Провадження № 2/161/2310/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2022 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

за участі секретаря судового засідання - Борсук К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Луцьку справу №161/19709/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

На адресу суду надійшов вказаний позов.В обґрунтування позову позивачка вказує, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.01.2020 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частки з усіх видів доходів щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Однак, даних коштів недостатньо для належного забезпечення дитини, оскільки остання у період з 05.03.2020 по 22.03.2020, з 28.01.2021 по 01.02.2021 перебувала на лікуванні. Крім того, дитина відвідує басейн за рекомендацією лікарів. Вказує, що загальна вартість за весь період лікування становить 7 268,65грн., половину яких просить стягнути з відповідача в якості понесених додаткових витрат на утримання дитини.

Ухвалою суду від 6 квітня 2022 року заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 10 лютого 2022 року у цивільній справі №161/19709/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини скасовано, призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні у судовому засіданні.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, хоча вчасно та належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується наявною телефонограмою у матеріалах справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Відповідач у судове засідання не з`явився, представник позивача у заяві від 05.07.2022 просив розгляд справи здійснювати без їх участі, у позові просили відмовити. Долучив до матеріалів справи довідку про утримання аліментів з відповідача за період з березня 2020 року по червень 2022 року.

Відповідно до частин першої та другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті

Згідно з ст. 247 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив таке.

Так, ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області 31.07.2008 (а.с. 3).

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2020 року у справі №161/19045/19 з відповідача стягуються аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття з дня набрання рішенням законної сили.

З матеріалів справи слідує, що син у періоди з 05.03.2020 по 22.03.2020 проходив амбулаторне лікування з діагнозом лівобічна бронхопневмонія, з 28.01.2021 по 01.02.2021 знаходився на лікуванні у відділенні дитячої неврології з центром епілепсії (а.с. 4, 7).

Крім того, неповнолітня дитина за рекомендацією лікарів відвідує басейн.

На лікування сина та відвідування басейну позивачка витратила 7 268,65 грн., що підтверджується чеками на оплату з відмітками про проведення оплати (а.с. 5-6, 9, 11-12, 17).

У зв`язку з викладеним, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь 3 634,33 грн. понесених додаткових витрат на дитину.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких правових норм.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.

До особливих обставин законодавець відносяться випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Додаткові витрати на дитину мають бути викликані особливими обставинами; наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення; ці кошти є додатковими на відміну від аліментів, що стягуються на утримання дитини; у випадку коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково (постанова Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі №6-1489цс17).

Разом з тим, суд вважає, що у витратах, понесених при звичайному способі життя, навіть якщо вони і є додатковими, однак не зумовлені вказаними вище особливими обставинами, участь другого з батьків обов`язковою не є.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати, і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19 (провадження № 61-18145св20).

Аналізуючи надані позивачем витрати (чеки та квитанції), які були здійснені на розвиток та лікування дитини, суд вважає що ці витрати не є додатковими, а охоплюються розміром аліментів, що стягуються з батька на утримання дитини на користь матері.

Так, відвідування дитиною басейну відноситься до загального розвитку та оздоровлення дитини, і є не обов`язковим, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері.

Крім того, суд враховує матеріальне становище відповідача, який вже сплачує аліменти на утримання дитини.

Таким чином, витрати, понесенні позивачкою, не є додатковими витратами у розумінні ст.185 СК України, оскільки не пов`язані з особливими обставинами, зумовленими певними якостями дитини, чи іншими винятковими ситуаціями, а є поточними витратами на забезпечення основних життєвих потреб дитини, які компенсується за рахунок отримання аліментів.

З огляду на вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні позову.

На підставі наведеного та керуючись ст. 268 ЦПК України, ст. 185 СК, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М.Присяжнюк