ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 685/332/20

Провадження № 22-ц/4820/59/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар судового засідання Філіпчук О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №685/332/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Теофіпольська селищна рада, про визнання заповіту недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 06 вересня 2021 року (суддя Самойлович А.П.).

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, стороні відповідача Новоставецька сільська рада, про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування позову зазначала, що вона на підставі заповіту від 30 травня 1996 року, успадкувала майно після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_3 вступила у фактичне володіння спадковим майном свого чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказувала, що під час оформленням спадщини після смерті ОСОБА_3 виявилося, що належне ОСОБА_4 право на земельну частку (пай) оформила на себе ОСОБА_2 на підставі заповіту від 10 листопада 1995 року, який нібито складений ОСОБА_4 та посвідчений секретарем Новоставецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області Савчук В.В.

Вважає, що спірний заповіт не відповідає вимогам ст. 541 ЦК УРСР щодо нотаріальної форми, оскільки згідно висновку експерта було встановлено, що підпис в графі «секретар виконкому» у заповіті ОСОБА_4 виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою.

Ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 16.12.2020 Теофіпольську селищну раду залучено до участі у справі третьою особою, як правонаступника Новоставецької сільської ради.

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 06 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним заповіт від 10 листопада 1995 року, посвідчений секретарем Новоставецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 грн сплаченого при подачі позову судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд безпідставно відмовив їй у задоволенні клопотань про призначення технічної почеркознавчої експертизи та витребування з архіву Теофіпольської адміністрації рішення сесій Новоставецької сільської ради 1995 року, а також про відвід судді. Зазначає, що копія заповіту ОСОБА_4 долучена до матеріалів справи позивачем з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства, однак суд першої інстанції не звернув на уваги на це і досліджував даний заповіт як доказ.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином. Враховуючи, реалізацію відповідачем права на викладення своїх аргументів у апеляційній скарзі, колегія суддів поважності причин неявки в судове засідання не встановила, і, відповідно, підстав для відкладення розгляду справи та вважала за можливе слухати справу за відсутності відповідача. При цьому, колегія суддів виходила з того, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, не відкладаючи розгляду справи, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасника справи або його представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання заповіту недійсним, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та порядку посвідчення.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Встановлено, що згідно наданої копії заповіту, ОСОБА_4 , що мешкає в с. Малий Лазучин Теофіпольського району Хмельницької області, на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, що все його майно, де б воно не було і з чого не складалося і взагалі все те, що належатиме йому по закону на день смерті заповів ОСОБА_2 , при цьому зазначено, що заповіт посвідчений 10 листопада 1995 року секретарем виконкому Новоставецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області Савчук В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 18 (а.с, 10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 (а.с. 200).

Згідно з висновком експерта Хмельницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 16 січня 2019 року № 1.1-0143:18, складеного за результатами проведеної в межах кримінального провадження № 00000442, підпис в графі «Секретар виконкому» у заповіті ОСОБА_4 від 10 листопада 1995 року виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою (а.с. 130-136).

15.02.2017 ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно якого спадщиною, на яке видано це свідоцтво є право на земельну частку (пай) на землях, що перебувають у колективній власності селянської спілки «Відродження» на території Великолазучинської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області, розміром 7,01 га в умовних кадастрових гектарах. Право на земельну частку (пай) належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ №0203047, зареєстрованого Теофільською районною державною адміністрацію Хмельницької області 04.08.1997 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №0203047/47 (а.с. 208).

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла10.07.1999 (а.с. 214-216).

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Великолазучинської сільської ради №726 від 20.12.2016, після смерті ОСОБА_4 в фактичне управління та розпорядження спадковим майном вступила його дружина ОСОБА_3 (а.с. 7).

Відповідно до частини першої статті 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно зі статтею 541 ЦК УРСР заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

Статтею 1 Закону України «Про нотаріат» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів.

Предметна компетенція органів місцевого самоврядування на вчинення нотаріальних дій визначена Законом України «Про нотаріат». Так, згідно з ч. 2 статтею 37 Закону України «Про нотаріат» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), у населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, окрім дій, передбачених у частині першій цієї статті, вчиняють також такі нотаріальні дії , зокрема: посвідчують заповіти.

Відповідно до п. 18 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України», затвердженої наказом Мін`юсту України від 25 серпня 1994 року № 22/5, нотаріальне посвідчення заповітів та доручень, засвідчення вірності копій документів і виписок з них, справжності підпису на документах здійснюються шляхом вчинення посвідчувальних написів на відповідних документах, які підписуються посадовою особою виконавчого комітету з прикладенням гербової печатки виконавчого комітету Ради народних депутатів.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (чинної на час виникнення спірних правовідносин), у разі посвідчення угоди не тим органом або службовою особою, на яких покладено здійснення нотаріальних функцій, угода не може вважатися укладеною з додержанням встановленої нотаріальної форми.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний.

З урахуванням зазначених норм та обставин справи, заповіт від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , посвідчений 10 листопада 1995 року секретарем виконкому Новоставецької сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області Савчук В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 18, є нікчемним. Проте, оскільки вимога про визнання нікчемного заповіту недійсним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача, тому у задоволенні позовних вимог про визнання про визнання заповіту недійсним слід відмовити.

Безпідставним є встановлення судом першої інстанції обставин щодо часового проміжку виготовлення оспорюваного документа, як підстава для визнання його недійсним, оскільки такими обставинами позивач не обґрунтовував позовні вимоги (підстави позову).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом вказаної норми, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

З урахуванням викладеного вище, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо безпідставної відмови суду першої інстанції у задоволенні клопотання про призначення у справі судової технічної та почеркознавчої експертиз, у витребуванні документів, у задоволенні відводу, оскільки такі клопотання вирішені судом у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства. У зв`язку з чим, протокольної ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 27.06.2022 відмовлено у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи для визначення часу виконання підпису та належності підпису на стадії апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 06 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 липня 2022 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай