючи попередження, яке було здійснено підприємством 16 листопада 2020 року, суд приходить до висновку, що воно було виконано з порушенням ст. 49-2 КЗпП України, а саме позивачці була пропонована робота в населеному пункті, який знаходиться найбільшої відстані, від місця проживання позивачки, тобто без урахування її місця проживання та інших обставин, які мають значення при вирішенні питання при вивільненні працівників.

Проаналізуючи матеріали, які надійшли з боку підприємства, суд вважає, наказ про підприємства № 89 від 09.11.2020 року про скорочення штату чисельності бази та наказ підприємства № 05-к від 15.01.2021 року про звільнення позивачки були прийняті з порушенням норм трудового законодавства, без виконання всіх умов ст. 49-2 КЗпП України.

Відповідач стверджує, що при звільнені з роботи позивачка була згодна та не заперечувала проти її звільнення у зв`язку з скороченням штату. Однак до даних заперечень суд відноситься критично, з наступного, сама згода працівника на звільнення та (або) її не заперечення щодо звільнення, не свідчить про те, що права та інтереси працівника можуть бути порушенні під час її роботи на підприємстві та не підлягають судовому захисту відповідно до ст. 2 КЗпП України.

Крім того твердження відповідача, які надані під час судового розгляду, що підставами винесення є виробнича потреба та зміни в організації виробництва і праці, необхідності зменшення витрат на утримання бази, оптимізація трудових процесів та чисельності персоналу та службові записки, які містять інформацію щодо необхідності економії, не знайшли свого обґрунтування та відзив в цій частині судом не приймаються до уваги.

Позивачка ОСОБА_1 була звільнена з посади охоронника 15 січня 2021 року, відповідно до ст. 40 ч.1 п.1 КЗпП України у зв`язку з скороченням штату. Відповідач стверджує, що позивачка не повідомила підприємство про входження позивачки до будь-яких первинних профспілкових організацій. Наявність даної інформації у підприємства не свідчить про необхідність виконувати вимоги, щодо звільнення працівника з підприємства у зв`язку з скороченням штату. При розірванні трудового договору, з боку підприємства не були виконанні умови передбачені ст. 43 КЗпП, де передбачена згода профспілкової організації.

Таким чином суд приходить до висновку, що наказ № 05-к від 15.01.2021 року про звільнення позивачки з роботи у зв`язку з скороченням штату, був прийнятий підприємством з порушенням норм трудового законодавства та підлягає скасуванню, а позивачка в свою чергу підлягає поновленню на посаді охоронця.

В зв`язку з тим, що звільнення позивачки ОСОБА_1 з роботи було незаконним, відповідно до ст. 430 ч.1 п. 4 ЦПК України суд вважає необхідним в частині поновлення на роботі допусти негайне виконання судового рішення.

Позовні вимоги, щодо стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу

15 січня 2021 року позивачка була звільнена з підприємства. Суд прийшов до висновку, що звільнення було здійснено з порушенням та позивачка підлягає поновленню на роботі.

Відповідно до довідки про доходи № 456 від 04.05.2022 року середньомісячна заробітна плата позивачки ОСОБА_1 складає 6 449.57 грн. та в свою чергу середньоденна заробітна плата складає 299.98 грн.

Розрахунок середньої заробітної плати за період 18.01.2021- 05.07.2022 р.

(з 18.01, дати звільнення):

Січень 2021 року 10 днів *299, 98 = 2999, 80 коп

Лютий 2021 року 20 днів *299, 98 = 5999, 60

( з урахуванням вихідного 8 березня)

Березень 2021 року 22 дні *299, 98 =6599, 56

Квітень 2021 року 22 дні *299, 98 = 6599, 56

( з урахуванням 02.05- вихідний на Великдень)

Травень 2021 року 21 день *299, 98 = 6299, 58

З урахуванням вихідного на Трійцю 21.06.

Червень 2021 року 21 дні*299, 98 = 6299, 58

Липень 2021 року 22 дні *299, 98 =6599, 56

Серпень 2021 року 22 дні*299, 98 =6599, 56

Вересень 2021 року 22 дні*299, 98 = 6599, 56

Жовтень 2021 року 21 день*299, 98 =6299, 58

Листопад 2021 року 22 дні *299, 98 =6599, 56

Грудень 2021 року 23 дні *299, 98 = 6899, 54

З урахуванням вихідного на Різдво 07.01

Січень 2022 року 18 днів *299, 98 =5399.64 0

Січень 2022 року 20 днів *299, 98 = 5999, 60

Лютий 2022 року20 днів *299, 98 = 5999, 60

Березень 2022 року 23 дні *299, 98 = 6899,54

Квітень 2022 року 21 днів*299, 98 = 6299, 58

Травень 2022 року 22 дні * 299, 98 =6599,56

Червень2022 року 22 дні * 299, 98 =6599,56

Липень 2022 року 5 днів *299,98=1499,90.

Цивільна справа розглядалась більш року, позивачка належним чином виконувала відповідно до ст. 49,51 ЦПК України свої права та обов`язки, вини позивачки у тривалому розгляду справи не має, а тому відповідно до ст. 235 ч.2 КЗпП України, оплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачки, підлягає стягненню за весь час понад одного року.

Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що підприємство повинно сплати позивачці заробітну плату за весь час вимушеного прогулу в розмірі 119692,02 гривень.

Середньомісячна заробітна плата позивачки ОСОБА_1 складає 6 449.57 грн. Підприємство повинно сплати заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, а тому відповідно до ст. 430 ч.1 п.2 ЦПК України, суд вважає можливим, в частині стягнення заробітної плати в межах платежу за один місяць, що складає 6 449.57 грн. допустити негайне виконання судового рішення.

Судові витрати.

Позивачка звернулась до суду фактично з двома позовними вимогами немайнового характеру та двома вимогами майнового характеру. Предмет позову є трудовий спір, відповідно до ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивачка звільненна від сплати судового збору. Суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з підприємства на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 8 408 грн.(4х2102=8 408).

Керуючись ст.ст.2-13,77-80,141,258,259,263-265,430 ЦПК України, ст.ст.40 ч.1 п. 1,149-150,233, 237-1 КЗпП України, суд,-

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до Державного Підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди, та позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 в особі директора про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення та поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу задовольнити.

Визнати Наказ Державного Підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» № 02-к від 07 вересня 2020 року про притягнення до дисціплінарної відповідальності ОСОБА_1 - протиправним.

Стягнути з Державного Підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 25 000 грн.

Визнати Наказ Державного Підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» №05-к від 15 січня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади охоронця відокремленого підрозділу «База відпочинку» «Ромашка» у зв`язку з скороченням штату (чисельності) відповідно до ст. 50 п.1 КЗпП України - противоправним та його скасувати.

Поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаді охоронця відокремленого підрозділу «База відпочинку» «Ромашка», Державного Підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин».

В частині поновлення на роботі ОСОБА_1 допустити негайне виконання судового рішення.

Стягнути з Державного Підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за весь час вимощеного прогулу в 119 692,02 гривень.

В частині стягнення заробітної плати на користь ОСОБА_1 в межах платежу за один місяць в розмірі 6 449.57 грн. допустити негайне виконання судового рішення.

Стягнути з Державного Підприємства «Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин» на користь держави судовий збір в розмірі 8 408 грн.

Копію рішення суду направити сторонам у справі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в палату по цивільним справам Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції в 30 денний строк з дня його проголошення.

Суддя Кириченко П.Л.