Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/526/21
Провадження по справі № 2/514/59/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2022 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Тончевої Н.М.,

при секретарі - Георгієвій О.А.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине справу за позовом ОСОБА_1 представником якої є адвокат Кисса Віктор Іванович до ОСОБА_2 представником якого є адвокат Китаєва Ольга Антонівна, третя особа: ОСОБА_3 , про визнання батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , уточнивши позовні вимоги, звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить:

встановити факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виноградівка Тарутинського району Одеської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Виноградівка Тарутинського району Одеської області по відношенню до неї - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Ярове Тарутинського району Одеської області.

Позовні вимоги мотивує тим, що її мати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у фактичних шлюбних відносинах з січня 2000 року по травень 2000 року і проживали разом однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . Надалі, відносини в них не склалися і вони припинили шлюбні стосунки. Будучи вагітною ОСОБА_3 повідомила про це ОСОБА_4 .. 03 листопада 2000 року народилась ОСОБА_1 і оскільки шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не був зареєстрований, то у свідоцтві про народження в графі «відомості про батька» були записані у відповідності до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який був чинний момент її народження, за вказівкою мати ОСОБА_3 - « ОСОБА_5 ». ІНФОРМАЦІЯ_2 її батько ОСОБА_4 помер від нещасного випадку. Після його смерті відкрилась спадщина, яку вона має намір прийняти. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 звернулась у встановлений законом строк до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , однак отримала роз`яснення про те, що їй потрібно підтвердити свої родинні відносини з померлим. Крім неї, з заявою про прийняття спадщини ОСОБА_4 звернувся його рідний брат ОСОБА_2 , який на момент звернення до суду заперечував той факт, що вона є рідною донькою ОСОБА_4 , а тому не має право на спадщину, тому виник спір про право.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Кисса В.І. в судове засідання не з`явилися. На розгляд суду від представника позивача надійшла заява, в якій він зазначив, що позовні вимоги підтримує та просив розглянути справу у їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Китаєва О.А. в судове засідання не з`явилися. На розгляд суду від представника відповідача надійшла заява, в якій вона зазначила, що не заперечують щодо задоволення позову та просила розглянути справу у їх відсутність.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім того, надала суду письмові пояснення відповідно до яких підтвердила той факт, що ОСОБА_4 є біологічним батьком її доньки ОСОБА_1 , у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Частина 1 статті ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Так, відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Китаєва О.А. на стадії підготовчого провадження звернулися до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_1 батьками якої зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 15 січня 2001 року Ярівською сільською радою Тарутинського району Одеської області (а.с. 9).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, сформованого 27.06.2018 року державна реєстрація народженої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проведена у відповідності ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, оскільки дитина народжена у матері, яка не перебуває у шлюбі (а.с. 10).

З письмових показів свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 30.06.2022 року вбачається, що вищевказані свідки підтверджують, що вони добре знали ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які деякий час проживали разом і в них були близькі стосунки. Внаслідок цих відносин ОСОБА_3 народила дівчинку, яку ОСОБА_4 за життя визнавав своєю рідною донькою, спілкувався з нею, підтримував матеріально, цікавився її життям до останнього.

Часитною 1 та 2 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтею 135 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст.135 Кодексу, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

У відповідності до ч. 2 ст. 128 Сімейного кодексу України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні.

Відповідно до роз`яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

У відповідності до ст. 134 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства чи материнства, зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п. 2.16.4 Розділу ІІ Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

З урахуванням викладених обставин, а саме того факту, що запис батьком дитини ОСОБА_1 був здійснений з підстав того, що дитина була народжена у матері без реєстрації шлюбу, прийнявши до уваги визнання відповідачем ОСОБА_2 того, що позивач є донькою його брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , третьої особи у справі мати позивача - ОСОБА_3 та прийнявши до уваги той факт, що Закон припускає, що мати дитини володіє реальною інформацією про батька, суд вважає за можливе визнати факт батьківства, а саме того, що ОСОБА_4 є біологічним батьком ОСОБА_1 ..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 264, 265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 представником якої є адвокат Кисса Віктор Іванович до ОСОБА_2 представником якого є адвокат Китаєва Ольга Антонівна, третя особа: ОСОБА_3 , про визнання батьківства - задовольнити.

Встановити факт батьківства, а саме той факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Виноградівка Тарутинського району Одеської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки с. Ярове Тарутинського району Одеської області.

Зобов`язати Тарутинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження №1 від 15 січня 2001 року складеного виконавчим комітетом Ярівської сільської ради Тарутинського району Одеської області відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме:

у графі «відомості про батька» зазначити « ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Тарутинський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Тончева