Справа № 496/3214/21
Провадження № 2/496/257/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2022 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Горяєва І.М.,

за участю: секретаря Желяпової О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації заподіяної шкоди майну та моральної шкоди внаслідок вчинення ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію заподіяної матеріальної шкоди та моральної шкоди внаслідок вчинення ДТП, а також судовий збір.

Свої вимоги мотивує тим, що 23.02.2021 року ОСОБА_2 о 08.00 год., керуючи автомобілем "RENAULT", н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по Овідіопольській дорозі 3 км Овідіопольського району Одеської області, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, скоїв зіткнення з автомобілем "КІА", н.з. НОМЕР_2 , який зіткнувся з автомобілем "MAZDA", н.з. НОМЕР_3 . Згідно постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.03.2021 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності, наклавши стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Відповідно до Звіту № 18/21 про оцінку вартості матеріального збитку від 22.04.2021 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 100225,45 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, як і матеріальний збиток становить 52051,48 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ «СК «АРКС» за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР202090633 від 05.12.2020 року. 27.04.2021 року ПрАТ «СК «АРКС» виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 44318,19 грн., яка розрахована як різниця матеріального збитку за розрахунками страховика з вирахуванням суми франшизи на підставі заяви про страхове відшкодування від 26.04.2021 року. Однак, позивачем на відновлювальний ремонт автомобілю "КІА", н.з. НОМЕР_2 було витрачено суму у розмірі 93303,84 грн., що підтверджується актом виконаних робіт № КД- 00002152 від 24.04.2021 року з деталізацією робіт по відновленню та використаних запчастин та квитанціями про оплату даного ремонту. ПрАТ «СК «АРКС» повідомило позивача, що після того, як буде надано акт виконаних робіт та фіскальний чек, що підтвердить факт оплати ремонту пошкодженого транспортного засобу, розмір страхового відшкодування буде переглянуто у межах матеріального збитку, розрахованого експертом і який не перевищить розмір прямого збитку. 22.06.2021 року позивачем було надано ПрАТ «СК «АРКС» акт виконаних робіт з відповідними квитанціями про оплату та заяву про страхове відшкодування від 22.06.2021 року, і страховиком було переглянуто розмір страхового відшкодування та з урахуванням раніше розрахованого та сплаченого збитку, сума виплаченого страхового відшкодування становить 1421,97 грн., яка була перерахована ПрАТ «СК «АРКС» на рахунок позивача 24.06.2021 року. 23.03.2021 року відповідачем було відшкодовано позивачу вартість франшизи в сумі 2600,00 грн. Таким чином загальна сума страхового відшкодування розрахована та сплачена ПрАТ «СК «АРКС» становить 45740,16 грн. Також, позивач зазначає, що був позбавлений можливості вільно користуватися своїм транспортним засобом, а оскільки характер діяльності пов`язаний з постійним переміщенням з м. Чорноморськ до м. Одеси, в скаржника змінився його усталений спосіб і ритм життя. Більш того, позивач був змушений тривалий час ремонтувати машину, віднайти чи малі грошові кошти на ремонт. Все це призвело до того, що позивач тривалий час відчував душевні страждання та переживання, у зв`язку з чим позивачу з боку відповідача було заподіяно моральну шкоду. У зв`язку з викладеним, представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 05.08.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку загального провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

31.08.2021 року на адресу суду надійшов відзиву на позовну заяву з додатками.

Ухвалою суду від 07.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача до судового засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов.

До судового засідання відповідач не з`явився, однак до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, заперечував проти задоволення позовних вимог та наполягав на відзиві, згідно якого відповідач не визнає позовні вимоги повністю, та вказує, що аварійна ситуація склалася із-за зіткнення декількох автомобілів у зв`язку з погодними умовами і стверджувати, що все озвучене для проведення ремонтних робіт майно є лише виною відповідача є невірно - адже попереду транспортного засобу ОСОБА_1 знаходився автомобіль «MAZDA» н.з. НОМЕР_3 , в який врізався автомобіль ОСОБА_1 , що також спричинило пошкодження автомобілю позивача. Крім того, позивачу не заважало в добровільному порядку звернутися до відповідача та мирним шляхом спробувати врегулювати спір, аналогічна інформація про врегулювання спорів пов`язаних з дорожньо-транспортними пригодами також є в Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Крім того відповідач зазначає, що Звіт №18/21, складений ОСОБА_3 та Акт виконаних робі №КД-0002152 від 24.04.2021 року викликає сумнів у їх достовірності. Договір про надання правової допомоги №13/06/21 від 18.06.2021 року говорить про те, що 18.06.2021 року позивач уклав зазначений договір з адвокатом, але лише 22.06.2021 року заявою про страхове відшкодування дізнався, що сума перерахунку буде не відповідати його очікуванням. Стосовно деталей закуплених для ремонту автомобілю KIA OPTIMA н.з. НОМЕР_2 , які зазначені в ремонтній калькуляції (додаток Звіту), позивач зазначає щодо переплати та завишення вартості на деталі, згідно наведеної таблиці. Також позивач не погоджується із сумою моральної шкоди та сумою стягнення судових витрат (а.с. 76-80).

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено у судовому засіданні, що 23.02.2021 року ОСОБА_2 о 08.00 год., керуючи автомобілем "RENAULT", н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по Овідіопольській дорозі 3 км Овідіопольського району Одеської області, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, скоїв зіткнення з автомобілем "КІА", н.з. НОМЕР_2 , який зіткнувся з автомобілем "MAZDA", н.з. НОМЕР_3 .

У скоєнні вказаного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, був визнаний винним відповідач по справі ОСОБА_2 , відповідно до постанови Овідіопольського районного суду Одеської області від 23.03.2021 року по справі № 509/1053/21 (а.с. 15).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається зі Звіту № 18/21 про оцінку вартості матеріального збитку від 22.04.2021 року, виконану ФОП ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку, з урахуванням пошкоджень, які розташовані в задній частині КТЗ, становить 52051,48 грн. (а.с. 16-35).

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ «СК «АРКС» за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР202090633 від 05.12.2020 року (а.с. 58).

В позовної заяві позивач зазначає про те, що 27.04.2021 року ПрАТ «СК «АРКС» виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 44318,19 грн., яка розрахована як різниця матеріального збитку за розрахунками страховика з вирахуванням суми франшизи на підставі заяви про страхове відшкодування від 26.04.2021 року.

Згідно акту виконаних робіт № КД-00002152 від 24.04.2021 року з деталізацією робіт по відновленню та використаних запчастин, виконаних ФОП ОСОБА_5 вартість відновлювального ремонту склала 93303,94 грн. (а.с. 52-53), та надано квитанції про оплату даного ремонту і запчастин № 10 735/7 від 23.04.2021 р. на суму 45803, 00 грн. та № 10 735/7 від 30.03.2021 року на суму 47500, 00 грн. (а.с. 55).

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Пунктом 6 Постанови ВССУ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 4 вищезазначеної постанови, передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. У разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Так, відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (ст. 1194 ЦК України).

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Так, пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством включаючи витрати на евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України (ст.29 Закону).

Вимогами п.12.1. ст.12 Закону передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка встановлена в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Сума матеріального збитку, заподіяного потерпілій особі, повинна бути підтверджена таким засобом доказування, як звіт про оцінку майна (акт оцінки майна), який за змістом має відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України «Про затвердження методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Аналогічною є правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 25 липня 2019 року по справі № 221/6180/16-ц.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вимогами абзацу 2 ст. 32 Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" (затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440), який є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав визначено, що для застрахованого майна, подібного до майна, що продається (купується) на ринку, оцінка розміру ймовірного страхового відшкодування проводиться виходячи з характеристики майна на дату заподіяння збитків до настання страхового випадку шляхом розрахунку прямих збитків.

В обґрунтування позовних вимог позивачем надано суду акт виконаних робіт № КД-00002152 від 24.04.2021 року та звіт №18/21 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу.

Щодо Акту виконаних робіт, відповідно до якого позивач просить стягнути різницю матеріального збитку, суд погоджується із доводами відповідача викладеними у відзиві на позовну заяву, що акт виконаних робіт містить неточності, в якому зазначено, що акт складено 24.04.2021 року, місце складення м. Одеса, замовник ОСОБА_1 , при цьому датою оплати по Акту виконаних робіт є 30.03.2021 року, згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №10735/7 та 23.04.2021 року, згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №10735/7. При цьому в саму акті виконаних робіт зазначено, що термін оплати здійснюється після виконання робіт, час і дата закриття - 24.04.2021 року, тобто позивачем було проведено оплату за ремонт автомобіля ФОП ОСОБА_5 до завершення повного виконання робіт.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що в заявах про страхове відшкодування від 26.04.2021 року та від 22.06.2021 року підписані ОСОБА_1 містять інформацію про рік випуску автомобіля KIA OPTIMA н.з. НОМЕР_2 є 2011 рік, а в звіті і в акті виконаних робіт роком випуску автомобіля KIA OPTIMA н.з. НОМЕР_2 є 2012 рік, що істотно впливає на вірність та точність оцінки нанесеної майнової шкоди.

Також суд звертає увагу на посилання відповідача у відзиві щодо Звіту №18/21, складеного ОСОБА_3 , а саме: «сам Звіт під №18/21», а внизу кожної сторінки звіту вказано «Звіт №16/21», на сторінці 7 звіту зазначено, що «дослідження пошкодженого автомобіля KIA OPTIMA н.з. НОМЕР_2 , проводилося «12» січня 2021 року, в світлий час доби, за адресою: м. Одеса, Київське шосе 27А, але ДТП сталося 23.02.2021 року, що унеможливлює проведення оцінки колісного транспортного засобу 12.01.2021 року, також зазначено на першій сторінці, що дата оцінки 04 березня 2021 року, що суперечить попередній інформації, тому викликає сумнів у його достовірності.

Крім того, суд також погоджується з ствердженням відповідача, що згідно звіту №18/21 зазначено, що «В огляді приймали участь: власник КТЗ ОСОБА_1 » і з незрозумілих причин відсутній представник від СК «ARX», хоча на першій сторінці вказано, що підставою для виконання є заява від 14.04.2021 року між АТ «СК «АРКС» то ФОП « ОСОБА_4 ».

Перевіривши зазначені доводи відповідача, суд зазначає, що на першій сторінці звіту зазначено, що копія звіту №18/21 на 21 аркуші, разом з тим до матеріалів справи не додано повної копії вказаного звіту, а саме у вказаному Звіті дублюються сторінки під номером 5, при цьому відсутні сторінки під номером 6 та 13, що позбавляє суд в повній мірі дослідити вказаний доказ, як належний.

Суд виходить з того, що для вирішення питання розмежування вартості ремонтних робіт внаслідок ушкоджень, які виникли внаслідок ДТП з вини відповідача та вартості ремонтних робіт внаслідок ушкоджень, які виникли не внаслідок ДТП з вини відповідача потребуються спеціальні знання у галузі автотоварознавства, однак позивачем не надані висновки експертів з даного питання.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що обсяг проведених ремонтних робіт та замінених деталей зазначених у Акту виконаних робіт № КД-00002152 від 24.04.2021 р. року повною мірою відповідає характеру та обсягу ушкоджень, отриманих автомобілем «Кіа», державний номерний знак НОМЕР_2 в результаті ДТП з вини відповідача, а також заміна вказаних у Акті огляду пошкодженого транспортного засобу ушкоджень з технічної точки зору необхідною, а деформація не відновлювальною.

Розмір відновлювального ремонту з урахуванням зносу при настанні страхового випадку повинен бути підтверджений звітом (актом) про оцінку майна або експертним висновком, оскільки його визначення потребує спеціальних знань у галузі автотоварознавства, проте позивачем не було проведено оцінку ремонтних робіт автомобіля за участю відповідача та в ході розгляду справи клопотання про призначення відповідної судової експертизи позивачем не заявлялось.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що в судовому засіданні не підтверджено належними і допустимими доказами суму вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, в межах якої у страховика виник обов`язок виплатити страхове відшкодування потерпілій особі та яка підлягає врахуванню при вирішенні спору.

Отже, враховуючи вказане вище, суду не надано належних, допустимих та достатніх доказів того, що витрати які поніс позивач за актом виконаних робіт на відновлення пошкодженого автомобіля мають безпосередній причинний зв`язок до пригоди, яка мала місце 23.02.2021 року за участі сторін.

Зі змісту акту виконаних робіт ФОП « ОСОБА_5 » від 24.04.2021 року, суду не можливо встановити факт того, що запасні частини (деталі), які вказані в акті, як такі, що потребують заміни, були придбані та замінені на нові запасні частини (деталі), оскільки акт виконаних робіт, не містить жодних записів та даних про це. Інших документів або доказів, які б підтверджували даний факт, матеріали цивільної справи не містять, а позивач та представник позивача не надавали до суду документи та докази на підтвердження даного факту.

У разі вирішення питання про відшкодування реальних збитків, належними доказами можуть бути платіжні документи та інші документи, які підтверджують факт понесення таких витрат і пов`язаність таких витрат з усуненням заподіяної шкоди.

Разом з тим, надані на підтвердження сплати коштів, квитанції до прибуткового касового ордеру №10735/7 датовані 30.03.2021 року та 23.04.2021 року суперечать терміну та часу виконаних робіт зазначених у Акті.

Відповідно до статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Наданий відповідачем відзив на позовну заяву та обставини викладені в даному відзиві позивачем не спростовані також не надано до суду відповідної відповіді на відзив.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована в ПрАТ «СК «АРКС» за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР202090633 від 05.12.2020 року.

Як зазначено позивачем, 27.04.2021 року ПрАТ «СК «АРКС» виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі 44318,19 грн., яка розрахована різниця матеріального збитку за розрахунками страховика з вирахуванням суми франшизи на підставі заяви про страхове відшкодування від 26.04.2021 року.

ПрАТ «СК «АРКС» виконав свої зобов`язання за Полісом із дотриманням усіх вимог чинного законодавства, виплатив страхове відшкодування, розмір якого позивачем не було оскаржено, тобто позивачем погоджено суму страхового відшкодування. У зв`язку із вище зазначеним, з урахуванням всіх наявних неточностей, які містяться в наданих позивачем доказах на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині вимоги про стягнення різниці матеріального збитку є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, яка оцінена позивачем у 20000 грн., судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1167 ЦК України визначені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, які полягають у тому, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В обґрунтування цієї частини позовних вимог, позивач зазначив про те, що був позбавлений можливості вільно користуватися своїм транспортним засобом, а оскільки характер діяльності пов`язаний з постійним переміщенням з м. Чорноморськ до м. Одеси, в скаржника змінився його усталений спосіб і ритм життя. Позивач був змушений тривалий час ремонтувати машину, віднайти грошові кошти на ремонт. Все це призвело до того, що позивач тривалий час відчував душевні страждання та переживання, у зв`язку з чим позивачу з боку відповідача було заподіяно моральну шкоду, яку позивач оцінює в 20000,00 грн.

Суд вважає, що позивачем не доведено ушкодження психологічного здоров`я, та звертає увагу на те, що розмір відшкодування має бути співмірним нанесеній моральній шкоді та відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.

Отже, розмір моральної шкоди, заявлений позивачем до стягнення, у сумі 20 000 грн., на думку суду, є завищеним та не знайшов свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи.

Проте, враховуючи наявність незручностей у житті позивача, пов`язаних з ремонтом автомобілю, суд враховуючи принципи справедливості та розумності вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про стягнення моральної шкоди частково в розмірі 6000 грн.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Як вбачається з наданого платіжного доручення від 13.07.2021 (а.с. 2), позивач за вимогу про стягнення моральної шкоди, сплатив судовий збір в розмірі 2270 грн., а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди, відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 681,00 грн. (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 6000,00 грн. х 2270 грн./20000,00 грн.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. №36 постанови №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Отже, згідно статті 141 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача в сумі 681,00 грн. за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 993, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 9, 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , моральну шкоду у розмірі 6000,00 (шість тисяч) грн. та судовий збір у розмірі 681 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: Горяєв І.М.

Повний текст рішення складено, з урахуванням завантаженості судді 01.07.2022 року.