Номер провадження: 22-ц/813/4152/22
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

Головуючого Князюка О. В.,

суддів: Заїкіна А. П., Погорєлової С.О.,

розглянувши у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

24 травня 2021 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом, в якому просив cтягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі: 2600 грн. - суму франшизи; згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-200933141; а також суму відшкодування в розмірі 7752, 51 грн., (сім тисяч сімсот п`ятдесят дві гривні, 51 коп.). Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрати, які пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 908 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 02.01.2021 року з вини відповідача відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої йому було спричинено матеріальні збитки, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі: 2600 гривень - суму франшизи згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-200933141.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 454,00 гривень.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись з заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2021 року представником ОСОБА_1 адвокатом Аруцевою Іриною Григорівною 11.08.2021 року було подано апеляційну скаргу, відповідно до якої апелянт просить рішення скасувати та постановити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що: 1) суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи; 2) судом першої інстанції було не вірно вказано про відсутність в матеріалах даної справи доказів пошкоджень, отриманих автомобілем позивача ОСОБА_1 марки «NissanQashqai», в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.09.2021 року провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, було відкрито.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.02.2022 року вказану цивільну справу було призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 02.01.2021 року о 01:10 год., в м. Одеса по вул. Краснова, біля будинку № 11-Б. водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Renault» номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку транспортного засобу, не вжив всіх заходів безпеки, допустив відчинення задньої лівої двері, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем марки «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вказана обставина встановлена постановою Київського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2021 року по справі № 947/2235/21, якою притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Вказана постанова не скасована та набрала законної сили.

На час скоєння ДТП, згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №ЕР-200933141), транспортний засіб марки «Renault» номерний знак НОМЕР_1 був застрахований в ПрАт «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (Страховик). Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, зазначеним страховим договором встановлено в розмірі 130 000 гривень, з визначенням франшизи у розмірі 2600,00 гривень.

На виконання умов вказаного договору страхування, за заявою ОСОБА_1 з боку ПрАт «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» була сплачена сума страхового відшкодування в розмірі 1 559,17 грн., з урахуванням суми безумовної франшизи в розмірі 2600,00 гривень.

Як вбачається з листа ПрАТ "УСК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" від 26.04.2021 року страхова виплата у вказаному розмірі була здійснена без проведення експертизи так як страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення відшкодування.

З наданого з боку позивача розрахунку-фактури № ам-00000001, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «МК-ТЕХКОМ» розмір відновлюваного ремонту автомобіля «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням ПДВ, складає 11 911,68 гривень.

Мотивувальна частина

застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Рішення суду першої інстанції оскаржується, та, відповідно, переглядається судом апеляційної інстанції в частині відмови стягнення суми відшкодування в розмірі 7752, 51 гривень.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у відповідній частині, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі дока того, що позивачу дійсно було заподіяно шкоду у розмірі 7752, 51 грн.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду, виходячи з наступного.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пунктом 9 частини першої цієї статті віднесено страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18)).

У випадках коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 цього Закону, страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

На час скоєння ДТП, згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №ЕР-200933141), транспортний засіб марки «Renault» номерний знак НОМЕР_1 був застрахований в ПрАт «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (Страховик). Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, зазначеним страховим договором встановлено в розмірі 130 000 гривень, з визначенням франшизи у розмірі 2600,00 гривень.

На виконання умов вказаного договору страхування, за заявою ОСОБА_1 з боку ПрАт «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» була сплачена сума страхового відшкодування в розмірі 1 559,17 грн., з урахуванням суми безумовної франшизи в розмірі 2600,00 гривень.

Як вбачається з листа ПрАТ "УСК "КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП" від 26.04.2021 року страхова виплата у вказаному розмірі була здійснена без проведення експертизи так як страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення відшкодування.

Отримавши страхове відшкодування позивач фактично погодився з оціненим розміром відшкодування. Доказів про невідповідність звіту матеріали справи не містять.

З наданого з боку позивача розрахунку-фактури № ам-00000001, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «МК-ТЕХКОМ» розмір відновлюваного ремонту автомобіля «Nissan Qashqai», номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням ПДВ, складає 11 911,68 гривень.

Слід зазначити, що даний розрахунок є єдиним доказом з боку позивача, на якому ґрунтуються позовні вимоги щодо відновлення пошкодженого транспортного засобу, так як жодних експертних досліджень, якими була б встановлена матеріальна шкода, спричинена постраждалому автомобілю, у судовому засіданні надано не було та відповідне клопотання не подавалось.

Відповідно до п.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому потерпілий реалізує право на отримання відшкодування шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Саме такі висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 04 липня 2018 року.

Враховуючи те, що страхувальник відповідальний за деліктне зобов`язання перед позивачем в межах 260 000 грн. страхового відшкодування за виключенням франшизи у розмірі 2600 грн., відшкодував матеріальну шкоду позивачу в розмірі 1 559,17 грн., з урахуванням суми безумовної франшизи в розмірі 2600,00 гривень, що не перевищує розміру страхових виплат, підстави для стягнення матеріальної шкоди з відповідача ОСОБА_2 , відсутні.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: О. В. Князюк

А. П. Заїкін

С.О. Погорєлова