Справа № 464/8308/21
пр.№ 2/464/500/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2022 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 464/8308/21

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ»

третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна

третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук Володимир Ігорович

вимоги: визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

представники учасників справи:

представник позивача - адвокат Цап О.Р.

представник відповідача Бабич В.І.

Обставини справи

Адвокат Цап О.Р. від імені та в інтересах позивача звернулася до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 28 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. за реєстраційним № 11860 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості в сумі 20 454,38 грн, покликаючись, що такий не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судову справу передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Ухвалою суду від 01 грудня 2021 року за відповідною заявою представника позивача вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса.

Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечили.

Відповідач позов не визнав та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, не наводячи жодних обґрунтувань по суті таких. Водночас покликається на неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. Указане викладене у відзиві на позов, надано підтвердження надіслання іншим учасникам справи відповідно до вимог цивільного процесуального судочинства.

Треті особи своїми правами не скористалися та пояснень но справі не надали.

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви та висновки суду

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

28 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі за № 11860) про стягнення з позивача - боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 010-13520-240211 від 24 лютого 2011 року, укладеним з АТ «Дельта Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги за кредитними договорами № 2226/К від 15 квітня 2020 року є відповідач ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (стягувач), на користь останнього за період з 15 квітня 2020 року по 07 квітня 2021 року на суму 19 254,61 грн, що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 12 557,37 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 6697,24 грн, а загальним розміром із стягненням плати у відповідності до ст.31 Закону України «Про нотаріат» 20 454,38 грн. У відомостях про даного нотаріуса у Єдиному реєстрі нотаріусів наявна примітка «тимчасово не діє».

З примусового виконання даного виконавчого документа виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Меленчуком В.І. постановою від 23 листопада 2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 67627676.

Між сторонами виник спір стосовно дотримання приватним нотаріусом вимог діючого законодавства при вчиненні виконавчого напису.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно із ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з приписів ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно». Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

За умовами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи даний позов, суд бере до уваги наступний правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.

Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному ст.84 Закону України «Про нотаріат».

Так, звертаючись до суду із заявленими вимогами позивач покликається на відсутність безспірної заборгованості, водночас відповідачем, який заперечує позов, не обґрунтовано та не надано жодних доказів, що є його процесуальним обов`язковим згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України, щодо направлення позичальнику (позивачу) листа-вимоги про повернення боргу та отримання боржником позивачем такого.

З клопотанням про витребування доказів у передбачених законом випадках відповідач до суду не звертався. При цьому, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, тільки сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України.

Установлена законом процедура стягнення боргу на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а саме боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до принципів диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, оцінюючи аргументи та докази за своїм внутрішнім переконанням, дослідивши всі зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Наведені законодавчі положення та обставини справи свідчать, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, що зумовлює визнання його таким, що не підлягає виконанню. Суд погоджується з переконливими доводами позивача, які відповідачем жодним чином не спростовано.

Спосіб захисту щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відповідає положенню ст.16 ЦК України, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Порушене саме відповідачем цивільне право позивача підлягає захисту в судовому порядку, адже справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом (постанова Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 200/3452/17).

Наведене свідчить, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення. Відомості, які б спростували даний висновок суду, який узгоджується із такими засадами цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України), відсутні.

Розподіл судових витрат

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, якими є витрати на професійну правничу допомогу, задоволення позову покладаються на відповідача.

Таким чином, на відповідача слід покласти сплачені позивачем до суду документально підтверджені судові витрати за сплати судового збору - 908,00 грн, про що просить сторона позивача.

Представником позивача заявлено про відшкодування за рахунок відповідача 1800 грн витрат на професійну правничу допомогу, що у порядку ст.137 ЦПК України підтверджено понесення таких 1800 грн за позовну заяву (витрачено 3 год).

Відповідно до постанови Верховного Суду від 06 березня 2021 року у справі № 922/1163/18 відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

У самому тексті договору про надання правової допомоги від 29 січня 2021 року № 8, наданого адвокатом, відсутні умови (пункти) щодо порядку та форми розрахунку адвокатського гонорару та лише зазначається про порядок оплати (обсяг послуг та вартість) такої професійної правової допомоги, що має здійснюватися на підставі актів.

Оскільки відсутня об`єктивна можливість пересвідчитись щодо домовленості між адвокатом та його клієнтом щодо розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару, ураховуючи заперечення іншої сторони (ч.5 ст.137 ЦПК України), суд вважає за необхідне зменшити заявлені до відшкодування судові витрати на професійну правничу допомогу.

За положеннями ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на конкретні обставини справи: справа незначної складності, яка розглядається за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, щодо вирішення вказаного спору існує безліч судової практики, зокрема Верховного Суду, яка є сталою, обсяг юридичної/технічної роботи - обсяг наданих послуг адвокатом щодо підготовки позовної заяви, виходячи з критерію розумності, пропорційності, справедливості співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд переконаний, що розмір витрат є завищеним. Суд зменшує такі до 1 000 грн, оскільки не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката.

Щодо заходів забезпечення позову

У відповідності до положень ч.7 ст.158 ЦПК України у зв`язку із ухваленням рішення про задоволення позову вжитті заходи забезпечення позову ухвалою від 01 грудня 2021 року, за відсутності вмотивованого клопотання учасника справи про скасування таких, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною за реєстраційним № 11860 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованості в сумі 20 454,38 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 908,00 грн судового збору та 1000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Роз`яснити, що заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст.354 ЦПК України).

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», код за ЄДРПОУ , м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, 1, корпус 28

третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, м.Київ, вул.Л.Первомайського, 9, офіс 1

третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук Володимир Ігорович, м.Львів, вул.Шевченка, 31, офіс 315

Повне судове рішення складено 16 лютого 2022 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО