Справа № 464/6736/20 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/811/4136/21 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Назар Х.Б.,

за участі в судовому засіданні представника відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , позивача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 03 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа Сихівський районний у м. Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 03 листопада 2021 року призначено по даній справі судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Науково дослідного експертно-криміналістичного центру при Головному управлінні Національної поліції у Львівській області (79040, м. Львів, вул. Конюшинна (Збиральна),24).

На вирішення експерта поставлено наступні питання:

-Чи наявне кровне споріднення між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дитиною ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .?

-Чи є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .?

Попереджено експерта Науково дослідного експертно-криміналістичного центру при Головному управлінні Національної поліції у Львівській області, який буде проводити дану експертизу, про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України.

В розпорядження експерта постановлено направити копію даної ухвали та матеріали цивільної справи №464/6736/20.

Зобов`язано ОСОБА_1 забезпечити явку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_3 з`явитись за викликом до експертної установи: Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при Головному управлінні Національної поліції у Львівській області, для надання біологічних взірців.

Оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_3 (адреса проживання АДРЕСА_1 ).

На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Дану ухвалу оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає, що ухвала є незаконною оскільки в ній не зазначені підстави проведення експертизи. Вказує, що позивач подаючи клопотання про призначення експертизи, не довів підстав для її призначення як і не надав докази (спільне проживання разом, спільні обов`язки, ведення спільного господарства) з нею на час зачаття доньки ОСОБА_6 . Сам позов поданий з метою помсти їй. Оскільки призначення експертизи не є обов`язкове то суд міг її призначити лише за сукупності двох умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх

правильності. Призначаючи експертизу, суд не з`ясував у позивача та його представника наявність відповідних висновків експертів із цих самих питань. Окрім того, призначаючи експертизу, суд не заслухав батька дитини: ОСОБА_4 , тим самим вирішивши питання про його дитину, без його участі. Окрім того, ОСОБА_4 не був ухвалою залучений у справу як відповідач, а позов, первинно до нього не пред`являвся. ОСОБА_4 не отримував копії позову із додатками ОСОБА_4 є військовослужбовцем ЗСУ, служить у Національному університеті оборони України імені Івана Черняховського, майже увесь час перебуває у Києві та відрядженнях.

В судове засідання окрім представника відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , позивача ОСОБА_3 , решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідачки на підтримання апеляційної скарги, позивача в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, клопотання про призначення судово-генетичної експертизи, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.ч.1-3 ст.103, ст.113, п.5 ч.1 ст. 252, ст.ст. 253, 258, 260, 261 ЦПК України та призначаючи судово-генетичну експертизу виходив з того, що позивач під час розгляду справи просить визнати його батьком дитини ОСОБА_5 . Враховуючи предмет спору та зміст позовних вимог, де порушується питання щодо батьківства, а також те, що обставини цивільної справи з`ясовуються судом на засадах змагальності сторін, суд прийшов до висновку про необхідність призначення та проведення судово-генетичної експертизи в інтересах сторін та для вирішення справи по суті, проведення якої, слід доручити експертам Науково дослідного експертно-криміналістичного центру при Головному управлінні Національної поліції у Львівській області. Проведення експретизи та відібрання біологічних взірців слід доручити експертам Львівського науково дослідного експертно-криміналістичного центру при Головному управлінні Національної поліції у Львівській області.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду немає, висновки суду відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону.

ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом, та з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог та ухвали про долучення до матеріалів справи уточненого позову та залучення в якості співвідповідача ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , за участю третьої особи Сихівського районного у м.Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) у якому просив:

- визнати його, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України батьком дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- виключити відомості з актового запису про народження дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відомості про батька дитини;

- внести відомості до актового запису про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зазначивши батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України.

В обґрунтування позову посилався на те, що з 2011 року він знайомий з відповідачкою ОСОБА_1 . З того часу вони зустрічалися, а в 2012 році почали проживати разом в квартирі її батьків по АДРЕСА_2 . Між нами тривалий час були інтимні стосунки. Він планував проживати з нею однією сім`єю, працювали разом, а в подальшому планував зареєструвати відносини, уклавши шлюб. Весною 2013 року вони орендували квартиру по АДРЕСА_3 де проживали до жовтня місяця 2013 року. Жили з відповідачкою однією сім`єю, мали спільний бюджет, разом вели спільне господарство. Купляли різні речі (холодильник та інше). З часом почалися сварки та різного роду непорозуміння і ми розійшлися. У зв`язку з різними життєвими ситуаціями ми не бачились більше трьох років. Весь той час він згадував відповідачку, стверджує, що дуже скучав за нею, відчував та відчуває до неї любов. Але кожен жив своїм життям. Зустрічалися дуже рідко. Відбувалися різні події в її житті і в його. Помер його батько, захворіла моя мати , яка перенесла інсульт і по цей час вона частково паралізована. Я проживаю з нею, допомагаю їй та повністю опікується нею. Зустрівшись з відповідачкою в цьому році зрозумів, що хоче налагодити з нею стосунки, хоче щоб вона була його дружиною і зрозумів, що почуття до неї не згасли, не залежно від того, що у неї є донька ОСОБА_6 . Вони почали зустрічатися і я неодноразово питав у неї хто батько ОСОБА_6 і відповідачка повідомила мене, що в той період коли ми посварилися у неї був інший мужчина і ОСОБА_6 його донька. Особливо близьке спілкування почалося з літа цього року. Перед її поїздкою із ОСОБА_6 на море я купив їм дорожну валізу, перерахував гроші перед поїздкою на море 5тис.грн. та коли вони були на морі ще 3 тис.грн. Робив безпосередньо подарунки і відповідачці : взуття , білизну , квіти і вона їх приймала. Після цього відповідачка заявила що, замість тих грошей та подарунків краще б я відкрив рахунок на дитину та перераховував гроші їй на 18 років. 16 вересня 2020 року відповідачка сказала мені, що я повинен бути батьком для ОСОБА_6 , допомагати виховувати та утримувати дитину. І тоді я зрозумів, що напевно ОСОБА_6 це моя дитина. Хоча відповідачка і до цього дня стверджує що у ОСОБА_6 інший батько. 23 жовтня 2020 року відповідачка заборонила бачити дитину та приходити до них та заблокувала мене в телефоні. А 29 жовтня 2020 року не впустила мене в квартиру та сказала, щоб я більше не приходив. Крім того, саме в цьому році мені стало відомо що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має прізвище ОСОБА_8 , по батькові ОСОБА_9 (так звали батька відповідачки) і тому я звернувся з заявою в Сихівський районний у м.Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) з проханням видати мені копію актового запису про народження дитини для з`ясування того на підставі якої норми закону були внесені відомості про батька дитини до актового запису. Отримати такі відомості він не зміг, так як йому було відмовлено.

У підготовчому судовому засіданні позивач ОСОБА_3 заявив клопотання про призначення судово-генетичної експертизи, на вирішення якої просив поставити такі запитання:

-Чи наявне кровне споріднення між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дитиною ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .?

-Чи являється ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біологічним батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .?

В обґрунтування заяви вказував на те, що для встановлення батьківства необхідні спеціальні знання в області судової генетики.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду допускається. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно ст. 12 Цього ж Кодексу, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Крім цього за ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Також, відповідно до ст. 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

4. Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

5. У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

6. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

За ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Ст. 77 81 ЦПК України також передбачено: Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах про дискримінацію позивач зобов`язаний навести фактичні дані, які підтверджують, що дискримінація мала місце. У разі наведення таких даних доказування їх відсутності покладається на відповідача. У справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або членом його сім`ї про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обов`язок доказування правомірності прийнятих при цьому рішень, вчинених дій покладається на відповідача. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 102 ЦПК України, висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. уд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта. Призначений судом експерт невідкладно повинен повідомити суд про неможливість проведення ним експертизи через відсутність у нього необхідних знань або без залучення інших експертів.

За ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Також ст. 209 ЦПК України передбачає, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Крім цього параграф 3 глави 6 розділу ІІІ ЦПК України передбачає порядок з`ясування обставин справи та дослідження доказів.

Статтями ж 263-265 передбачено вимоги, яких повинен дотримуватись суд при постановлені рішення за наслідками розгляду справи.

При аналізі по суті вказаних норм закону колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції при здійсненні розгляду справи в межах заявлених підстав та предмету позову зобов`язаний повно та всебічно з`ясувати не лише предмет, підстави позову і обставини, на які посилався позивач у позовній заяві, як предмет доказування, але, також, і ті обставини та правовідносини, які мали місце між сторонами та стосуються предмету доказування у справі та які непрямо, завуальовано або помилково вказані у позовній заяві, що може мати місце виключно після надання вичерпних пояснень усіма учасниками у справі, дослідження доказів наданих сторонами, вчинення інших процесуальних дій по справі.

При цьому головуючий суддя у справі наділений дискреційними повноваженнями, що стосується надання можливості сторонам представити свою справу, свої аргументи та доводи, а, також, докази на підтвердження заявлених позовних вимог, їх заперечень та обраних способів захисту.

Такі повноваження головуючого судді по справі при вчиненні певних процесуальних дій можуть бути перевірені у певних випадках (що має місце у даному випадку), однак виключно у певних межах, зокрема, у частині дотримання порядку встановленого законом щодо вчинення певної процесуальної дії, не допущення свавільності при їх вчиненні, тощо.

Однак суд вищої інстанції не вправі втручатись у процесуальні дії головуючого судді при розгляді справи по суті, вказуючи свою думку щодо того чи іншого процесуального питання, зокрема, порядку ведення справи; отримання, дослідження того чи іншого доказу; детально перевіряти необхідність отримання чи не отримання того чи іншого доказу для вирішення справи по суті та співставлення такої необхідності із заявленими позовними вимогами, підставами позову, тощо.

Зважаючи на вказане колегія суддів вважає, що підстав вважати, що призначена судом експертиза виходить за межі чи не стосується предмету доказування немає та обґрунтованих доводів щодо цього сторони (зокрема відповідачка) не надали. Відповідно підстав вважати дії судді, що головував при постановленні вказаної оскаржуваної ухвали свавільними немає, зважаючи, також, і на обґрунтування судом першої інстанції вчинення такої процесуальної дії.

Крім цього, відповідачкою не наведено обґрунтованих доводів щодо порушення судом порядку встановленого законом, що стосується вчинення такого роду процесуальної дії як призначення експертизи.

Наведені ж заперечення сторони відповідачки щодо відсутності потреби у призначенні такої експертизи для предмету доказування, то такі слід вважати такими, що не впивають на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, оскільки такий довід вказує на чітку позицію відповідачки щодо, на її думку, необхідності збору, подання, дослідження тих чи інших доказів протилежною стороною (позивачем), на що відповідачка впливати не взмозі згідно норм ЦПК, що ж до судді, який головує, то такі аргументи не можуть впливати на можливість призначення експертизи судом, оскільки суд не вправі позбавити можливості сторони в отримані доказу, який прямо стосується предмету доказування у справі, а також суд на даній стадії розгляду справи не взмозі і не вправі оцінювати можливий майбутній доказ, детально аналізуючи усі доводи позивача та співставивши їх із предметом та підставами позову та можливими наслідками, які матиме такий для учасників справи.

Щодо доводів про можливість отримання інших доказів крім призначення експертизи, то такі теж не слід вважати обґрунтованими, оскільки право вибору сторони способу представлення своєї позиції по справі та подання відповідно доказів на підтвердження такої не може бути оцінена іншою стороною та лише до певної міри оцінена судом на предмет наявності зловживань чи явної нерівності між сторонами. У даному випадку таких, на думку суду апеляційної інстанції, немає. Крім цього, слід вказати і про те, що без призначення експертизи судом позивач самостійно не взмозі таку провести, оскільки для цього необхідна воля та згода відповідачки та дитини, чого, як вбачається із доводів відповідачки, немає.

Щодо доводів скарги про те, що ОСОБА_10 не був залучений до участі у розгляді справи, то слід вказати, що ухвалою судового засідання від 30.07.2021 року, занесеною до протоколу судового засідання було долучено до матеріалів справи уточнену позовну заяву та залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_4 та такий викликався в судове засідання і відповідно мав можливість висловити свою позицію стосовно заявленого клопотання. Крім цього, відповідачем ОСОБА_4 ухвала, що переглядається не оскаржена, а апелянтка не вправі посилатися на порушення його прав чи інтересів оскаржуваною ухвалою, що є виключно його особистим правом, а може вказувати лише на порушення своїх власних.

Окрім цього, зважаючи на наведені вище висновки, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про необхідність призначення та проведення судово-генетичної експертизи в інтересах сторін та для вирішення справи по суті, враховуючи, що предмет спору та зміст позовних вимог, де порушується питання щодо батьківства, а також те, що обставини цивільної справи з`ясовуються судом на засадах змагальності сторін.

З наведеного вбачається, що доводи викладені в апеляційній скарзі є необґрунтованими та частково доводами, що стосуються способу вирішення справи, ходу судового розгляду, суті вирішення спору, його наслідків, тощо.

Зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід відхилити, ухвалу ж суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що відповідає обставинам, що мають значення та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 03 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 05 липня 2022 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра