Провадження №2/447/271/22
Справа №447/329/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

05.07.2022 Миколаївськ,ий районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Друзюк М.М.

секретар судового засідання Мазуркевич І.Є.

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Комерційний банк Приват Банк», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Миколаївський відділ державної виконавчої служби у Стрийському районі Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) , ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Комерційний банк Приват Банк», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Миколаївський відділ державної виконавчої служби у Стрийському районі Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) , ОСОБА_2 про визнання таким , що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 19.06.2019, зареєстрований в реєстрі за № 1687.

Позивач в обґрунтування позовних вимог покликається на те, що державним виконавцем Миколаївського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відкрито виконавче провадження відносно позивача на підставі виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотірального округу Бондар І.М. № 1687 від 19.06.2019 за договором іпотеки, що був укладений з АТ «КБ «Приватбанк» від 06.08.2007 № LVH9GА. Зазначає, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис на договорі іпотеки після спливу трьох років з дня виникнення права вимоги, в порушення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , затвердженого наказом Міністрества юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, за наявності спору щодо розміру заборгованості, що підтверджується фактами, які встановлені в рішенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2011 у справі № 2-6571/11, а тому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотірального округу Бондар І.М. № 1687 від 19.06.2019.

Позивач в судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просить розгляд справи проводити без його участі, позов просить задоволити.

Відповідач у поданому відзиві на позовну заяву зазначив про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач не заперечив факт наявності у нього заборгованості за кредитним договором, а Банком були надані усі необхідні документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безмірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів , затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Також відповідач зазначає, що кредитний договір в силу п. 9.6. Умов та правил надання банківських послуг є дійсним до моменту належного виконання його сторонами.

Відповідач приватний нотаріус Дніпровського міського нотірального округу Бондар І.М., у судове засідання не з`явилася, у поданій суду заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності. На вимоги ухвали суду надала копію справи про вчинення виконавчого напису.

Треті особи,які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Миколаївський відділ державної виконавчої служби у Стрийському районі Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) , ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 18.03.2008 між ОСОБА_2 (позичальник) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) та ЗАТ КБ «Приватбанк» (іпотекодержатель) укладений договір іпотеки квартири (4-кімнатна загальною площею 79,1 кв.м , житлова площа 51 кв.м, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), за умовами якого іпотекою забезпечується виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором від 18.03.2008 № LVH9GА, укладеного між іпотекодержателем та позичальником по поверненню кредиту, наданого у вигляді не поновлювальна лінія в сумі 29 144 дол США на строк з 18.03.2008 по 18.03.2028, щомісячного надання грошових коштів, сплаті відсотків за користування кредитом при порушенні іпотекодавцем зобов`язань по погашенню кредиту, сплаті винагороди за надання фінансового інструменту, сплаті пені.

Згідно з п. 16.7.1. договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого небудь із зобов?язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.

Відповідно до п. 22 договору іпотеки у випадку порушення кредитного договору позичальником або іпотечного договору іпотекодержатель направляє іпотекодавцю і позичальник писмову вимогу про усунення порушення протягом тридцятиденного строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється зокрема, у випадках, передбачених п.п. 16.7.1., 16.7.2., 16.9. цього договору або на підставі виконачого напису. Термін дії договору - до повного виконання іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього.

Відповідно до виконавчого напису № 1687 від 19.06.2019 запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , який є майновим поручителем ОСОБА_2 , за її кредитними зобов`язаннями перед АТ «КБ «Приватбанк» згідно з кредитним договором від 18.03.2008 № LVH9GА. За рахунок коштів від реалізації нерухомого майна задоволити вимоги банку у розмірі заборгованість за кредитом 24 264,24 доларів США, заборгованість за відсотками 26 116,02 доларів США, 1 043,69 доларів США комісії, 87 571,37 доларів США пені, що становить 138 995,32 доларів США , за курсом НБУ станом на 04.01.2019 становить 3 823 995,04 грн., витрати, повязані з вчиненням викоавчого напису 3 500 грн. Строк, за який проводиться стягнення 10 років 9 місяців 17 днів з 18.03.2008 по 04.01.2019.

Надалі, 15.12.2021 державним виконавцем Миколаївського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відкрито виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису, що вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. № 1687 від 19.06.2019 про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2011 у справі № 2-6571/11 позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто солідарно з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус»(49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 36, ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (49094, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) у рахунок погашення заборгованості (основної суми кредиту в розмірі 24 000 доларів США, нарахованих за користування кредитними коштами відсотками, комісії за користування кредитними коштами, пені) за кредитним договором № LVH9GА від 18.03.2008, яка станом на 28.10.2010 становить 263197,58 грн. 58 коп. та штраф в розмірі 13409,87 грн. 87 коп., разом - 276607 грн. 45 коп.

Відповідно до пункту 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат" нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2 статті 87 Закону України «Про нотаріат»).

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за №296/5(далі - Порядок) визначено порядок вчинення виконавчих написів.

Так пунктом 1 глави 16 розділу ІІ, підпунктами 2.1, 2.2, 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Пунктом 3 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено умови вчинення виконавчого напису. Так вказаним пунктом передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. У разі вчинення виконавчого напису за договором іпотеки нотаріус перевіряє за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманою шляхом безпосереднього доступу до цього реєстру, наявність чи відсутність заставної, наявність чи відсутність інших іпотекодержателів.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк.

Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення.Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позивач, звертаючись до суду з відповідним позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовує свої позовні вимоги, в тому числі, і недотриманням принципу безспірності.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Зі змісту виконавчого напису достовірно не вбачається те, що дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, та що вищезазначена заборгованість складалася саме з такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування зазначених доводів позивача в цій частині.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19).

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Суд зазначає, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2011 у справі № 2-6571/11 (яке набрало законної сили) задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 та стягнуто солідарно з ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № LVH9GА від 18.03.2008, на забезпечення виконання зобов`язань за яким був укладений договір іпотеки від 18.03.2008, (основної суми кредиту в розмірі 24 000 доларів США, нарахованих за користування кредитними коштами відсотками, комісії за користування кредитними коштами, пені), яка станом на 28.10.2010 становить 263 197 грн. 58 коп. та штраф в розмірі 13 409 грн. 87 коп., разом 27 6607 грн. 45 коп.

У постанові Верховного Суду України від 18.11.2021 (справа № 466/5186/18) вказано, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Таким чином АТ КБ «ПриватБанк» скористався передбаченим частиною 2 статті 1050 ЦК України правом вимоги щодо дострокового виконання зобов`язання за кредитним договором № LVH9GА від 18.03.2008.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зазначила, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519, вказує на те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Так, в оспорюваному виконавчому написі суму заборгованості визначено в розмірі 138 995 доларів США 32 центи, з яких: 24 264,24 доларів США заборгованість за кредитом, заборгованість за відсотками 26 116,02 доларів США, 1 043,69 доларів США комісії, 87 571,37 доларів США пені, за період з 18.03.2008 по 04.01.2019. Ця сума заборгованості визначена і в розрахунку заборгованості, наданому приватному нотаріусу разом із заявою про вчинення виконавчого напису.

З огляду на вказане та ту обставину, що АТ КБ «ПриватБанк» скористалося передбаченим частиною 2 статті 1050 ЦК України правом вимоги щодо дострокового виконання зобов`язання за кредитним договором № LVH9GА від 18.03.2008, наявними є ознаки відсутності безспірності заборгованості при вчиненні виконавчого напису, оскільки в такому (виконавчому написі) вказана заборгованість за відсотками за кредитом та пенею після ухвалення судового рішення від 18.04.2011 у справі № 2-6571/11.

За таких обставин суд зазначає, що нотаріусом не враховано та не перевірено наявність спору щодо розміру заборгованості, не враховано строк пред`явлення даних вимог та період нарахування вказаної суми.

Таким чином, нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, не спростовують висновки суду щдо відсутності безспірності заборгованості при вчиненні виконавчого напису.

Враховуючи вищевикладене, надавши правову оцінку доводам та доказам сторін, суд дійшов висновку, що позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є підставним, обґрунтованим, вимоги позивача гуртуються на вимогах закону, однак підлягає частковому задоволенню, а саме до відповідача до АТ КБ «ПриватБанк» .

Щодо вирішення вимоги до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, як відповідача, суд дійшов висновку що така не підлягає задоволенню з тих підстав, що нотаріус не є належним відповідачем у справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, виходячи з наступного.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат».

Частиною першою статті 1 Закону встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Частиною другою статті 1 Закону передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення.

Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Тобто нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі.

Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями.

Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Враховуючи наведене, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Вище викладені висновки й міркування відповідають позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, що викладена у постанові від 15.04.2020 по справі № 474/106/18 (провадження № 61-13847св19).

Таким чином, позовні вимоги позивача до нотаріуса, як відповідача є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 992,40 грн.,

встановив:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Комерційний банк Приват Банк», треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Миколаївський відділ державної виконавчої служби у Стрийському районі Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) , ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- задоволити.

Визнати таким , що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 19.06.2019, зареєстрований в реєстрі за № 1687.

Стягнути з АТ « Приват Банк» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 992,40 грн.

У позові ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- відмовити

Заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Миколаївського районного суду у справі № 447/329/22 від 09.02.2022 продовжують діяти протягом дев`яносто днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування імен сторін:

Позивач : ОСОБА_1 - ІПН НОМЕР_2 , місце проживання :

АДРЕСА_3 : АТ КБ « Приват Банк» , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського 1Д

Відповідач 2: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна місцезнаходження м. Дніпро вул. Центральна 6/9, м. Дніпро

Третя особа -1 Миколаївський відділ ДВС у Стрийському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) місцезнаходження : вул. Шептицького,9 , м. Миколаїв,Львівська область

Третя особа2 ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_1 , місце проживання : АДРЕСА_4 .

Суддя Друзюк М. М.