Справа № 288/168/22
Провадження № 2-к/288/1/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2022 року смт. Попільня

Суддя Попільнянського районного суду Житомирської області Зайченко Є. О., перевіривши відповідність вимогам закону клопотання Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання та виконання на території України рішення Промислового районного суду м. Смоленська Російської Федерації від 03 жовтня 2011 року про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

До Попільнянського районного суду Житомирської області надійшло клопотання Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання та виконання на території України рішення Промислового районного суду м. Смоленська Російської Федерації від 03 жовтня 2011 року про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (іншого доходу) щомісяця, починаючи з 28.02.2011 року та до повноліття дитини.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 471 ЦПК України, рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно із ч. 1 ст. 472 ЦПК України, клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

В ч. 1 ст. 465 ЦПК України зазначено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Положеннями ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Частиною 2 ст. 472 ЦПК України визначено, що до клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про визнання якого порушується клопотання; 2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили, якщо це не зазначено в самому рішенні; 3) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частинами 2, 3 ст. 466 ЦПК України визначено, що до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання;

2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні);

3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи;

4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше);

5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником);

6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 6 Європейської конвенції про захист прав людини (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд. Вона закріплює принцип верховенства закону, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя.

Однак, подане клопотання не відповідає вимогам ч. 2 ст.472 ЦПК України, а саме до клопотання не додано засвідчений відповідно до законодавства переклад рішення іноземного суду та перелічених документів українською мовою.

Відповідно до ч. 4 ст. 466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

За таких обставин, суддя встановив, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених ст. 472 ЦПК України, а тому дане клопотання підлягає залишенню без розгляду на підставі ч. 4 ст. 466 Цивільного процесуального кодексу України та повертається особі, яка його подала.

Керуючись ст. ст. 260, 466, 471, 472, 353-355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання та виконання на території України рішення Промислового районного суду м. Смоленська Російської Федерації від 03 жовтня 2011 року про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів з ОСОБА_1 - залишити без розгляду та повернути разом з долученими документами особі, яка його подала.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко