Справа № 346/1892/22
Провадження № 2/346/1001/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді Калинюка О.П.

з участю: секретаря Рокіщук Н.Д.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Синишина П.Є.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні заяву головуючого судді Калинюка О.П. про самовідвід в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та вселення,-

ВСТАНОВИВ:

у відповідності до розподілу справ автоматизованою системою документообігу суду 27.05.2022 року судді Калинюку О.П. розподілено дану цивільну справу.

Провадження в справі відкрито 03.06.2022 року та призначено підготовче засідання на 05.07.2022 року об 11 год. 45 хв.

05.07.2022 р. головуючий подав заяву про самовідвід, в якій вказує, що в його провадженні також перебувала справа №346/1189/21 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування житлового будинку недійсним. В цій справі 05.07.2022 року до проведення даного підготовчого засідання ухвалено рішення, яким визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право на користування цим житловим приміщенням, в зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 за цим місцем проживання понад один рік.

Отже, ОСОБА_3 як головуючий висловив свою позицію щодо відносин з приводу користування ОСОБА_1 спірним житловим приміщенням. Тому суддя вважає, що не може розглядати дану справу.

Згідно з ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

У відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст.3 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

П.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

У відповідності до п.п. 49-54 рішення Європейського Суду з прав людини в справі "Білуха проти України" (Заява N 33949/02) від 09.11.2006 року, «Мироненко та Мартенко проти України» від 10.12.2009 року № N 4785/02, які є остаточними відповідно до умов, зазначених у п. 2 статті 44 Конвенції, відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що для забезпечення умов, за яких у сторін не виникало б жодних сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом (чи безсторонності судді при розгляді даного позову) та уникнення будь-якого конфлікту інтересів,заяву про самовідвід головуючого від 05.07.2022 року слід задовольнити.

Керуючись ст.126 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Рішенням Конституційного Суду України № 19-рп/2004 від 01.12.2004 року, ст.ст. 36, 39, 40, 41 ЦПК України,

ухвалив:

заяву про самовідвід головуючого судді Калинюка О.П., подану 05.07.2022 року в

цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та вселення, задовольнити.

Справу передати до канцелярії Коломийського міськрайонного суду на повторний автоматизований розподіл.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Калинюк О. П.