справа № 208/8245/21
№ провадження 2/208/905/22
РІШЕННЯ

Іменем України

08 червня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, в складі: Головуючого, судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засіданні Грищенко О.Л., представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника відповідача Департаменту Комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Жежель С.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Департаменту Комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 27 липня 2021 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом винесено рішення про визнання дій Державного реєстратора Департаменту Комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Коноплянки В.М. протиправними та зобов`язано його вчинити певні дії. Виконуючи свої обов`язки він протиправно не виконав вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», посилаючись на Постанову Кабінету Міністрів України.

Своїми діями Державний реєстратор Департаменту Комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Коноплянка В.М., який, на час вчинення протиправних дій, знаходився у трудових відносинах із відповідачем, спричинив їй моральну шкоду. Моральна шкода складається з того, що вона ігнорувала вимоги діючого законодавства незважаючи на неодноразові письмові звернення про необхідність виконання прямих вимог законодавства. Дії державного реєстратора призвели до нервового стресу та призвели до суттєвого затягування реєстрації її права власності на квартиру та затягування переоформлення права власності. Суттєво збільшилась вартість квартири. Вважає, що державний реєстратор своїми протиправними діями спричинив їй моральну шкоду, яку вона оцінює в 50 000 грн.

Тому, з урахуванням уточнень до позову, просить суд стягнути з відповідача Департаменту Комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради на її користь моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. та стягнення провести за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилався на обставини зазначені в позові.

Представник відповідача Департаменту Комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Жежель С.С. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав відзив на позов. Просить суд відмовити в задоволенні позову.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню, оскільки надані позивачем документи не вказують на те, що позивачу спричинена моральна шкода.

Процесуальні дії суду

Ухвалою суду від 01 жовтня 2021 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою суду від 12 квітня 2022 року за клопотання позивача замінено відповідача.

Ухвалою суду від 24 травня 2022 року в задоволенні заяви представника відповідача про розгляду справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

Обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин

В судовому засіданні встановлено, що Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду 27 липня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного реєстратора Департаменту Комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Коноплянки В.М. задоволені та визнані протиправними дії Державного реєстратора Департаменту Комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Коноплянки В.М. та зобов`язано його вчинити певні дії.

Рішенням визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора Департаменту Комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Коноплянки В.М. № 56789315 від 24 лютого 2021 року про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 57519613 від 08 квітня 2021 року про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Зобов`язано Державного реєстратора Департаменту Комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Коноплянки В.М. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 44160439 від 22 лютого 2021 року з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивачем обраний спосіб захисту, що відповідає вимогам ч.2 ст.16 ЦК України та предметом позову є стягнення моральної шкоди.

Згідно до вимог ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З позовних вимог вбачається, що між сторонами виник спір з цивільних правовідносин, до яких застосовуються положення Цивільного Кодексу України.

Оцінка суду

Суд, вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог з наступних підстав.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Позивач на відшкодування моральної шкоди посилається на норми ст.1174 ЦК України, згідно якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Тобто вказана норма передбачає відшкодування шкоди завдана фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо) (стаття 22 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Крім того, у пунктах 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Але, з вимог позивача не вбачається, що спричинення моральної шкоди виникло у зв`язку з неналежним виконання відповідальною особою своїх обов`язків, що також не доведено в судовому засіданні та чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, з чого позивач виходить, що саме в такій грошовій сумі оцінює заподіяну їй шкоду.

Ст.ст.76, 80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Ст.81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, позивачем не надано суду будь-яких аргументів та доводів того, що саме з вини працівника відповідача їй спричинена моральна шкода та в чому вона полягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Судовий збір.

З урахуванням вимог ст.141 ЦПК України та того, що в задоволенні позову відмовлено, судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 1167 ЦК України, ст. ст. 76, 80, 81, 141, 263, 264, 265, 274, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту Комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради про відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Похваліта С. М.