Справа №295/5485/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі: головуючого судді Кузнєцова Д.В. розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи заяву представника ОСОБА_1 адвоката Войтовича Михайла Степановича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Центрально-Західне міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання права власності на нерухоме майно та зняття арешту з майна, -

ВСТАНОВИВ:

16.06.2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Войтович М.С. звернувся до суду із указаним позовом, в якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки житлового будинку та земельної ділянки із кадастровим номером: :05:021:0005, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а також зняти арешт з 1/2 частки указаного нерухомого майна, який був накладений 24.02.2021 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дідківським А.С. на підставі постанови про арешт майна боржника від 24.02.2021 у виконавчому провадженні №48179140.

28.06.2022 року адвокатом подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій представник просить суд зупинити продаж Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у виконавчому провадженні № 48179140, зведене виконавче провадження № 30537249, арештованого майна: 1/2 частки житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01, та 1/2 частки земельної ділянки кадастровий номер: :05:021:0005, реєстраційний номер нерухомого майна - 01.

В обґрунтування вимог представник позивача зазначає, що ОСОБА_2 20.06.2022 року стало відомо, що старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сладь Т.П. направила стягувачам у зведеному виконавчому провадження № 30537249 ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ) повідомлення та пропозицію про залишення за ними нереалізованого майна в рахунок погашення боргу № 32408 від 20.06.2022 року. У вказаних повідомленні та пропозиції зазначалось, що якщо стягувач виявить бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 днів з дня надходження цього повідомлення внести на відповідний рахунок різницю між вартістю майна та сумою коштів, що підлягає стягненню на його користь. На думку адвоката, вказана дія є фактично продажем майна, котре є предметом спору, оскільки право власності на нього перейде співвідповідачу ОСОБА_3 , а винесені державним виконавцем постанова та акт передачі майна фактично є правочинами.

Таким чином представник позивача вважає, що стягувачі мають можливість в цілому отримати вказане майно у вигляді житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 у рахунок заборгованості ОСОБА_2 перед ними і це унеможливить виконання рішення суду та поновлення порушених прав позивачки на оспорюване майно. При тому, що згадане майно є спільною сумісною власністю і частка ОСОБА_1 в ньому складає 1/2.

Окремо адвокат зауважив у заяві про забезпечення позову, що у випадку незадоволення позову стягувачі матимуть змогу отримати будинок й ділянку в рахунок заборгованості, а не накладення забезпечення взагалі призведе до того, що позивачка втратить майно, яке їй належить по закону. До того ж на згадане нерухоме майно 24.02.2021 року вже був накладений арешт Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), який не знятий на сьогоднішній день і в повному обсязі забезпечує права та інтереси стягувачів у виконавчому провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, розгляд заяви проводиться судом у письмовому провадженні, що відповідає вимогам ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

17.06.2022 року до суду надійшли письмові заперечення на заяву про забезпечення позову від співвідповідача у справі ОСОБА_3 . У своїх запереченнях співвідповідач виступив проти можливого забезпечення позову, пославшись на постанову Верховного Суду від 03.08.2021 у справі №295/6177/19, за змістом якої суд касаційної інстанції констатував, що спірне майно житловий будинок по АДРЕСА_1 за результатами розгляду справи підлягає поверненню ОСОБА_2 , а ОСОБА_3 як стягувач за виконавчим провадженням зможе задовольнити свої кредиторські вимоги за рахунок цього майна. Також ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 17.03.2021 у справі №296/11276/13-ц, що набрала законної сили, постановлено звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судового рішення, а саме: на житловий будинок, загальною площею 214 кв.м, житлова площа 67,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією ж адресою, кадастровий номер: :05:021:0005. Саме на виконання вказаних судових рішень, як стверджує ОСОБА_3 , державний виконавець вчинив виконавчі дії, результатом яких стала передача даного будинку на реалізацію на торгах. У зв`язку з відсутністю покупців торги не відбулися, виконавче провадження знаходиться на стадії, коли стягувачам пропонується залишити майно за собою.

Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як вбачається із наявної у матеріалах справи ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 17.03.2021 по справі №296/11276/13-ц на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебуває виконавче провадження АСВП 48179140 з примусового виконання виконавчого листа № 296/11276/13-ц, виданого 14.08.2014 Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1 248 752,00 грн. процентів за користування коштами. Боржником заборгованість не погашена, проте в ході примусового виконання рішення суду встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності, яке видане 28.11.2008 Виконкомом Житомирської міської ради, ОСОБА_2 став власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , однак право власності на вказаний будинок не зареєстровано, у зв`язку з чим є підстави для звернення стягнення на зазначене майно.

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дідківський А.С. звернувся із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, та ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 17.03.2021 дане подання було задоволене:

- звернуто стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судового рішення, а саме на: житловий будинок, загальною площею 214 (кв.м), житлова площа 67.8 (кв. м) за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, місце розташування: кадастровий номер: :05:021:0005, реєстраційний номер: 01, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа: 0.0904 га.

З доданого до заяви про забезпечення позову повідомлення та пропозиції про залишення в рахунок погашення боргу не реалізованого майна боржника в порядку статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) здійснюється примусове виконання зведеного виконавче провадження № 30537249 про стягнення з ОСОБА_2 , ідент. номер НОМЕР_1 , коштів на користь фізичних осіб та електронні торги із продажу арештованого майна боржника не відбулися на підставі відсутності допущених учасників торгів. Старший державний виконавець Сладь Т.П. у зазначеному повідомленні та пропозиції, з огляду на положення ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» запропонувала стягувачам ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вирішити питання про залишення за собою нереалізоване майно у вигляді житлового будинку, загальною площею 214,00 кв.м. та земельної ділянки, площею 0,0904 га, кадастровий № :05:021:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок погашення боргу.

Згідно з частиною 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Одними із видів забезпечення позову, перелік яких наведений у частині 1 статті 150 ЦПК України, є заборона вчиняти певні дії, заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору чи передавати майно відповідачеві або виконувати щодо нього інші зобов`язання тощо.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача. Тому вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У згаданій постанові Пленум Верховного Суду України особливо акцентував увагу на недопустимості забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Законом України № 460-IX від 15.01.2020 року статтю 150 ЦПК України доповнено частиною одинадцятою, згідно із якою не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

На переконання суду, захід забезпечення позову, який просить застосувати представник ОСОБА_1 адвокат Войтович М.С. фактично призведе до зупинення виконання судового рішення, що набрало законної сили, та може призвести до порушення прав і законних інтересів відповідача ОСОБА_3 .

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 261 ЦПК України.

Суддя Д.В. Кузнєцов