Номер провадження: 22-ц/813/5640/22
Головуючий у першій інстанції Кисельов В.К.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 523/16425/17

Номер провадження: 22-ц/813/5640/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

-головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

-суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 ,

-відповідач Громадська організація «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів»,

- треті особи, які не заявляють самостійних вимого щодо предмета спору 1) ОСОБА_2 , 2) Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ОСТРА»,

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів», треті особи, які не заявляють самостійних вимого щодо предмета спору ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ОСТРА», про відшкодування збитків, за апеляційною скаргою Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Кисельова В.К. 24 листопада 2021 року, повний текст рішення складений 03 грудня 2021 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути на його користь з Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» відшкодування збитків у сумі 70 940,00 грн..

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що в його розпорядженні з 16.11.2010 року знаходився автомобіль "Деу-Сенс", державний реєстраційний номер - НОМЕР_1 . Зазначений транспортний засіб зберігався ним на колективній автостоянці № 34 відповідача, яка розташована на перехресті вул. Заболотного та Ж. Кюрі в м. Одеса, у металевому гаражі (місце №313).

06 лютого 2017 р. о 20 годині 00 хвилин позивачу на телефон подзвонив охоронник автостоянки - ОСОБА_3 та повідомив, що його гараж відчинений. Позивач прибув на автостоянку і побачив, що автомобіль, який він залишив в гаражі ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутній в гаражі, та був вимушений зателефонувати до поліції за телефоном "102" і повідомити про пригоду.

По прибуттю поліції на місце пригоди та внаслідок проведеного слідчим огляду, неподалік гаражу був знайдений накладний замок у несправному стані, на який запирався гараж.

Інформація за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом 07.02.2017 року була внесена слідчим СВ Суворовського відділу поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000561 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Позивач стверджує, що внаслідок незаконного заволодіння транспортним засобом йому спричинені збитки в розмірі - 70 940 грн., що підтверджується звітом спеціаліста авто-товарознавця №11-006 від 10.11.2017 року.

Позивач вважає, що майнова шкода спричинена йому внаслідок неналежного виконання своїх обов`язків за договором зберігання з боку відповідача.

Так, відповідно до п. 2.4.1. відповідач був повинен забезпечити збереження автотранспортного засобу прийнятого на зберігання.

Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання щодо зберігання автотранспортного засобу, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 70 940 грн. (Т. 1, а. с. 2 - 4).

2.2 Позиція відповідача та третіх осіб в суді першої інстанції

Відповідач - Громадська організація «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» у відзиві на позов позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Посилається на те, що станом на 05 лютого 2017 року позивач є членом Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів», якому у відповідності до п. 3.9. Статуту було надано право на користування місцем для зберігання транспортного засобу №313 на автостоянці №34, що підтверджується карткою №313 обліку щоденного та одноразового заїду та виїзду транспортних засобів автостоянки №34.

Пункт 4.2. «Правил експлуатації гаражів й зберігання транспортних засобів на автостоянках Одеської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів», затверджених постановою президії облради №2 від 05.02.1996 року, із змінами, внесеними Президією обласної ради 03.07.2007 року, передбачено, що належною передачею на зберігання транспортного засобу в гаражі (боксі) організації є обладнання користувачем гаража (боксу) зовнішніми та внутрішніми засовами (замками). Однак, гараж був обладнаний лише одним накладним замком, що суперечить належному порядку передачі транспортного засобу на зберігання. Більш того, порушення правил користування машино-місцем підтверджується службовими записками співробітників автостоянки (в матеріалах справи). З копії картки №313 обліку щоденного та одноразового заїду та виїзду транспортних засобів автостоянки №34 не вбачається, що автомобіль позивача був прийнятий на зберігання у встановленому законом порядку на час здійснення крадіжки. Окрім того, довіреність на право розпорядження легковим седаном, марки DAEWOO SENC, 1.3, на ім`я ОСОБА_4 від ОСОБА_2 (третя особа) втратила чинність 18 грудня 2013 року, а тому позивач не має підстав на відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної із крадіжкою легкового седану, марки DAEWOO SENC, 1.3. (Т. 1, а. с. 26 - 28).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «ОСТРА» у поясненнях на позов посилається на те, що факт передання ОСОБА_4 автомобіля DAEWOO SENS, д/н НОМЕР_1 , на зберігання ГО «ООО ВСА» у порядку, передбаченому «Правилами експлуатації гаражів та зберігання транспортних засобів на автостоянках ГО «ООО ВСА» та Договором зберігання транспортного засобу від 28.02.2015 року, документально позивачем не підтверджений. З картки обліку № 313 обліку заїзду та виїзду транспортних засобів автостоянки № 34 не вбачається, що транспортний засіб DAEWOO SENS, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , був прийнятий на зберігання у момент вчинення крадіжки - 05.02.2017 року. Повідомляє, що 01.04.2016 року між ГО «ООО ВСА» та ПрАТ «СК «ОСТРА» був укладений Договір страхування відповідальності власників автостоянки перед третіми особами № 011416435.

Предметом Договору страхування є - майнові інтереси Страхувальника, які не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з обов`язком Страхувальника відшкодувати збитки, спричинені страхувальником майну (майновим інтересам) третіх осіб - автотранспорту, який перебуває на відповідальному зберіганні на автостоянці Страхувальника.

Відповідно до п. 1.2 Договору страхування Страховик приймає на себе обов`язок при настанні страхового випадку здійснити виплату Страхувальнику (або третій особі) страхового відшкодування в межах обумовленої Договором суми, а Страхувальник зобов`язується сплачувати страховий платіж платежі у визначений строк(и) та виконувати інші умови Договору.

Відповідно до п. п. 7.2.5 Договору страхування Страхувальник зобов`язаний повідомити Страховика про настання страхового випадку, а також про всі відомі йому судові та досудові претензії (вимоги) на предмет страхування з боку третіх осіб, не пізніше 3 (трьох) робочих днів з моменту, коли Страхувальнику стало про це відомо, та передати всі наявні в нього документи, які відносяться до страхового виплату та доказують факт його настання.

Пунктом 9.1 Договору страхування визначено, що несвоєчасне повідомлення Страховика про настання страхового випадку є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

В порушення умов Договору страхування з боку ГО «ООО ВСА» повідомлень про настання страхового випадку, а саме - події від 06.02.2017 року щодо незаконного заволодіння автомобілем DAEWOO SENS, д/н НОМЕР_1 , на автостоянці № 34 ГО «ООО ВСА» на адресу ПрАТ «СК «ОСТРА» не надходило. Тому, ПрАТ «СК «ОСТРА» не має правових підстав для виплати страхового відшкодування за даним страховим випадком (Т. 1, а. с. 173 - 175).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 правом на дання пояснень на позов не скористався. Пояснення на позов від нього до суду першої інстанції не надійшли.

2.3 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2021 року задоволено вищевказані позовні вимоги ОСОБА_4 ..

Стягнуто з Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоди у розмірі 70 940 гривень, судовий збір у розмірі - 709 гривень 40 копійок, а всього стягнуто суму в розмірі 71 649 гривень 40 копійок.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що між сторонами виникли правовідносини з договору зберігання. Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо збереження переданого позивачем на зберігання автомобіля. Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором зберігання автомобіль, який знаходився в розпорядженні позивача, було викрадено, чим завдано позивачу майнову шкоду в розмірі - 70 940,00 грн. (Т. 2, а. с. 82 - 85).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Стадник Павло Олександрович, діючий від імені Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів», в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт посилається на те, що: 1) право на відшкодування шкоди має власник автомобіля. Позивач не має права вимагати відшкодування йому шкоди, оскільки строк дії виданої 18.12.2010 року на його ім`я власником автомобіля ОСОБА_2 довіреності закінчився 18.12.2013 року. Викрадення автомобіля відбулося 06.02.2017 року. Крім того, у зазначеній довіреності позивачу взагалі не надавалося право володіння та користування автомобілем, а лише право на розпорядження автомобілем; 2) згідно розділу ІІІ Договору зберігання транспортного засобу ГО «ОООВСА» не несе відповідальності за транспортні засоби, що знаходяться на території автостоянки, але не здані на зберігання у відповідності з цим Договором і Правилами. З картки обліку в`їзду і виїзду транспортного засобу позивача вбачається, що останній не здавав автомобіль на автостоянку апелянта, оскільки відсутні відповідні записи про прийняття транспортного засобу на зберігання. Вказане виключає відповідальність апелянта з відшкодування шкоди; 3) позивач не довів факту незаконного заволодіння автомобілем, яке начебто відбулося 06.02.2017 року. Кримінальне провадження не закінчено, відповідно жодних судових рішень, якими встановлено такий факт та винна в цьому особа не існує (а. с. 90 97).

2.6 Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи в апеляційному суді

Адвокат Дубінкін Юрій Миколайович, діючий від імені ОСОБА_1 , у відзиві на апеляційну скаргу просить останню залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Вказує про те, що суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність незаконного заволодіння автомобіля, який був переданий на зберігання відповідачу. Відповідач не здійснював належним чином облік транспортних засобів, які заїжджали або виїжджали з автостоянки. Зазначені факти підтверджені свідченнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .. Відповідач не вів належним чином документацію щодо заїзду або виїзду з автостоянки. В ході досудового розслідування не встановлено факту з завідомо неправдивого повідомлення про вчинення злочину або місцезнаходження викраденого автомобіля. Між сторонами був укладений договір зберігання транспортного засобу, який не визнано недійсним.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ОСТРА» правом надання пояснень на апеляційну скаргу не скористалися. Пояснення на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшли.

2.7 Рух справи в суді апеляційної інстанції

24 грудня 2021 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддею-доповідачем було обрано суддю - Заїкіна А.П. (а. с. 103). У зв`язку з надходження до апеляційного суду тільки апеляційної скарги справу терміново було витребувано з суду першої інстанції (а. с. 105). Справа надійшло до апеляційного суду 11.01.2022 року (а. с. 107).

З 04 січня по 06 січня та з 10 січня по 14 січня суддя Заїкін А.П. перебував у відпустці (а. с. 108).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19 січня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи(а. с. 111 111 зворотна сторона).

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи.

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення апелянту - Громадській організація «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» повернулося до суду з приміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 повернулося до суду з приміткою пошти «вручено 14.02.2022 року». Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «ОСТРА», повернулося до суду з приміткою пошти «вручено 28.01.2022 року». Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_4 повернулося до суду з приміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». ОСОБА_4 особисто отримав копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі та копію апеляційної скарги 06.04.2022 року.

За вказаних обставин, враховуючи, що саме Громадська організація «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» звернулося з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції і повинно проявляти зацікавленість в розгляді справи апеляційним судом, колегія суддів вважає, що учасники справи є повідомленими про надходження апеляційної скарги та розгляд справи апеляційним судом.

24.05.2022 року до апеляційного суду надійшов відзив адвоката Дубінкіна Юрія Миколайовича, діючого від імені ОСОБА_1 , на апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.05.2022 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 5 цієї частини.

Дана справа за ціною позову (70 940,00 грн.) є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику його учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

3.2 Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини

В розпорядженні позивача з 16.11.2010 року знаходився автомобіль DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 (Т. 1, а. с. 6, 7).

Зазначений транспортний засіб зберігався позивачем на колективній автостоянці № 34 відповідача, яка розташована на перехресті вул. Заболотного та Ж.Кюрі в м.Одеса, в металевому гаражі (місце №313).

28 лютого 2015 р. між ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_5 ) та Громадською організацією «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» (далі - Облрада) був укладений договір на зберігання транспортного засобу (Т. 1, а. с. 9 9 зворотна сторона, 138 - 139).

Відповідно до умов вказаного договору зберігання належного Автолюбителю транспортного засобу здійснюється на автостоянці № 34, місце №313, яка розташована на перехресті вул. Заболотного та Ж. Кюрі в м. Одеса та належить Громадській організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів».

Статутом відповідача передбачено, що Громадська організація «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» (далі - ГО «ООО ВСА»), є самостійним громадським об`єднанням у формі громадської організації. Має статут юридичної особи, має свої печатки, штампи, відокремлене майно та баланс, рахунки в банківських установах (Т. 1, а. с. 37 49, 119 - 130).

У відповідності до Договору про балансоутримування місць для паркування, укладеного між КП «Одестранспарксервіс» та Відповідачем вбачається, що Відповідачу надано право організовувати та провадити діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на місцях для паркування (спеціально відведена стоянка) за адресою: вул. Ж. Кюрі, кут вул. Заболотного, автостоянка №34 (Т. 1, а. с. 176 180).

З картки №313 обліку виїзду та заїду транспортних засобів автостоянки, яка датована 13.02.2013р., вбачається, що в ній лише обліковувались суми оплати за надання послуг автостоянки. Позивач сплачував за зберігання автомобіля DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідні кошти (Т.1, а. с. 12, 34 35, 136 - 137).

Автомобіль DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зберігався позивачем у металевому гаражі № НОМЕР_2 .

06 лютого 2017 р. було виявлено, що його гараж відчинений. Автомобіль DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишений в гаражі 05.02.2017 року, відсутній в гаражі.

Інформація за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом 07.02.2017 року була внесена слідчим СВ Суворовського відділу поліції в місті Одесі ГУНП в Одеській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000561 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України (Т, 1, а. с. 10 10 зворотна сторона, 231).

Ринкова вартість автомобіля DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 06.02.2017 року становить - 70 940 грн., що підтверджується звітом спеціаліста авто-товарознавця №11-006 від 10.11.2017 року (Т, 1, а. с. 15 15 зворотна сторона).

Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Частиною 3 статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку по відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Згідно із статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

За правилами, передбаченими ч. ч. 1, 3 ст. 937 ЦК України, договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу.

Прийняття речі на зберігання може підтверджуватися видачею поклажодавцеві номерного жетона, іншого знака, що посвідчує прийняття речі на зберігання, якщо це встановлено законом, іншими актами цивільного законодавства або є звичним для цього виду зберігання.

Частиною 1 ст. 938 ЦК України передбачено, що зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

Відповідно до ч. 1 ст. 942 ЦК України, зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Частиною 1 ст. 950 ЦК України передбачено, що за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Згідно з ч. 1 ст. 951 ЦК України, збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) речі відшкодовуються зберігачем у розмірі її вартості.

Частиною 2 ст. 977 ЦК України передбачено, що за договором зберігання транспортного засобу в боксах та гаражах, на спеціальних стоянках зберігач зобов`язується не допускати проникнення в них сторонніх осіб і видати транспортний засіб за першою вимогою поклажодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема відшкодування збитків.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання із забезпечення прийнятого на зберігання автомобіля.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

3.4 Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Доводи апелянта про те, що позивач не має право на відшкодування шкоди, оскільки 18.12.2013 року закінчився строк виданої на його ім`я довіреності, позивач не є власником автомобіля, колегія відхиляє, оскільки крім власника право на відшкодування шкоди має особа, яка на відповідній правовій підставі володіє майном. Залучений до участі у справі ОСОБА_2 не заперечував щодо правомочності ОСОБА_4 з володіння автомобілем DAEWOO SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Незаконність володіння ОСОБА_4 вказаним автомобілем не доведена.

Щодо доводів апелянта про те, що з картки обліку в`їзду і виїзду транспортного засобу вбачається, що автомобіль не був зданий на зберігання, оскільки відсутні відповідні записи про прийняття транспортного засобу на зберігання, вказане виключає відповідальність апелянта з відшкодування шкоди, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктами 1.1, 2.2.7, 2.4.1 укладеного 28.02.2016 року між сторонами Договору зберігання транспортного засобу передбачено, що автолюбитель зобов`язаний строго виконувати Статут та Правила зберігання транспортного засобу.

При кожному заїзді (виїзді) автолюбитель зобов`язаний проводити відповідний запис в картці обліку заїзду і виїзду із вказівкою часу і дати заїзду (виїзду) з обов`язковим підписом автолюбителя та підпису чергового старшого прийомщика про прийом на зберігання автомобіля.

Згідно п. 2.4.1 вказаного Договору облрада (зберігач) зобов`язаний забезпечити схоронність транспортного засобу, прийнятого на зберігання без порушень Правил зберігання транспортного засобу та цього договору.

Згідно діючого у відповідача Статуту (Т. 1, а. с. 37 49) останній відшкодовує збитки внаслідок викрадення автотранспортного засобу протягом їх зберігання на автостоянці, за умови укладення відповідної письмової угоди та дотримання вимог щодо постановлення автотранспортного засобу на зберігання.

Відповідно до діючих у відповідача Правил експлуатації гаражів і зберігання транспортних засобів (далі Правила) (Т. 1, а. с. 30 35, 132 135) індивідуальна картка володільця транспортного засобу повинна бути з фотографією, в ній мають бути вказані прізвище, ім`я, по батькові, домашня адреса та номер телефону власника транспортного засобу, марка автомобіля та його державний номерний знак. В картці робиться відмітка про те, що володілець ознайомився з Правилами (п. 1.4). відмітка про прийом транспортного засобу на зберігання проводиться в картці обліку в`їзду-виїзду (п. 2.2). Видача транспортного засобу з автостоянки проводиться після від мітки в картці в`їзду-виїзду (п. 5.1). Володілець транспортного засобу повинен оформити здачу його на зберігання згідно з вимогами Р. 2 цих Правил (п. 6.1). Зберігач забезпечує збереження транспортного засобу, прийнятих на зберігання. У випадку викрадення транспортного засобу відшкодовує потерпілому збитки, виходячи з реальної вартості, з врахування зносу і пробігу згідно висновку експертизи, з врахування склавшихся ринкових цін (п. 7.2).

Виходячи з системного аналізу вищевказаних положень Статуту та Правил вбачається, що саме на відповідача покладено обов`язок з належного оформлення, ведення картки в`їзду-виїзду та її пред`явлення власнику транспортного засобу під час в`їзду-виїзду з автостоянки. Разом з тим, з наявної у справі, наданої відповідачем картки № 313 обліку заїзду та виїзду транспортного засобу (Т, 1, а. с. 34 35, 136 137) вбачається, що у ній містяться тільки записи про сплату коштів за зберігання. У вказаній картці відсутня примітка про те, що позивач ознайомився з Правилами експлуатації гаражів і зберігання транспортних засобів. У наявному в матеріалах справи, наданому суду відповідачем листі від 29.08.2018 року (Т. 1, а. с. 141), вказується, що штатним розписом не передбачено посаду чергового приймальника автостоянки. Таким чином, встановлено, що відповідач не вів належним чином картку обліку в`їзду-виїзду чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання.

Доводи апелянта про недоведеність факту незаконного заволодіння автомобілем, яке начебто відбулося 06.02.2017 року, кримінальне провадження не закінчено, відповідно жодних судових рішень, якими встановлено такий факт та винна в цьому особа не існує, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не спростовують встановленні по справі обставини щодо зникнення з гаражу автостоянки переданого позивачем відповідачу на зберігання автомобілю.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

3.5. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» є недоведеними, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «РуїзТорія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burgandothers v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» відсутні.

3.6 Дата ухвалення постанови, порядок та строк касаційного оскарження

За правилами, передбаченими ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 274, 367, 368,369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України,Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня його прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе