ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року

справа № 705/2518/21
провадження № 22-ц/821/865/22
категорія: 302090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - сільськогосподарський виробничий кооператив «Черповоди»,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Стамбули Віталія Михайловича на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Черповоди» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати, у складі головуючого судді Годік Л. С.,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

10 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом вищезазначеного змісту.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між ОСОБА_1 та СВК «Черповоди» 01 березня 2016 року було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 3,97 га, кадастровий номер :02:000:0543, яка розташована в адміністративних межах Черповодівської сільської ради Уманського району.

Вказаним договором встановлено, що СВК «Черповоди» сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за кожен рік користування земельною ділянкою.

Незважаючи на досягнуті домовленості, СВК «Черповоди» систематично не виконує свій обов`язок орендаря земельної ділянки, а саме не сплачує орендну плату за період з 2018 по 2020 роки в повному об`ємі.

Позивач вважає, що відповідач повинен сплатити орендну плату, а саме: за 2018 рік з урахуванням вартості земельної ділянки 125 484 грн 46 коп. 12 548 грн 44 коп.; за 2019 рік з урахуванням вартості земельної ділянки 123 331 грн 75 коп. 12 333 грн 18 коп.; за 2020 рік з урахуванням вартості земельної ділянки 123 331 грн 75 коп. 12 333 грн 18 коп., в загальній сумі 37 214 грн 80 коп.

Крім того, позивач вважає, що у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, він повинен сплатити 3 % річних від невиконаного зобов`язання за період з 01 січня 2019 року по 05 травня 2021 року, що становить 1 505 грн 25 коп., а також інфляційні збитки за період з 01 січня 2019 року по 05 травня 2021 року в розмірі 3 284 грн 37 коп.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив суд розірвати договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 3,97 га, кадастровий номер :02:000:0543, яка розташована в адміністративних межах Черповодівської сільської ради Уманського району, укладений 01 березня 2016 року між ОСОБА_1 та СВК «Черповоди»; з СВК «Черповоди» на користь ОСОБА_1 стягнути: орендну плату за 2018 рік у розмірі 12 548 грн 45 коп., за 2019 рік у розмірі 12 333 грн 18 коп., за 2020 рік у розмірі 12 333 грн 18 коп., 3 % річних у розмірі 1 505 грн 25 коп., інфляційні нарахування у розмірі 3 284 грн 37 коп., а всього 42 004 грн 42 коп.; стягнути з СВК «Черповоди» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 26 816 грн, з яких 25 000 грн витрати на правову допомогу, 1 816 грн судовий збір за подання позовної заяви.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 квітня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що із наданих відповідачем документів, вбачається, що позивач вчасно отримував орендну плату, при цьому систематичного порушення договору оренди земельної ділянки не встановлено, тому підстав для його дострокового розірвання суд не вбачає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 30 травня 2022 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Стамбула В. М., посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування їх судом першої інстанції, а також порушення норм процесуального права, порушив питання про його скасування з постановленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог в частині розірвання договору оренди від 01 січня 2016 року та стягнення орендної плати в розмірі 12 768 грн 56 коп. Також просив вирішити питання судових витрат.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Подана скарга мотивована тим, що висновок суду про відсутність систематичного порушення спірного договору оренди, спростовується матеріалами справи.

Зокрема, судом встановлено, що СВК «Черповоди» за період з 2018 року по 2020 роки мало сплатити на користь позивача 25 795 грн 56 коп., а саме 8 598 грн 52 коп. орендної плати за кожен рік. Разом з тим СВК «Черповоди» систематично порушувало свої зобов`язання щодо сплати орендної плати. Зокрема за 2018 рік СВК «Черповоди» взагалі не сплачувало орендну плату ОСОБА_1 . За 2019 рік СВК «Черповоди» сплатило орендну плату в розмірі 7 027 грн, тобто виплатило орендну плату не в повному обсязі, а саме недоплатило 1 571 грн 52 коп. (8 598 грн 52 коп. 7 027 грн 00 коп.). За 2020 рік СВК «Черповоди» сплатило орендну плату в розмірі 6 000 грн 00 коп. тобто виплатили оренду плату не в повному обсязі, а саме не доплатило 2 598 грн 52 коп. (8 598 грн 52 коп. 6 000 грн 00 коп).

Враховуючи наведене СВК «Черповоди» за період з 2018 по 2020 заплатило орендної плати в розмірі 13 027 грн 00 коп. Таким чином заборгованість СВК «Черповоди» по оплаті орендної плати за 2018-2020 роки становить 12 768 грн 56 коп. (25 795 грн 56 коп. 13 027 грн 00 коп.)

Скаржник не погоджується з висновком суду про те, що станом на 01 січня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 на користь СВК «Черповоди» становила 22 602 грн 00 коп. Суд обґрунтував наявність такої заборгованості бухгалтерською довідкою СВК «Черповоди», яка, на думку скаржника, не являється належним та допустимим доказом та мала б не братися місцевим судом до уваги, оскільки є документом довільної форми і не є первинним бухгалтерським документом.

Висновки суду про те, що позивач отримував орендну плату вчасно та в повному обсязі, з огляду на що відсутні систематичні порушення договору оренди земельної ділянки, спростовуються наявними матеріалами справи та відзивом самого відповідач, яким підтверджується, що СВК «Черповоди» систематично не виконувало умови спірного договору оренди, а також у наявності заборгованість СВК «Черповоди» по сплаті орендної плати в розмірі 12 768 грн 56 коп.

Зазначає, що згідно висновків викладених в постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 289/12204/17 (провадження № 14-246цс19), що однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати, тому, враховуючи, що є факт систематичності несплати орендної плати відповідачем на користь позивача, спірний договір оренди є таким, що підлягає розірванню.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 06 червня 2022 року відкрито провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Стамбули В. М.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 24 червня 2022 року розгляд апеляційної скарги призначено на 29 червня 2022 року на 16:00 год. в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, в послідуючому розгляд справи відкладено на 05 липня 2022 року на 14 год.00 хв.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Матеріалами справи встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія III-ЧР № 043980, від 06 березня 2003 року, ОСОБА_1 належить земельна ділянка, кадастровий номер :02:000:0543, площею 3,97 га, з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», яка знаходиться на території Черповодівської сільської ради Уманського району Черкаської області (а. с. 50).

01 березня 2016 року між ОСОБА_1 та СВК «Черповоди» було укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 3,97 га, з кадастровим номером :02:000:0543, яка розташована в адміністративних межах Черповодівської сільської ради Уманського району Черкаської області (а. с. 47-48), що підтверджується також і інформаційним Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зокрема «Актуальної інформації про державну реєстрацію іншого речового права» (а. с. 16-17).

При укладені вказаного договору сторони погодили та прийняли його умови, в тому числі п. 7 договору оренди земельної ділянки, з якого вбачається, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 10 % від грошової оцінки земельної ділянки, що становить 10 681 грн 39 коп.

Відповідно до п. 9 вказаного договору, орендна плата вноситься в кінці с/г року. Відповідно до п. 11 договору, розмір орендної плати переглядається 1 раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами та в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно акту про передачу та прийом земельної ділянки в натурі від 01 березня 2021 року, ОСОБА_1 передав земельну ділянку в натурі орендарю СВК «Черповоди» в особі керівника господарства ОСОБА_2 в розмірі 3,97 га, згідно доданого до договору оренди акта про право власності (а. с. 49).

Відповідно до витягу із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 03 січня 2019 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 3,9722 га з кадастровим номером :02:000:0543, яка розташована в адміністративних межах Черповодівської сільської ради Уманського району Черкаської області становить 123 331 грн 75 коп. (а. с. 33).

Відповідно до витягу із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки від 03 січня 2020 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 3,9722 га з кадастровим номером :02:000:0543, яка розташована в адміністративних межах Черповодівської сільської ради Уманського району Черкаської області становить 123 331 грн 75 коп. (а. с. 34).

Згідно до видаткового касового ордеру від 08 жовтня 2019 року ОСОБА_1 отримав орендну плату за землю в розмірі 747 грн 00 коп., що підтверджується його підписом (а. с. 52).

Відповідно до видаткового касового ордеру від 30 жовтня 2019 року ОСОБА_1 отримав орендну плату за землю в розмірі 6 280 грн 00 коп., що підтверджується його підписом (а. с. 52).

Згідно до видаткового касового ордеру від 09 грудня 2020 року ОСОБА_1 отримав орендну плату за землю в розмірі 6 000 грн 00 коп., що підтверджується його підписом (а. с. 53).

Зі змісту довідки про видачу орендної плати за 2018-2020 роки станом на 01 січня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 на користь СВК «Черповоди» складала 22 602 грн 00 коп. Крім того, сума нарахованого доходу (без врахування податків) становить 25 795 грн 56 коп., а сума виплаченого доходу становить 13 027 грн 00 коп., тобто станом на 31 травня 2021 заборгованість ОСОБА_1 на користь СВК «Черповоди» складає 9 833 грн 44 коп (а. с. 54).

Зі змісту листа ГУ ДПС в Черкаській області, з якої вбачається, що за період 2018 та 2019 років відсутня інформація з приводу нарахованого та виплаченого доходу, а також, з приводу утриманого та перерахованого податку. За період 2020 року сума нарахованого та виплаченого доходу ОСОБА_1 складає 6 462 грн 00 коп., з них сума утриманого та перерахованого податку 1 163 грн 60 коп. (а. с. 85-85).

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного.

Предметом даного спору є розірвання договору оренди земельної ділянки з посиланням на систематичне порушення умов договору, що полягає в невиплаті орендної плати, розмір якої витікає з нормативної грошової оцінки, яка за переконанням позивача має змінюватися щорічно. Також в предмет договору входять вимоги, щодо стягнення 3 % річних за невиконані зобов`язання та інфляційних витрат.

Відмова в задоволенні позову полягала в тому, що систематичних порушень договору судом не встановлено, а тому вимоги, які витікають з первісної вимоги і позову в цілому задоволенню не підлягають.

Мотиви апеляційного оскарження в цілому побудовані на наявності заборгованості в розмірі 12 768 грн 56 коп., про стягнення якої ставиться питання скаржником та розірвання договору оренди з посилання на наявність систематичного невиконання його умов, та необгрунтованого взяття до уваги довідки про видачу орендної плати за 2018 2020 роки, яка не підтверджена первинними бухгалтерськими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно із ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За приписами ст. 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої ст. 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

У пункті «б» ч. 1 ст. 90 ЗК України закріплено право власника земельних ділянок самостійного господарювання на землі.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1-4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні до спірних правовідносин, передбачено, що договір оренди землі припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у ст. 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійного договору (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства/концесії).

Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Водночас у пункті д) ч. 1 ст. 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Отже, користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата.

У ст. 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За положеннями ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

При цьому, неналежне виконання умов договору, а саме виконання обов`язків по сплаті орендної плати з порушенням стоків сплати також є порушення умов договору оренди землі, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність».

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тлумачення пункту д) ч. 1 ст. 141 ЗК України, ч. 2 ст. 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) зазначив, що у ст. 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в Главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 25/306/20.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що п. 7 спірного договору, орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 10 % від грошової оцінки земельної ділянки, що становить 10 681 грн 39 коп.

Сума орендної плати, яка підлягає до сплати за умовами договору без урахування податків та зборів, становить 8 598 грн 52 коп. в рік, оскільки відраховується 18 % від розміру орендної плати встановленої договором податок на доходи фізичних осіб та 1,5% - військовий збір, а за період 2018-2020 роки становить 25 795 грн 56 коп.

В свою чергу, згідно довідки про видачу орендної плати за 2018-2020 роки дослідженої вище (а. с. 54) станом на 01 січня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 на користь СВК «Черповоди» складала 22 602 грн 00 коп. Сума нарахованого доходу (без врахування податків) становила 25 795 грн 56 коп., а сума виплаченого доходу становила 13 027 грн 00 коп. Крім того, в довідці зазначено, що станом на 31 травня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 на користь СВК «Черповоди» складала 9 833 грн 44 коп.

Згідно до видаткових касових ордерів від: 08 жовтня 2019 року, 30 жовтня 2019 року та 09 грудня 2020 року, ОСОБА_1 отримав орендну плату за землю в розмірі 747 грн 00 коп., 6 280 грн 00 коп. та 6 000 грн 00 коп., відповідно.

В той же час наявність заборгованості ОСОБА_1 перед СВК «Черповоди» станом на 01 січня 2018 року, як зазначено у вище приведеній довідці, не підтверджено позивачем первинними бухгалтерськими документами (фіскальними чеками касовими ордерами), на що слушно наголошує скаржник в апеляційній скарзі і з його аргументами погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того, умови спірного договору вказують на те, що орендна плата сплачується один раз у рік, зокрема в кінці сільськогосподарського року. Будь-яких заяв ОСОБА_1 про виплату орендареві коштів за умовами спірного договору наперед, з зазначенням сум виплати та періоду за який вони виплачуються, матеріали справи не містять. За наведеного апеляційний суд інформацію зазначену в наведеній довідці про наявність заборгованості ОСОБА_1 , як неналежний доказ не приймає та не бере її до уваги.

У відповідності до норм ст. 12 ЦПК України, на позивача як сторону у справі, покладено обов`язок довести ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог.

Отже, з наявних в матеріалах справи доказів, зокрема первинних бухгалтерських документів, договору оренди земельної ділянки, що є предметом даного спору вбачається, що СВК «Черповоди» систематично порушувало свої зобов`язання щодо сплати орендної плати позивачеві. Так, зокрема за 2018 рік СВК «Черповоди» взагалі не сплачувало орендну плату ОСОБА_1 . За 2019 рік СВК «Черповоди» сплатило орендну плату в розмірі 7 027 грн., тобто виплатило орендну плату не в повному обсязі, а саме недоплатило 1 571 грн 52 коп. (8 598 грн 52 коп. 7 027 грн 00 коп.). За 2020 рік СВК «Черповоди» сплатило орендну плату в розмірі 6 000 грн 00 коп., тобто виплатили оренду плату не в повному обсязі, а саме не доплатило 2 598 грн 52 коп. (8 598 грн 52 коп. 6 000 грн 00 коп.).

За наведеного колегія суддів вважає, що СВК «Черповоди» на час звернення позивача до суду не здійснило повну виплату орендної плати, у зазначений в позовній заві період і мало заборгованість перед останнім в розмірі 12 768 грн 56 коп., а тому рішення суду в частині стягнення заборгованості за орендну плату підлягає до скасування.

Згідно зі статтями 13,15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

Установивши, що СВК «Черповоди» не виконувало істотної умови укладеного між сторонами договору оренди та систематично не сплачувало орендодавцю передбачену договором суму орендної плати, а саме, за 2018 рік орендна плата не була виплачена взагалі, за 2019 та 2020 роки існувала недоплата, розмір якої суд зазначав вище, отже відповідно до положень ст. 651 ЦК України, ст. 141 ЦК України та ст. 32 Закону України «Про оренду землі» колегія суддів прийшла до висновку, що наведене є підставою для його розірвання, оскільки носить системний характер та наявні істотні порушення умов договору.

Щодо посилання представника ОСОБА_1 адвоката Стамбули В. М. в апеляційній скарзі на стягнення судових витрат, які поніс та очікує понести позивач у зв`язку із складанням та поданням апеляційної скарги у розмірі 22 724 грн, з яких: 20 000 грн витрати на правничу допомогу та 2 724 грн витрати на судовий збір, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору і витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини 1 та 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 грн 00 коп., а саме відсутній договір про надання правової допомоги, детальний опис робіт, квитанції або платіжні доручення, тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги в цій частині.

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, то з відповідача на його користь підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 934 грн 66 коп., сплачені за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в тій частині вимог які були задоволені.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та з порушенням норм процесуального права при вирішенні позовних вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати, тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення суду в цій частині до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, розірвання спірного договору оренди землі, стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по орендній платі за період з 2018 по 2020 роки в розмірі 12 768 грн 56 коп. та судових витрат у розмірі 3 934 грн 66 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Стамбула Віталія Михайловича задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 квітня 2022 року в частині позову про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Черповоди» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати, задовольнити частково.

Розірвати договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 3,97 га, кадастровий номер :02:000:0543, яка розташована в адміністративних межах Черповодівської сільської ради Уманського району Черкаської області, укладений 01 березня 2016 року між ОСОБА_1 та сільськогосподарським виробничим кооперативом «Черповоди».

Стягнути з сільськогосподарського виробничого кооперативу «Черповоди» на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті орендної плати за період з 2018 по 2020 роки в розмірі 12 768 грн 56 коп.

В іншій частині рішення суду не переглядалося.

Стягнути з сільськогосподарського виробничого кооперативу «Черповоди» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 934 грн 66 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та на умовах передбачених ЦПК України.

Текст постанови складено 05 липня 2022 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді В. Г. Бородійчук

О. В. Карпенко