УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року

м. Київ

справа № 676/6764/21

провадження № 61-4576ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О., розглянувши касаційну скаргу Кам`янець-Подільського відділу державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 квітня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Кам`янець-Подільського відділу державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Стоцької Анастасії Станіславівни,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Стоцької А. С., у якій, просила провести перерахунок заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів та в подальшому проводити саме у частці від середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, стягнути судові витрати.

Заява мотивована тим, що на виконанні у державного виконавця Стоцької А. С. перебуває виконавче провадження № 67842474 щодо примусового виконання судового наказу від 03 грудня 2021 року зі стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 листопада 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Заявник в процесі виконання судового наказу довідалася, що боржник сплачує мінімальний розмір аліментів, який становить 1 050,00 грн, а не ј частину усіх видів заробітку, хоча він працездатний, має необліковані доходи, йому належить транспортний засіб, на утриманні інші особи відсутні.

Вважала, що державний виконавець, розраховуючи аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, діяла неправомірно та не врахувала, що у разі відсутності офіційного джерела доходу у боржника, частка від його доходу визначена судом повинна стягуватися від середньої заробітної плати працівника для даної місцевості

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 березня 2022 року в задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги мотивована тим, що дії державного виконавця вчинені в межах повноважень державного виконавця, боржник не працює, доходів не має, добровільно сплачує аліменти на дитину у розмірі, не меншому 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 195 Сімейного кодексу України, державний виконавець не може встановлювати заборгованість зі сплати аліментів із середньої заробітної плати працівника у відповідній місцевості.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 28 квітня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 березня 2022 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення заяви.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Кам`янець-Подільського відділу державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Стоцької А. С. щодо розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 67842474 за період з листопада 2021 року по січень 2022 року включно.

Зобов`язано державного виконавця Кам`янець-Подільського відділу державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Стоцьку А. С. здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 67842474 за період з листопада 2021 року по січень 2022 року відповідно до частини другої статті 195 СК України, виходячи із середньої заробітної плати працівника для відповідної місцевості.

В решті скарги відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд посилаючись на висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2021 року у справі № 133/203/20 зазначив, що дії державного виконавця суперечать вимогам частини другої статті 195 Сімейного кодексу України. Державний виконавець мав здійснити розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 23 лютого 2022 року за період з листопада 2021 року по січень 2022 року, виходячи з розміру ј частини середньої заробітної плати працівника для даної місцевості;

Вимога скарги щодо зобов`язання державного виконавця в подальшому проводити розрахунок аліментів боржника з урахуванням середньої заробітної плати для працівника у відповідній місцевості не підлягає задоволенню, оскільки розрахунок заборгованості державним виконавцем проводиться щомісяця за попередній місяць з урахуванням обставин, які впливають на його обчислення в тому числі отримання боржником доходу (заробітку) на який може бути звернене стягнення;

Розмір оплати витрат на правничу допомогу обґрунтований належними доказами, з урахуванням відсутності клопотання про зменшення розміру цих витрат.

16 травня 2022 року Кам`янець-Подільський відділ державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 квітня 2022 року в частині задоволених вимог, ухвалу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 березня 2022 року залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків (десять днів з моменту отримання ухвали). Запропоновано особі, яка подала касаційну скаргу, надіслати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

У червні 2022 року особа, яка подала касаційну скаргу, усунула ці недоліки касаційної скарги.

Касаційна скарга подана, в строк передбачений статтею 390 ЦПК України, з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2021 року у справі № 133/203/20 прийнятий за різних фактичних обставин справи. У справі № 133/203/20 вирішено питання щодо нарахування заборгованості по сплаті аліментів з розрахунку середньомісячної заробітної плати для місцевості, у якій проживав боржник і мав заборгованість по аліментам, що є відмінним від розглядуваної справи, оскільки у цій справі державний виконавець здійснював розрахунок заборгованості за умови сплати боржником аліментів у розмірі, вказаному у виконавчому документі та відсутності боргу по їх сплаті.

Розмір витрат на правничу допомогу не обґрунтований і завищений, так як, представник заявника згідно з постановою апеляційного суду участі у справі не приймав, предмет спору не є складним і не потребував вивчення великого обсягу фактичних обставин справи.

У відкритті касаційного провадження належить відмовити з таких підстав.

Суди встановили, що у Кам`янець-Подільському відділі державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з 10 грудня 2021 року на виконанні перебуває виконавче провадження № 67842474, відкрите на підставі судового наказу Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2021 року № 676/6764/21 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 листопада 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Аліменти в розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку боржник сплачує самостійно. Зокрема, згідно з квитанціями від 20 листопада 2021 року ОСОБА_2 сплатив 1 100,00 грн, від 18 грудня 2021 року - 1 100,00 грн, 27 січня 2022 року - 1 051,00 грн.

Заборгованість боржника зі сплати аліментів відсутня. ОСОБА_2 не працює, доходи відсутні. За ОСОБА_2 зареєстровано легковий автомобіль марки «Фольксваген Гольф», 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (частина восьма статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом прав, свобод чи законних інтересів визначається процесуальним законом.

ЦПК України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Частинами першою, третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України (далі - СК України).

Відповідно до частин четвертої, тринадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Форма довідки встановлюється Міністерством юстиції України.

Згідно з пунктом 4 Розділу XVI Інструкції № 512/5 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості за аліментами, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України, якою передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру на рівні 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Тобто, мова йде про мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а не про порядок розрахунку аліментів у період, коли боржник не працював. Вказаний порядок розрахунку аліментів встановлено спеціальною статтею 195 СК України.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 18 лютого 2021 року у справі № 133/203/20 (провадження № 61-8232св20).

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанціїпро часткове задоволення скарги. Нарахування розміру аліментів, виходячи лише з 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суперечить частині другій статті 195 СК України та є наслідком власного неправильного тлумачення державним виконавцем норм законодавства.

Доводи касаційної скарги про те, що платник аліментів не працював, добровільно сплачував аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому у державного виконавця не було підстав нараховувати заборгованість, є неприйнятними, оскільки ця обставина не виключає застосування в описаній спірній ситуації порядку розрахунку заборгованості з аліментів, визначеного у статті 195 СК України.

Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною третьою, восьмою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18).

Суд апеляційної інстанції встановив, що Мажаєва А. І,. на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу, надала договір про надання правової допомоги від 09 лютого 2022 року № 6А/2022 року, акти наданих послуг із надання правничої допомоги у суді першої інстанції на суму 8 680,00 грн та в суді апеляційної інстанції на суму 3 720,00 грн, а також прибуткові касові ордери про сплату відповідних коштів адвокату.

За правилом статті 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Суд апеляційної інстанції встановивши обґрунтованість доказів, поданих скаржником, відсутність клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката та будь-яких заперечень зі сторони державного виконавця щодо обґрунтованості та співмірності заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу, дійшов правильного висновку про стягнення витрат пов`язаних з правничою допомогою.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

У частині четвертій статті 394 ЦПК України передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Правильне застосовування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження відмовити.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Кам`янець-Подільського відділу державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на постанову Хмельницького апеляційного суду від 28 квітня 2022 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Кам`янець-Подільського відділу державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Стоцької Анастасії Станіславівни.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Н. О. Антоненко

І. О. Дундар