Провадження № 2/359/689/2022
Справа № 359/8217/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

представника відповідача Білоус Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 , публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про стягнення майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 12 березня 2021 року о 14 год. 40 хв. в м. Бориспіль по вул. Київський Шлях, 65, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «ЗІЛ 130», д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зіткнення з транспортним засобом «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Власником транспортного засобу «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом був позивач ОСОБА_1 . Водій ОСОБА_2 станом на дату ДТП перебував у трудових відносинах з КП «ВУКГ» і 12 березня 2021 року виконував свої трудові обов`язки відповідно до подорожнього листа вантажного автомобіля № 4082424. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність КП «ВУКГ» була застрахована відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 7192766 від 09.04.2020 року, укладеного з ПАТ НАСК «Оранта». Згідно з страховим актом № ОЦВ-СП-21-33-48050/1 від 30.03.2021 року, страховиком ПАТ НАСК «Оранта» на корись ОСОБА_1 виплачено страхове відшкодування у сумі 43231,48 грн. Вартість страхового відшкодування була здійснена з врахуванням зносу деталей, що замінюються. Відповідно до звіту № 47/14.03.21 від 24.03.2021 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4 , матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля марки «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження станом на дату оцінки КТЗ складає 104 956,06 грн. Вартість послуг оцінювача, які сплатив позивач - 2 200 грн. Фактичний розмір шкоди, понесений позивачем у зв`язку з відновлювальним ремонтом його автомобіля, склав суму 96543,00 грн, яку позивач сплатив ФОП ОСОБА_5 . Оскільки ОСОБА_2 був працівником КП «ВУКГ», то саме на підприємство покладається обов`язок сплатити позивачу різницю між фактичним розміром майнової шкоди, понесеної внаслідок ДТП, і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Так, позивач фактично здійснив ремонт автомобіля, вартість якого становить 96 543,00 грн. Водночас, страхове відшкодування у розмірі вартості матеріального збитку (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу), яке було виплачене позивачу страховиком складає 43 231,48 грн. Крім того. Позивачем понесено витрати, пов`язані з оцінкою вартості матеріального збитку та складання суб`єктом оціночної діяльності відповідного звіту на суму 2200,00 грн. Таким чином, ОСОБА_1 просить суд стягнути з КП «ВУКГ» 55 511,52 грн майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

2. Процесуальні дії по справі. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 6 вересня 2021 року (а.с.42) було відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду.

КП «ВУКГ» направило на адресу суду відзив, в якому заперечило проти задоволення позову. Зазначило, що на підтвердження понесених матеріальних збитків ОСОБА_1 надав звіт № 47/14.03.21 від 24.03.2021 року, який був складений на замовлення ОСОБА_6 , яка померла ще ІНФОРМАЦІЯ_1 . Інші докази, подані позивачем не підтверджують фактичний розмір шкоди, завданий автомобілю ОСОБА_1 . Також позивач повинен був звернутися до ПАТ НАСК «Оранта» для отримання повної суми відшкодування, оскільки страхова сума відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 7192766 від 09.04.2020 року, укладеного КП «ВУКГ» склала 130000,00 грн, тому відповідач не повинен замість страховика сплачувати збитки, завдані внаслідок ДТП.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, були повідомлені належним чином про дату судового засідання.

Представник відповідача ОСОБА_7 підтримала доводи, викладені у відзиві та у запереченні, у задоволенні позову просила відмовити.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 та ПАТ НАСК «Оранта» у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 12 березня 2021 року о 14 год. 40 хв. в м. Бориспіль по вул. Київський Шлях, 65, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «ЗІЛ 130», д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зіткнення з транспортним засобом «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2021 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.11).

Власником транспортного засобу - автомобіля марки «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП був ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25 липня 2016 року (а.с.12).

Згідно з листом КП «ВУКГ» від 7 червня 2021 року №524 (а.с.32) ОСОБА_2 з 01.12.2020 року був прийнятий водієм третього класу на автомобіль ЗІЛ-130 «Автопідйомник С» д.н.з. НОМЕР_1 в дільницю зеленого господарства. 12.05.2021 року ОСОБА_2 був звільнений з роботи на підставі п.4 ст.40 КЗпП України. 12.03.2021 року виконував свої трудові обов`язки відповідно до подорожнього листа вантажного автомобіля № 4082424 (а.с.33).

Цивільно-правова відповідальність страхувальника КП «ВУКГ» застрахована відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 7192766 від 09.04.2020 року, укладеного з ПАТ НАСК «Оранта»; період страхування: з 21.04.2020 року по 20.04.2021 року.

Як вбачається з розрахунку страхового відшкодування від 29.03.2021 року (а.с.14, 89 зворот), виконаного ПАТ НАСК «Оранта», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_2 без врахування зносу деталей, що замінюються 100562,88 грн, вартість деталей, що замінюються, без врахування зносу 81902,00 грн, розмір матеріального збитку (з врахуванням зносу деталей, що замінюються) 43231,48 грн.

Згідно зі страховим актом № ОЦВ-СП-21-33-48050/1 від 30.03.2021 року (а.с.13,89), страховиком ПАТ НАСК «Оранта» на корись ОСОБА_1 виплачено страхове відшкодування у сумі 43 231,48 грн.

Спірні правовідносини є комплексними та регулюються главою 67 «Страхування» та главою 82 «Відшкодування шкоди» ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

а. норми матеріального права.

Згідно з ч.3 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).

Згідно з ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в гі. 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691гіс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св 19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19). від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св 19).

б. норми процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Відносини між КП «ВУКГ» та ПАТ НАСК «Оранта», яким було застраховано автомобіль «ЗІЛ 130», д.н.з. НОМЕР_1 , регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та Закону № 1961-IV, яким зокрема передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Позивачу ОСОБА_1 страховиком відповідача ПАТ НАСК «Оранта» було виплачено страхове відшкодування у розмірі матеріального збитку з врахуванням зносу деталей, що замінюються 43 231,48 грн.

Різниця між виплаченою ОСОБА_1 страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Встановлено, що ОСОБА_2 , який був визнаний винним у вчиненні ДТП, перебував у трудових відносинах з КП «ВУКГ», а тому саме КП «ВУКГ» зобов`язано сплатити ОСОБА_1 таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню з КП «ВУКГ» на користь ОСОБА_1 суд бере інформацію щодо розміру фактичного здійснення ремонту автомобіля позивача.

Так, зі змісту акту №18 від 24 квітня 2021 року вбачається, що ФОП ОСОБА_5 виконав ремонтні роботи автомобіля марки «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_2 на загальну суму 33580,00 грн, а також замінив запасні частини на суму 62963,00 грн, а всього провів робіт на загальну суму 96543,00 грн (а.с.30 зворот). В цей же день, 24 квітня 2021 року, ОСОБА_1 сплатив грошові кошти у розмірі 96543,00 грн, на підставі рахунку, виставленого йому ФОП ОСОБА_5 (а.с.30). Вказана обставина підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера (а.с.31).

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5 суду повідомив, що він дійсно здійснив ремонтні роботи автомобіля «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_2 на суму 96543,00 грн, на цю суму виставив рахунок. ОСОБА_1 сплатив рахунок, на підтвердження чого він видав йому квитанцію.

Сума 96543,00 грн не перевищує розміру вартості відновлювального ремонту автомобіля «Citroen Berlingo» д.н.з. НОМЕР_2 без врахування зносу деталей, що замінюються, зазначеного у розрахунку страхового відшкодування ПАТ НАСК «Оранта» від 29.03.2021 року, а саме 100562,88 грн.

Поданий позивачем звіт № 47/14.03.21 від 24.03.2021 року, складений суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_4 (а.с.22-28) на замовлення ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд визнає недопустимим доказом та не бере до уваги. А відтак не підлягає стягненню на користь позивача понесені ним витрати на послуги оцінювача у розмірі 2200 грн.

Встановлено, що позивач фактично здійснив ремонт автомобіля, вартість якого становить 96543,00 грн. З урахуванням вже виплаченого позивачу страховиком ПАТ НАСК «Оранта» страхового відшкодування у розмірі 43231,48 грн, розмір майнової шкоди, який підлягає стягненню із КП «ВУКГ» на користь ОСОБА_1 становить 53311,52 грн (96 543,00 - 43 231,48).

6. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З квитанції №97303 від 30 серпня 2021 року (а.с.36) вбачається, що при пред`явленні позову до суду ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 908,00 грн. З урахуванням того, що пред`явлений позов задоволено, тому з КП «ВУКГ» на користь позивача слід примусово стягнути понесені ним витрати на оплату судового збору. Доказів понесення позивачем інших судових витрат, в тому числі витрат на правову допомогу, суду не надано.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265 та ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства «Виробниче управління комунального господарства» (код ЄРПОУ 03363720, місцезнаходження: 08306, Київська область, м.Бориспіль, вул. Глибоцька, 128-А) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 53 311 (п`ятдесят три тисячі триста одинадцять) гривень 52 копійки, а також понесені ним судові витрати у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

У задоволенні позову в частині інших вимог ОСОБА_1 відмовити.

Повний текст рішення складений 4 липня 2022 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О.Ю. Семенюта