Номер провадження: 22-ц/813/2255/22
Справа № 518/1256/20
Головуючий у першій інстанції Тарасенко М. С.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів - Сєвєрової Є.С., Погорєлової С.О.

За участю секретаря - Дерезюк В.В.

Представника відповідача- Кравцова В.Ю. (поза межами приміщення)

розглянула в режимі відеоконференції EasyCon апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ширяївського районного суду Одеської області від 21 січня 2021 року (про закриття провадження у справі) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт», ОСОБА_2

-про визнання договору позики удаваним правочином, визнання договору позики частиною правочину про спільну діяльність, визнання правочину недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА

Короткий зміст позовних вимог та заяв

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами та уточнивши їх просив суд:

-визнати договір позики від 11 грудня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 удаваним правочином;

-визнати цей договір позики складовою частиною правочину про спільну діяльність з обєднанням вкладів, укладеного 15 грудня 2008 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Моноліт»

-визнати недійсним договір позики від 11 грудня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( а.с. 5-6; 34-38 т.1).

06.01.2021 року відповідач подав заяву в якій зазначив про відсутність предмета спору та зловживання позивачем процесуальними правами. Просив суд:

-подачу вищезазначеного позову визнати зловживанням процесуального права;

- позовну заяву залишити без розгляду( а.с. 155-157).

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 21 січня 2021 року закрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт», ОСОБА_2 про визнання договору позики удаваним правочином, визнання договору позики частиною правочину про спільну діяльність, визнання правочину недійсним на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Закриваючи провадження у справі районний суд виходив з обставин, встановлених постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року по цивільній справі № 518/1647/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Короткий зміст апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду з направленням справи для продовження розгляду посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права,неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи; невідповідністю висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зазначає, що складаючи розписку від 11.12.2008 року, воля ОСОБА_1 , як повноважного керівника ТОВ Моноліт, який діяв в інтересах цієї юридичної особи, була спрямована на спільну діяльність з ОСОБА_2 з вирощування полуниці, а не отримання коштів у борг. Одночасно посилається на те, що предметом спору є неврегульоване питання з приводу спільної діяльності між ОСОБА_2 та ТОВ «Моноліт» від імені якого діяв ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить ухвалу залишити без задоволення, а апеляційну скаргу відхилити посилаючись на те, що Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року по цивільній справі № 518/1647/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів вже визначено правову природу розписки ОСОБА_1 та встановлено, що розписка ОСОБА_1 від 11 грудня 2008 року на суму 65000,00 грн не є частиною договору про спільну діяльність від 15 грудня 2008 року мід ОСОБА_2 і ТОВ «Моноліт», а є договором позики За таких обставин, на думку ОСОБА_4 предмет спору відсутній.

Одночасно звертає увагу суду на зловживання процесуальними правами позивача викладених з тих підстав, що і в самій заяві від 06.01.2021 року.

В судове засідання ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Моноліт» не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон

Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності її інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення учасників судового процесу, що зявились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла наступного.

Закриваючи провадження у справі районний суд виходив з обставин, встановлених постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року по цивільній справі № 518/1647/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, а тому вважав , що предмет спору у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт», ОСОБА_2 про визнання договору позики удаваним правочином, визнання договору позики частиною правочину про спільну діяльність, визнання правочину недійсним-відсутній.

З таким судженням районного суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає

справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 частиною 1 ст. 255 ЦПК України передбачені підстави для закриття провадження у справі, в тому числі, і за відсутністю предмета спору.

Відповідно до ст.49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного,а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У контексті завдань цивільного судочинства (статті 2, 4 ЦПК України) звернення до суду є способом захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод або законних інтересів позивача.

Отже, особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

У п. 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК України передбачено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3 ст. 44 ЦПК України).

Враховуючи, що предметом спору у даній справі є неврегульовані питання з приводу спільної діяльності між ОСОБА_2 і ТОВ «Моноліт», від імені якого діяв ОСОБА_5 , та сутність предмета спору і склад його учасників у даній справі є відмінним від сутності спору та складу учасників у справі на яку посилається суд першої інстанції, суд першої інстанції помилково закрив провадження по справі з підстав відсутності предмету спору.

Ухвалу Ширяївського районного суду Одеської області від 21 січня 2021 року постановлено з порушенням норм процесуального права, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст.379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367,368,374,379,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ширяївського районного суду Одеської області від 21 січня 2021 року скасувати .Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 04.07.2022 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді- Є.С.Сєвєрова

С.О.Погорєлова