Справа №:755/2563/22
Провадження №: 2/755/2978/22
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"22" червня 2022 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П., перевіривши виконання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання незаконним та скасування наказу №169-к від 22.11.2021 про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати, зобов`язання виплатити середньомісячну заробітну плату за весь період вимушеного прогулу, компенсацію моральної шкоди в розмірі середньомісячної заробітної плати за весь період вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява.

Як убачається із заявлених позовних вимог, позивач просить суд: зобов`язати відповідача виплатити позивачу середньомісячну заробітну плату за час незаконного відсторонення позивача від роботи; зобов`язати відповідача компенсувати моральну шкоду позивачу в розмірі середньомісячної заробітної плати за кожен місяць вимушеного прогулу та суми судового збору у разі його сплати позивачем

Статтею 175 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

В порушення вказаних норм процесуального законодавства позивач не зазначив ціни позову у позовній заяві.

Із позовної заяви убачається, що позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу №169-к від 22.11.2021 про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати. В той же час, таких позовних вимог у позові позивач не заявляє, у зв`язку з чим позивачу слід уточнити зміст позовних вимог з якими він звертається до суду.

Також, позивач звертаючись із позовними вимогами про зобов`язання відповідача виплатити позивачу середньомісячну заробітну плату за час незаконного відсторонення позивача від роботи; зобов`язання відповідача компенсувати моральну шкоду позивачу в розмірі середньомісячної заробітної плати за кожен місяць вимушеного прогулу, не наводить розмірів сум, що підлягають виплаті позивачу.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач, з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», вважає себе звільненим від сплати судового збору при поданні позову про стягнення заробітної плати.

Дійсно, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Із положень приписів ст. ст. 94,116,117 КЗпП України та ст. ст. 1,2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 січня 2019 року у справі N 910/4518/16 дійшла висновку, що пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

У зв`язку з цим, позивачу необхідно визначити розмір сум, що підлягають сплаті позивачу за час відсторонення позивача від роботи.

Пред`явлення вимоги майнового характеру, що полягає у зобов`язанні виплатити невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи, передбачає попереднє визначення ціни позову - суми невиплаченої заробітної плати, що підлягає стягненню. Із врахуванням ціни позову визначається розмір судового збору, який згідно із п. п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, у своїй постанові від 18.11.2018 по справі № 761/11472/15-ц Верховний суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі.

Таким чином, позивачу слід навести відповідне обґрунтування розміру моральної шкоди та визначити її суму та сплатити судовий збір згідно із ставками судового збору наведеними вище.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», установлено у 2022 році прожитковий мінімум працездатних осіб: з 1 січня 2022 року - 2 481 гривня.

Оскільки позивач не визначив ні суми заробітної плати за час незаконного відсторонення від роботи ні суми компенсації моральної шкоди, суд не може визначити точну суму судового збору, що має бути сплачений позивачем.

При зверненні з позовом до Дніпровського районного суду міста Києва судовий збір сплачується за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Дніпров.р-н/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, Банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок - №UA0026005, Код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Крім того, статтею 95 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Убачається, що додані до позовної заяви письмові докази не засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України, сама ж позовна заява не містить відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких долучено до матеріалів позовної заяви.

Також, долучена копія рішення Дніпровського районного суду м. Києва у справі №755/21304/21 від 09.02.2022, містить лише вступну та резолютивну частину рішення, що унеможливлює перевірити наявність вирішеного судом спору в частині виплати позивачу заробітної плати.

Таким чином, позивачу слід засвідчити належним чином копії письмових доказів долучених до позовної заяви, а також надати належним чином засвідчену копію повного тексту рішення у справі №755/21304/21.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, суддя дійшов висновку, про необхідність залишення позовної заяви без руху та надати строк позивачу для усунення зазначених в ухвалі недоліків, оскільки позовна заява не відповідає вимогам процесуального закону.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 95, 175, 177, 185 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання незаконним та скасування наказу №169-к від 22.11.2021 про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати, зобов`язання виплатити середньомісячну заробітну плату за весь період вимушеного прогулу, компенсацію моральної шкоди в розмірі середньомісячної заробітної плати за весь період вимушеного прогулу - залишити без руху.

Надати можливість позивачу виправити недоліки в строк не більше ніж п`ять днів з дня отримання позивачем ухвали, про що у вказаний термін надати суду документальні підтвердження.

Попередити, що у випадку не виконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та підлягає поверненню.

Суддя: