Провадження № 2/750/235/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2022 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Лось А.Ю.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

24.11.2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 250589 грн. 50 коп. інфляційних втрат, що нараховані за період з 15.12.2016 по 22.01.2020 та з 17.07.2020 по 17.11.2021, 270916 грн. 59 коп. 3 проценти річних, що нараховані за період з 15.12.2016 по 22.01.2020 та з 17.07.2020 по 17.11.2021, 1266884 грн. 94 коп. проценти за договором позики від 07.10.2014 року за період з 15.12.2016 року по 17.11.2021 року, всього 1788391 грн. 03 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07.10.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Беловою О.С. Чернігівського міського нотаріального округу, реєстр №4208, відповідно до якого ОСОБА_1 надала ОСОБА_3 у позику грошові кошти в сумі 2000000 грн.. що було еквівалентно 154451,50 доларів США, а ОСОБА_3 зобов`язався повернути таку ж суму коштів до 15.11.2014 року. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 24.01.2018 року у справі 750/2874/16-ц про поділ майна подружжя були частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 було поділено борг ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 по договору позики та визнано за ОСОБА_2 зобов`язання на 1/2 частину боргу за договором позики від 07.10.2014 року в сумі 3098576 грн. 16 коп. На даний час в добровільному порядку борг не повернуто.

31.12.2021 відповідач подала відзив на позовну заяву в якому просила відмовити в задоволенні позову з підстав спливу строку позовної давності, зокрема вказала на те, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених у статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Порядок відліку строку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 24.01.2018 року у справі 750/2874/16-ц про поділ майна подружжя частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 один до одного, яким в порядку поділу майна подружжя було поділено борг

ОСОБА_3 перед ОСОБА_1 по договору позики від 7.10.2014 року в сумі 6210825,99 грн. по 1/2 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тому з 24.01.2018 року ОСОБА_1 було відомо про поділ боргових зобов`язань по договору позики від 07.10.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_1 була вправі стягнути з ОСОБА_2 , передбачені ст. 625 ЦК України, 3% річних та інфляційних витрат у межах встановленого ст. 257 ЦК України загального строку позовної давності 3 роки, який на час звернення до суду минув.

04.01.2021 року відповідач подала заяву про застосування строків позовної давності.

В судове засідання сторони не з`явились, представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, додатково наддала розрахунки позову з урахуванням строку позовної давності.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалась в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

07.10.2014 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали договір позики відповідно до якого позивач надала ОСОБА_3 у власність грошові кошти в сумі 2000000 грн, що еквівалентно 154451,50 доларів США, строком до15.11.2014 (а.с. 7).

Своїх зобов`язань за договором ОСОБА_3 не виконав.

12 серпня 2016 року рішенням Деснянського районного суду м. Чернігові у цивільній справі №750/12911/14 з ОСОБА_3 на користь позивача було стягнуто заборгованість за договором позики в розмірі 3 838 182,95 грн. (еквівалент 154 451,50 доларів США на дату звернення до суду з позовом).

03.03.2017 року Деснянським районним судом м. Чернігова прийнято рішення у справі №750/12172/16-ц про стягнення коштів за неналежне виконання умов договору позики від 07.10.2014 року, відповідно до якого з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуті три проценти річних та сума інфляційних втрат, нараховані за період з 16.11.2014р. по 14.12.2016р., всього 1477458,24 грн. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 31.07.2017р. у цій же справі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова було змінено, додатково стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 проценти за договором позики від 07.10.2014 р. в сумі 883973,72 грн., нараховані за період з 16.11.2014 р. по 14.12.2016 р. згідно ст.1048 ЦК України.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2018 (цивільна справа 750/2874/16-ц) за ОСОБА_2 , в порядку поділу спільного майна подружжя, визнано зобов`язання на 1/2 частину заборгованості, що виникла за договором позики від 07.10.2014 в розмірі 3098576,16 грн.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 28.12.2020 року у справі №750/1962/20, яке набрало законної сили 03.06.2021року, з ОСОБА_2 на користь позивачки було стягнуто суму основного боргу 3098576,16 грн., інфляційні 56043,80 грн. за період з 23.01.2020р. по 16.07.2020р., 3% річних в сумі 44700,77 грн. за період з 23.01.2020р. по 16.07.2020р., а всього 3 199 320,77 грн. Вказане рішення суду відповідачем не виконано.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 30.09.2020 року у справі №750/6024/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення процентів за користування позикою, а також трьох процентів річних та інфляційних втрат, всього 3 962 031,23 грн., третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_2 , позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 07.10.2014 за період з 15.12.2016р. по 15.07.2020р. в сумі 1981015,62 грн., що складається із: заборгованості по сплаті відсотків - 1078990,33 грн., інфляційних - 683544,11 грн. і трьох процентів річних - 218481,18 грн. За висновком суду, враховуючи ту обставину, що рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 24.01.2018р. здійснено поділ зобов`язання за договором позики від 07.10.2014 між відповідачем та третьою особою в рівних частинах, з відповідача підлягає стягненню лише 1/2 частина від заявленої до стягнення позивачем суми процентів, інфляційних і трьох процентів річних.

Посилаючись на те, що відповідач не виконує свої зобов`язання за договором позики від 07.10.2014, позивач просить суд стягнути з неї 250589 грн. 50 коп. інфляційних втрат, що нараховані за період з 15.12.2016 по 22.01.2020 та з 17.07.2020 по 17.11.2021, 270916 грн. 59 коп. 3 проценти річних, що нараховані за період з 15.12.2016 по 22.01.2020 та з 17.07.2020 по 17.11.2021, 1266884 грн. 94 коп. проценти за договором позики від 07.10.2014 року за період з 15.12.2016 року по 17.11.2021 року, всього 1788391 грн. 03 коп.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених у статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Порядок відліку строку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, з 24.01.2018 року ОСОБА_1 було відомо про поділ боргових зобов`язань по договору позики від 07.10.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Позивач звернулася до суду лише 24.11.2021 року, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зокрема слід стягнути заборгованість по процентам за користування позикою за період з 24.12.2018 року по 17.11.2021 року в сумі 645388,14 грн., 3% річних за період з 24.12.2018 по 31.12.2019 в сумі 62284,11 грн за період з 01.01.2020 по 22.01.2020 в сумі 3663,56 грн, з 17.07.2020 по 31.12.2020 в сумі 27976,25 грн, з 01.01.2021 по 17.11.2021 в сумі 53601,07 грн., а всього на загальну суму 147524,99 грн. та інфляційні втрати за період з 24.12.2018 по 22.01.2020 в сумі 86583,75 грн., з 17.07.2020 по 17.11.2021 в сумі 250589,50 грн., а всього 337173,25 грн., що відповідає наданому представником позивача розрахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов був заявлений на загальну суму 1788311,03 грн., а задоволений на 1130086,38 грн., що складає 63% від ціни заявленого позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір за розгляд справи у розмірі 7150,5 грн. - пропорційно задоволених позовних вимог (63 % від 11350 грн. судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви).

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість по процентам за користування позикою в сумі 645388,14 грн., 3% річних в сумі 147524,99 грн., інфляційні втрати в сумі 337173,25 грн., а всього на загальну суму 1130086,38 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7150 грн. 50 коп. у відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В. Карапута