КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження № 22-ц/824/679/2022 Доповідач Заришняк Г.М
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2022 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.

при секретарі - Діденку А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відшкодування завданої шкоди у грошовій формі,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2020 року ОСОБА_27 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про відшкодування завданої шкоди у грошовій формі.

В обґрунтовання позову вказували, що позивачі були вкладниками ПАТ «Старокиївський банк», який з 17.06.2014 року віднесено до неплатоспроможних. 3 25.09.2014 року розпочались виплати гарантованого відшкодування, право на які належить позивачам на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». В подальшому, 26.09.2019 р., банк ліквідовано. Гарантовану суму відшкодування позивачам не виплачено через бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що визнана протиправною Верховним Судом. Внаслідок протиправної бездіяльності Фонду, позивачам фактично відмовлено у виплаті гарантованого відшкодування, чим порушено право позивачів, як вкладників банку, на своєчасне отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду у процесі ліквідації банку, що спричинило матеріальні збитки позивачам. Відповідач, відмовивши у виплаті гарантованого відшкодування за договором банківського вкладу, окрім матеріальної шкоди, спричинив позивачам, як споживачам фінансових послуг, і моральну шкоду.

Посилаючись на викладене, позивачі просили стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб завдану майнову шкоду по 200 000,00 грн. та 8 000,00 грн. моральної шкоди на користь кожного.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_27 матеріальну шкоду в сумі 200000,00 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 200000,00 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 200000,00 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 200000,00 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 200000,00 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 200000,00 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 200000,00 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 200000,00 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в сумі 200000,00 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 200000,00 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_11 матеріальну шкоду в сумі 200000,00 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду в сумі 200000,00 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_13 матеріальну шкоду в сумі 200000,00 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_14 матеріальну шкоду в сумі 200000,00 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_15 матеріальну шкоду в сумі 200000,00 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_16 матеріальну шкоду в сумі 200000,00 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_17 матеріальну шкоду в сумі 200000,00 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_18 матеріальну шкоду в сумі 200000,00 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_19 матеріальну шкоду в сумі 200000,00 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_20 матеріальну шкоду в сумі 200000,00 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_21 матеріальну шкоду в сумі 200000,00 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_22 матеріальну шкоду в сумі 200000,00 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_23 матеріальну шкоду в сумі 200000,00 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_24 матеріальну шкоду в сумі 200000,00 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_25 матеріальну шкоду в сумі 200000,00 грн.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_26 матеріальну шкоду в сумі 200000,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь державного бюджету судовий збір в сумі 10 510,00 грн.

В апеляційній скарзі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити новее рішення, яким позов залишити без задоволення.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів ОСОБА_28 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивачів заперечували проти апеляційної скарги, вважаючи рішення суду законним.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що позивачі ОСОБА_27 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 були вкладниками ПАТ «Старокиївський банк».

08 квітня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_27 укладено договір банківського рахунку № 7470, та 26.05.2014 року договір банківського вкладу № 05/1558- 2014. Згідно з квитанцією № 64887 від 26.05.2014 року (з відповідною відміткою банку та підписом уповноваженої особи) на депозитний рахунок ОСОБА_27 , відкритий на підставі договору банківського вкладу № 05/1558-2014 від 26.05.2014 року, зараховані кошти в сумі 12 073,95 євро. Відповідно до п. 1.2 договору банківського вкладу від 26.05.2014 року № 05/1558- 2014 строк його дії закінчився 02.06.2014 року.

08 квітня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_2 укладено договір банківського рахунку № 7486, та 26.05.2014 року договір банківського вкладу №05/1559- 2014. Згідно з квитанцією № 64889 від 26.05.2014 року (з відповідною відміткою банку та підписом уповноваженої особи) на депозитний рахунок ОСОБА_2 , відкритий на підставі договору банківського вкладу № 05/1559-2014 від 26.05.2014 року, зараховані кошти в сумі 12 073,95 євро. Відповідно до п. 1.2 договору банківського вкладу від 26.05.2014 року № 05/1559- 2014 строк його дії закінчився 02.06.2014 року.

08 квітня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_3 укладено договір банківського рахунку № 7490 та 26.05.2014 року договір банківського вкладу №05/1561- 2014. Згідно з квитанцією№ 64901 від 26.05.2014 року (з відповідною відміткою банку та підписом уповноваженої особи) на депозитний рахунок ОСОБА_3 , відкритий на підставі договору банківського вкладу № 05/1561-2014 від 26.05.2014 року, зараховані кошти в сумі 12 073,95 євро. Відповідно до п. 1.2 договору банківського вкладу від 26.05.2014 року № 05/1561- 2014 строк його дії закінчився 02.06.2014 року.

08 квітня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_4 укладено договір банківського рахунку № 7475 та 26.05.2014 року договір банківського вкладу № 05/1562-2014. Згідно з квитанцією № 64902 від 26.05.2014 року (з відповідною відміткою банку та підписом уповноваженої особи) на депозитний рахунок ОСОБА_4 , відкритий на підставі договору банківського вкладу № 05/1562-2014 від 26.05.2014 року, зараховані кошти в сумі 12073,95 євро. Відповідно до п. 1.2 договору банківського вкладу від 26.05.2014 р. № 05/1562- 2014 строк його дії закінчився 02.06.2014 року.

08 квітня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_5 укладено договір банківського рахунку № 7489 та 26.05.2014 року договір банківського вкладу №05/1563-2014. Згідно з квитанцією № 64903 від 26.05.2014 року (з відповідною відміткою банку та підписом уповноваженої особи) на депозитний рахунок ОСОБА_5 , відкритий на підставі договору банківського вкладу № 05/1563-2014 від 26.05.2014 року, зараховані кошти в сумі 12 073,95 євро. Відповідно до п. 1.2 договору банківського вкладу від 26.05.2014 № 05/1563- 2014 строк його дії закінчився 02.06.2014 року.

08 квітня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_6 укладено договір банківського рахунку № 7492, та 26.05.2014 року - договір банківського вкладу №05/1564- 2014. Згідно з квитанцією №64904 від 26.05.2014 року (з відповідною відміткою банку та підписом уповноваженої особи) на депозитний рахунок ОСОБА_6 , відкритий на підставі договору банківського вкладу № 05/1564-2014 від 26.05.2014 року, зараховані кошти в сумі 12073,95 євро. Відповідно до п.1.2. договору банківського вкладу від 26.05.2014 № 05/1564- 2014 строк його дії закінчився 02.06.2014 року.

08 квітня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_7 укладено договір банківського рахунку № 7454 та 26.05.2014 року - договір банківського вкладу №05/1565- 2014. Згідно з квитанцією №64905 від 26.05.2014 року (з відповідною відміткою банку та підписом уповноваженої особи) на депозитний рахунок ОСОБА_7 , відкритий на підставі договору банківського вкладу № 05/1565-2014 від 26.05.2014 року, зараховані кошти в сумі 12 073,95 євро. Відповідно до п. 1.2 договору банківського вкладу від 26.05.2014 № 05/1565- 2014 строк його дії закінчився 02.06.2014 року.

08 квітня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_8 укладено договір банківського рахунку № 7483 та 26.05.2014 року - договір банківського вкладу № 05/1569-2014. Згідно з квитанцією № 64910від 26.05.2014 року (з відповідною відміткою банку та підписом уповноваженої особи) на депозитний рахунок ОСОБА_8 , відкритий на підставі договору банківського вкладу № 05/1569-2014 від 26.05.2014 року, зараховані кошти в сумі 12 073,95 євро. Відповідно до п. 1.2 договору банківського вкладу від 26.05.2014 № 05/1569- 2014 строк його дії закінчився 02.06.2014 року.

08 квітня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_9 укладено договір банківського рахунку № 7491 та 26.05.2014 року договір банківського вкладу №5/1570-2014. Згідно з квитанцією № 64911 від 26.05.2014 року (з відповідною відміткою банку та підписом уповноваженої особи) на депозитний рахунок ОСОБА_9 , відкритий на підставі договору банківського вкладу № 05/1570-2014 від 26.05.2014 року, зараховані кошти в сумі 12 073,95 євро. Відповідно до п. 1.2 договору банківського вкладу від 26.05.2014 № 05/1570- 2014 строк його дії закінчився 02.06.2014 року.

08 квітня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_10 укладено договір банківського рахунку № 7474 та 26.05.2014 року договір банківського вкладу № 05/1571-2014. Згідно з квитанцією № 64914 від 26.05.2014 року (з відповідною відміткою банку та підписом уповноваженої особи) на депозитний рахунок ОСОБА_10 , відкритий на підставі договору банківського вкладу № 05/1571-2014 від 26.05.2014 року, зараховані кошти в сумі 12073,95 євро. Відповідне до п. 1.2 договору банківського вкладу від 26.05.2014 № 05/1571-2014 строк його дії закінчився 02.06.2014 року.

08 квітня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_11 укладено договір банківського рахунку № 7487 та 26.05.2014 року договір банківського вкладу №05/1572-2014. Згідно з квитанцією № 64915 від 26.05.2014 року (з відповідною відміткою банку та підписом уповноваженої особи) на депозитний рахунок ОСОБА_11 , відкритий на підставі договору банківського вкладу № 05/1572-2014 від 26.05.2014 року, зараховані кошти в сумі 12 073,95 євро. Відповідно до п. 1.2 договору банківського вкладу від 26.05.2014 № 05/1572- 2014 строк його дії закінчився 02.06.2014 року.

08 квітня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_12 укладено договір банківського рахунку № 7463 та 26.05.2014 року договір банківського вкладу №05/1573-2014. Згідно з квитанцією № 64918 від 26.05.2014 року (з відповідною відміткою банку та підписом уповноваженої особи) на депозитний рахунок ОСОБА_12 , відкритий на підставі договору банківського вкладу № 05/1573-2014 від 26.05.2014 року, зараховані кошти в сумі 12 073,95 євро. Відповідно до п. 1.2 договору банківського вкладу від 26.05.2014 № 05/1573-2014 строк його дії закінчився 02.06.2014 року.

08 квітня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_13 укладено договір банківського рахунку № 7467, а 26.05.2014 року - договір банківського вкладу №05/1574-2014. Згідно з квитанцією № 64919 від 26.05.2014 року (з відповідною відміткою банку та підписом уповноваженої особи) на депозитний рахунок ОСОБА_13 відкритий на підставі договору банківського вкладу № 05/1574-2014 від 26.05.2014 року зараховані кошти в сумі 12 073,95 євро. Відповідно до п. 1.2 договору банківського вкладу від 26.05.2014 № 05/1574- 2014 строк його дії закінчився 02.06.2014 року.

08 квітня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_14 укладено договір банківського рахунку № 7455 та 26.05.2014 - договір банківського вкладу №05/1578- 2014. Згідно з квитанцією № 64928 від 26.05.2014 року (з відповідною відміткою банку та підписом уповноваженої особи) на депозитний рахунок ОСОБА_14 , відкритий на підставі договору банківського вкладу № 05/1578-2014 від 26.05.2014 року, зараховані кошти в сумі 12073,95 євро. Відповідно до п. 1.2 договору банківського вкладу від 26.05.2014 № 05/1578- 2014 строк його дії закінчився 02.06.2014 року.

08 квітня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_15 укладено договір банківського рахунку № 7472 та 26.05.2014 року договір банківського вкладу № 05/1579-2014. Згідно з квитанцією № 64929 від 26.05.2014 року (з відповідною відміткою банку та підписом уповноваженої особи) на депозитний рахунок ОСОБА_15 , відкритий на підставі договору банківського вкладу № 05/1579-2014 від 26.05.2014 року, зараховані кошти в сумі 12 073,95 євро. Відповідно до п. 1.2 договору банківського вкладу від 26.05.2014 № 05/1579- 2014 строк його дії закінчився 02.06.2014 року.

08 квітня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_16 укладено договір банківського рахунку № 7461 та 26.05.2014 року договір банківського вкладу № 5/1581- 2014. Згідно з квитанцією№ 64933 від 26.05.2014 року (з відповідною відміткою банку та підписом уповноваженої особи) на депозитний рахунок ОСОБА_16 , відкритий на підставі договору банківського вкладу № 05/1581-2014 від 26.05.2014 року, зараховані кошти в сумі 12 073,95 євро. Відповідно до п. 1.2 договору банківського вкладу від 26.05.2014 № 05/1581- 2014 строк його дії закінчився 02.06.2014 року.

08 квітня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_17 укладено договір банківського рахунку № 7484 та 26.05.2014 року договір банківського вкладу №05/1583- 2014. Згідно з квитанцією № 64935 від 26.05.2014 року (з відповідною відміткою банку та підписом уповноваженої особи) на депозитний рахунок ОСОБА_17 , відкритий на підставі договору банківського вкладу № 05/1583-2014 від 26.05.2014 року, зараховані кошти в сумі 12073,95 євро. Відповідно до п. 1.2 договору банківського вкладу від 26.05.2014 № 05/1583- 2014 строк його дії закінчився 02.06.2014 року.

08 квітня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_29 укладено договір банківського рахунку № 7466 та 26.05.2014 року договір банківського вкладу №05/1580- 2014. Згідно з квитанцією № 64930 від 26.05.2014 року (з відповідною відміткою банку та підписом уповноваженої особи) на депозитний рахунок ОСОБА_30 , відкритий на підставі договору банківського вкладу № 05/1580-2014 від 26.05.2014 року, зараховані кошти в сумі 12 073,95 євро. Відповідно до п. 1.2 договору банківського вкладу від 26.05.2014 № 05/1580- 2014 строк його дії закінчився 02.06.2014 року.

08 квітня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_19 укладено договір банківського рахунку № 7477 та 26.05.2014 року договір банківського вкладу № 05/1584- 2014. Згідно з квитанцією № 64936 від 26.05.2014 року (з відповідною відміткою банку та підписом уповноваженої особи) на депозитний рахунок ОСОБА_19 , відкритий на підставі договору банківського вкладу № 05/1584-2014 від 26.05.2014 року, зараховані кошти в сумі 12073,95 євро. Відповідно до п. 1.2 договору банківського вкладу від 26.05.2014 № 05/1584- 2014 строк його дії закінчився 02.06.2014 року.

08 квітня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_31 укладено договір банківського рахунку № 7488 та 26.05.2014 року договір банківського вкладу № 05/1585-2014. Згідно з квитанцією № 64939 від 26.05.2014 р. (з відповідною відміткою банку та підписом уповноваженої особи) на депозитний рахунок ОСОБА_32 , відкритий на підставі договору банківського вкладу № 05/1585-2014 від 26.05.2014 року, зараховані кошти в сумі 12073,95 євро. Відповідно до п. 1.2 договору банківського вкладу від 26.05.2014 № 05/1585- 2014 строк його дії закінчився 02.06.2014 року.

08 квітня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_21 укладено договір банківського рахунку № 7478 та 26.05.2014 року договір банківського вкладу №05/1586-2014. Згідно з квитанцією № 64941 від 26.05.2014 року (з відповідною відміткою банку та підписом уповноваженої особи) на депозитний рахунок ОСОБА_21 , відкритий на підставі договору банківського вкладу № 05/1586-2014 від 26.05.2014 року, зараховані кошти в сумі 12073,95 євро. Відповідно до п. 1.2 договору банківського вкладу від 26.05.2014 № 05/1586- 2014 строк його дії закінчився 02.06.2014 року.

16 травня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_22 укладено договір банківського рахунку № 8020. Згідно з випискою від 19.06.2014 року по рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на підставі договору № 8020 від 16.05.2014 року, на рахунку ОСОБА_33 станом на 18.06.2014 року наявні кошти в сумі 15314 доларів США. Останнє поповнення вказаного рахунку відбулося 03.06.2014 року.

19 травня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_23 укладено договір банківського рахунку № 8218. Згідно з випискою від 19.06.2014 року по рахунку № НОМЕР_2 відкритого на підставі договору № 8218 від 23.05.2014 року, на рахунку ОСОБА_23 станом на 18.06.2014 року наявні кошти в сумі 14000 доларів США. Останнє поповнення вказаного рахунку відбулося 17.06.2014 року.

16 травня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_24 укладено договір банківського рахунку № 8066. Згідно з випискою від 19.06.2014 року по рахунку № НОМЕР_3 , відкритого на підставі договору № 8066 від 16.05.2014 року на рахунку ОСОБА_24 , станом на 18.06.2014 року наявні кошти в сумі 15276 доларів США. Останнє поповнення вказаного рахунку відбулося 17.06.2014 року.

21 травня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_25 укладено договір банківського рахунку № 8136. Згідно з випискою від 19.06.2014 року по рахунку № НОМЕР_4 , відкритого на підставі договору № 8136 від 21.05.2014 року, на рахунку ОСОБА_25 станом на 18.06.2014 року наявні кошти в сумі 15000 доларів США. Останнє поповнення вказаного рахунку відбулося 17.06.2014 року.

21 травня 2014 року між ПАТ «Старокиївський банк» та ОСОБА_26 укладено договір банківського рахунку № 8134. Згідно з випискою від 19.06.2014 року по рахунку № НОМЕР_5 , відкритого на підставі договору № 8134 від 21.05.2014 року, на рахунку ОСОБА_26 станом на 18.06.2014 року наявні кошти в сумі 15 000 доларів США. Останнє поповнення вказаного рахунку відбулося 17.06.2014 року.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17.06.2014р. №385 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Старокиївський банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.06.2014 № 50 «Про виведення з ринку та запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Старокиївський банк», згідно з яким з 18.06.2014 р. по 18.09.2014 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Старокиївський банк» - Пантіну Л.О.

З оголошення, опублікованого на офіційному веб-сайті ПАТ «Старокиївський банк» (http://www.oldbank.com/about/news/427/) слідує, що Банк з 03.09.2014 р. почав виплату коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився по 18.06.2014 р. включно, та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки). Виплата коштів вкладникам за договорами, укладеними з ПАТ «Старокиївський банк», здійснювалась через банк-агент Фонду - ПАТ «Банк «Київська Русь», про що також зазначено на офіційному веб-сайті банку.

Судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 11.09.2014 р. № 583 відкликано банківську ліцензію та вирішено ліквідувати ПАТ «Старокиївський банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2014 р. № 92 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Старокиївський банк» та призначено Пантіну Л.О. уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Старокиївський банк» строком на 1 рік з 18.09.2014 по 18.09.2015 включно.

З матеріалів справи слідує, що позивачі звертались до Фонду із заявами про виплату гарантованої суми відшкодування, але отримали відмову у виплаті такої суми. Підставою для відмови у виплаті відшкодування стало невключення позивачів до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, що у свою чергу, унеможливило виплату гарантованого відшкодування у встановлений законом строк - вересень 2014 року.

Постановою Верховного Суду від 22.05.2019 р. у справі № 826/2150/16 залишено без змін постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.05.2016р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016р. в частині зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» Пантіну Л.О подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивачів як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Старокиївський банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 25 вересня 2019 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №3024349 про державну реєстрацію припинення ПАТ «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» як юридичної особи, а отже, ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим.

Згідно зі статтею 52 Закону вимоги кредиторів до банку, що були незадоволені за недостатністю його майна, вважаються погашеними. Таким чином, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як ліквідатора ПАТ «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» припинено.

Відповідно до ч.ч.1,2, ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частинами 1,2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

За правилом ч.1 ст, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст. 82 ЦПК України).

Відповідачем не було надано жодних належних та переконливих доказів на підтвердження того, що у період після набрання постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.05.2016р. законної сили, яка мала місце 12.07.2016р., в частині зобов`язання Уповноваженої особи Фонду Пантіної Л.О. надати до Фонду додаткову інформацію про позивачів, як вкладників ПАТ «Старокиївський банк», і до моменту фактичної ліквідації Банку уповноважена особа Фонду не могла виконати вказане судове рішення з об`єктивних причин.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що протиправна бездіяльність відповідача не підтверджена належними доказами, не заслуговують на увагу, оскільки постановою Верховного Суду від 22.05.2019 р. у справі № 826/2150/16 залишено без змін постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.05.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016р. в частині зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» Пантіну Л.О. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивачів як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Старокиївський банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Вказана обставина в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Разом з тим, судове рішення в цій частині безпідставно не виконано Уповноваженою особою Фонду.

Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що вказаною постановою суду касаційної інстанції не було зобов`язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб вчинити будь - яких дій щодо позивачів, оскільки у даній постанові зазначено про обов`язок Уповноваженої особи Фонду надати до Фонду додаткову інформацію про позивачів, як вкладників ПАТ «Старокиївський банк».

При цьому апелянтом було зазначено, що з метою належного виконання судового рішення у справі №826/2150/16 Уповноваженою особою фонду 29 липня 2019 року було подано додаткову інформацію щодо позивачів, проте доказів на підтвердження вказаних обставин матеріали справи не містять. Відсутні в справі й докази на підтвердження причин невідшкодування Фондом коштів позивачам за вкладами в ПАТ "Старокиївський банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Пунктом 3 ч.2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Аналіз положень статті 1166 Цивільного кодексу України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювана шкоди.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Такий елемент як наявність шкоди полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювана шкоди. Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювана шкоди (умислу або необережності). Вина є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає у психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювана шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов`язковою умовою настання відповідальності.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювана, а викликана якимись іншими обставинами.

При цьому, виходячи із загальних правових норм, протиправність (неправомірність) поведінки означає порушення чужого суб`єктивного права. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, яка виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому матеріального права та (або) зменшення нематеріального блага.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювана шкоди.

Вищевказані висновки щодо застосування норм права викладені в постановах Верховного Суду від 22.05.2018 року по справі № 915/1015/16, від 25.06.2018 року по справі № 916/1991/17, від 12.06.2018 року по справі № 908/999/17.

Протиправна бездіяльність уповноваженої особи Фонду була встановлена рішенням суду в адміністративній справі і ця обставина, в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягає.

При цьому, будь-яких доказів того, що постанова Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 826/2150/16 була виконана Уповноваженою особою Фонду в частині надання до Фонду додаткової інформації щодо позивачів, як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом відповідачем ні суду першої інстанції, ні суд апеляційної інстанції надано не було.

Отже, причиною неотримання позивачами передбаченого Законом відшкодування було невключення Уповноваженою особою Фонду позивачів в перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом в межах 200 000 грн. за рахунок Фонду у відповідності до вимог ст. 26, 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З матеріалів справи слідує, що 19.09.2019 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб публічно повідомив про завершення виплат гарантованого відшкодування вкладникам ПАТ «Старокиївський банк» посилаючись на ч. 7 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якої Фонд гарантування вкладів фізичних осіб завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами у день подання документів для внесення до ЄДР запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

25.09.2019 року до ЄДР внесено відомості про припинення ПАТ «Старокиївський банк».

Отже, починаючи з 25.09.2019 року позивачі втратили право вимагати отримання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом в спеціальному порядку, передбаченому ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проте набули права на відшкодування шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Внаслідок протиправної бездіяльності Уповноваженої особи Фонду позивачі своєчасно не були включені до затвердженого реєстру вкладників і, як наслідок, були позбавлені можливості своєчасно отримати гарантоване відшкодування за вкладом.

Подальше протиправне невиконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.05.2016р. справі № 826/2150/16, яка залишена без змін постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.05.2016р. та постановою Верховного Суду від 22.05.2019 р. адміністративного суду від 12.07.2016р. в частині зобов'язання Уповноважену особу Фонду надати до Фонду додаткову інформацію про позивачів, як вкладників ПАТ «Старокиївський банк», призвело до неможливості отримання гарантованого відшкодування в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і, як наслідок, заподіяло матеріальну шкоду позивачам.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (надалі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово визнавав «правомірні очікування» особи майном в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції. При цьому, Суд зазначав, що необхідно, щоб правомірне очікування мало більш конкретний характер, ніж просто надія, в його основі повинні знаходитися норма права чи правовий акт, наприклад, рішення суду (п. 75 постанови Великої палати Європейського суду з прав людини від 13.12.2016 року по справі «Белане Надь проти Угорщини» скарга №53080/13, п. 31, 32 рішення Суду від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України» заява N803/02).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, втручання у право на мирне володіння майном не становитиме порушення вимог статті 1 Першого протоколу Конвенції, якщо суд встановить наявність підстав виправданості втручання. Зокрема таке втручання має бути «згідно із законом». Під «законом» Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути «доступним» (accessible) та «передбачуваним» (foreseeable). Якщо Суд встановить, що втручання відбулось «згідно із законом», суд досліджує чи переслідує втручання «легітимну мету», тобто, чи вчинене в інтересах суспільства. Встановивши наявність «легітимної мети», суд перевіряє чи дотримано пропорційність вжитих державою заходів щодо обмеження прав, тобто, чи забезпечено справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини (п. 38 - 40 рішення суду від 10.02.2010 року по справі «Серявін та інші проти України» заява №4909/04, п.50, 51 рішення суду від 14.10.2010 по справі «Щокін проти України» заяви №23759/03 та №37943/06, рішення у справі «Беєлер проти Італії»).

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Враховуючи дану норму права, позивачі правомірно очікували на отримання гарантованого відшкодування коштів за вкладом. З моменту прийняття адміністративним судом рішення на користь позивачів їх правомірне очікування на отримання гарантованого відшкодування коштів за вкладом ставало вагомішим.

Оскільки позивачі з вини відповідача не отримали гарантоване відшкодування коштів за вкладом в межах спеціальної процедури, передбаченої Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», їх право на мирне володіння майном, безумовно, зазнало втручання.

Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, зібраним по справі доказам надав належну правову оцінку та прийшов до правильного висновку про те, що позивачами доведено протиправність дій відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між діянням відповідача та заподіянням шкоди та в`язок між ними, розмір завданої шкоди, обґрунтовано задовольнивши позов в частині відшкодування шкоди.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 вказаної Постанови).

Колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачами на підтвердження вимог про відшкодування моральної шкоди, не було надано до суду жодних належних, достовірних та допустимих доказів.

Доводи апеляційної скарги в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки оскаржуваним рішенням суду було відмовлено у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди.

Рішення суду відповідає вимогам нормам матеріального та процесуального права й не може бути скасованим з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди мають приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 квітня 2022 року в справі № 761/3986/20).

Твердження апеляційної скарги на те, що Фонд є суб`єктом публічного права, створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснює нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України, в зв`язку з чим даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, колегією суддів відхиляються, оскільки заявлені позивачами вимоги не стосуються стягнення гарантованого відшкодування за вкладом, предметом даного позову є стягнення шкоди, яка настала внаслідок протиправної бездіяльності Уповноваженої особи Фонду, отже спірні відносини з приводу відшкодування матеріальної шкоди мають приватноправовий характер і не можуть бути розглянуті за правилами адміністративного судочинства.Розмір матеріальної шкоди, визначений позивачами на рівні гарантованої суми відшкодування за вкладом, яку позивачі могли б отримати, проте не отримали у зв`язку із протиправними діями Уповноваженої особи Фонду.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність йорго постановлення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Керуючись ст.ст.367, 374,375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з моменту виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлений 07 липня 2022 року.

Головуючий

Судді: