Справа № 587/32/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Макошенець С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, Приватний виконавець виконавчого округу Сумської області Савенко Юрій Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи її тим, що постановою приватного виконавця від 27.08.2021 ВП № 66636847 звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 та визначено суму до стягнення 36501, 37 грн з урахуванням суми боргу, винагороди приватного виконавця та витрат на проведення виконавчих дій. З вказаної постанови вбачається, що на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває виконавчий напис № 6901, виданий 24.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК Кредит Капітал» заборгованості у сумі 36501,37 грн. Позивачка зазначає, що жодних боргових зобов`язань на себе не брала, зокрема не укладала та не підписувала жодного документу з ТОВ «ФК «Кредит-капітал» і не має ніякої заборгованості перед цим Товариством. Наголошує, що дійсно мала фінансові відносини з АТ «УкрСиббанк», а саме 05.08.2018 року уклала кредитний договір № 0, однак від кредитора вона не отримувала повідомлень або вимоги щодо боргових зобов`язань з обґрунтуванням чи розрахунком суми боргу. Крім того вважає, вважає, що вищевказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає задоволенню, оскільки вимоги стягувача є неправомірними (в частині розміру заборгованості та факту її наявності), крім того, нотаріусом було порушено процедуру вчинення виконавчого напису, зокрема, був вчинений за: відсутності письмової вимоги про усунення порушень від банку (фінансової компанії) та як наслідок недотримання вимого закону щодо вчинення нотаріусом дій лише після спливу 30-ти днів з моменту надсилання такої вимоги; порушення процедури вчинення виконавчого напису; відсутності безспірного характеру заборгованості, як наслідок порушення ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Крім того зазначив, що відсутні нотаріально засвідчені документи які можуть бути предметом для вчинення виконавчого напису.

Представник позивача і позивач в судове засідання не з*явились, належним чином були повідомлені про час розгляду справи в суді, в письмовій заяві представник просив провести розгляд справи без їх участі.

Представник ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 24 травня 2021 року приватним нотаріусом Данич О.Ф. було вчинено виконавчий напис, який був зареєстрований в реєстрі за №6901 щодо звернення стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» зокрема через договір факторингу, згідно якого відступлено право вимоги за кредитним договором №0 від 05 серпня 2018 року, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , в сумі 36501, 37 грн., з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису.(а.с. 19).

На підставі вказаного виконавчого напису, 27.08.2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Савенком Ю.О. було відкрито виконавче провадження ВП 66636847 (а.с.20-21).

Відповідно до копії кредитного договору №0 від 05 серпня 2018 року, останній укладено між кредитодавцем - АТ «УкрСиббанк» та позичальником ОСОБА_1 , нотаріальне посвідчення відсутнє ( а.с.13-15).

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012№ 296/5.

Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999р.№ 1172 , за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.

Відповідно до п. 3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку.

За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Як встановлено судом, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем.

Крім того, представник позивача зазначає , що документи, які подані нотаріусу не можливо вважати безспірними. Крім того виконавчий напис вчинено не на оригіналі/дублікаті кредитного договору, а на окремому аркуші нотаріального бланку, тобто в порушення вищезазначеної Інструкції.

З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

В Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача чи відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся одразу до суду коли дізнався про вчинені відносно нього виконавчі написи нотаріуса, заперечив наявність боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні.

Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, а, як встановлено судом, заборгованість не є безспірною.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими такими, що підлягають задоволенню, а оспорюваний виконавчий напис нотаріуса такими, що не підлягає виконанню.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи правнича допомога позивачу у справі надавалась адвокатом Горлач С.Л. (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 3032)

Підставами для надання позивачу правничої допомоги адвокатом Горлач С.Л. були: договір 47/1 від 01.09.2021 року про надання правничої допомоги укладений між позивачем та адвокатським бюро «Сергія Горлача»; ордер на надання правничої (правової) допомоги від 29.12.2021р. виданий адвокатом Горлач С.Л.; акт наданих послуг ( виконаних робіт) до договору про надання правової допомоги від 14.02.2022р.; квитанція на суму 5 000 грн. від 14.02.2021р.

Разом з тим, при визначенні розміру судових витрат на правову допомогу суд враховує, що дана справа розглядалась не у загальному, а спрощеному позовному провадженні, справа є малозначною і не становить особливої складності, ціна позову становить 36501 грн. 37 коп., тоді як витрати на правничу допомогу заявлені представником позивача складають 5000,00 грн., що не можна вважати співмірним ціні позову, складності справи та виконаних адвокатом робіт.

Також, при задоволенні позову у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 908 грн. сплаченого при подачі позову судового збору та 454 гривні за подання заяви про забезпечення позову, оскільки позивач від сплати судового збору звільнений на підставі п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір»

На підставі викладеного, керуючись .ст. 263-268 ЦПК України, ст 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6901, вчинений 24.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич Оксаною Федорівною про стягнення з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» ( , адреса місця знаходження 79018, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1 корпус 28)

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ««ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» ( ) 1362 гривень судового збору на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» ( ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) 3500 гривень витрат на правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А. Степаненко