Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Арапіної Н.Є., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіально відокремленого безбалансового відділення 10026/043 - філії Головного управління по м. Києву та Київської області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовом до Територіально відокремленого безбалансового відділення 10026/043 - філії Головного управління по м. Києву та Київської області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Свої вимоги мотивувала тим, що через Територіальне відокремлене безбалансове відділення 10026/043 - філії Головного управління по м. Києву та Київської області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» було здійснено платіж у розмірі 386,50 грн. на користь СКП «Київтелесервіс» та сплачено комісію у розмірі 10,00 грн. Однак, СКП «Київтелесервіс» не отримало грошові кошти в рахунок абонентської плати у сумі 386,50 грн., які позивач перерахувала через касу Установи Банку - Територіального відокремленого безбалансового відділення (ТВБВ) № 10026/043. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 400,00 грн. та штраф.

10 грудня 2021 року ухвалою суду позовну заяву ОСОБА_1 до Територіально відокремленого безбалансового відділення 10026/043 - філії Головного управління по м. Києву та Київської області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів залишено без руху.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

03 травня 2022 року ухвалою суду клопотання представника відповідача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про продовження строку для подання відзиву на позов повернуто заявнику без розгляду.

01 червня 2022 року ухвалою суду заяву представника відповідача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення процесуального строку задоволено: поновити представнику відповідачу Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» строк на подання відзиву на позов. Прийняти до розгляду відзив на позовну заяву з доданими документами Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Згідно листа Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 13 жовтня 2021 року у відділенні банку № 10026/043 відсутні в автоматизованій банківський системі платежі, здійснені від імені ОСОБА_2 (а.с. 4).

Позивач просить стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 400,00 грн. та штраф.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила про неотримання СКП «Київтелесервіс» грошових коштів в рахунок абонентської плати у сумі 386,50 грн., які позивач перерахувала через касу Установи Банку - Територіального відокремленого безбалансового відділення (ТВБВ) № 10026/043.

На підтвердження позовних вимог позивач надала суду заяву до Територіально відокремленого безбалансового відділення 10026/043 - філії Головного управління по м. Києву та Київської області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 10 жовтня 2021 року (а.с.2), витяг з електронної пошти щодо розгляду звернення позивача з приводу надання копії квитанції або повернення грошових коштів (а.с. 3).

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Представник відповідача скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого позовні вимоги не визнав повністю, оскільки філії Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та окремі відділення Банку, зокрема і Територіально відокремлене безбалансове відділення № 10026/043 - філії Головного управління по м. Києву та Київської області не може бути відповідачем та не може відповідати за вимогами позивача, оскільки такий відокремлений підрозділ не є юридичною особою в розумінні ст. 95 ЦК України та відповідно до п. 181 Статуту Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». Крім того, позивачем не надано жодного доказу щодо проведення нею банківської операції по перерахуванню грошових коштів у сумі 386,50 грн. на рахунок СКП «Київтелесервіс», , рахунок НОМЕР_1 в АТ «Приватбанк», призначення платежу: «ОР » через касу ТВБВ 10026/043 АТ «Ощадбанк», як абонплату та 10,00 грн.- послуги, а також порушення Банком прав Позивача.

На підтвердження відзиву представник відповідача надав суду копію статуту Акціонерного товариства «Ощадбанк», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 року № 261 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року № 568) (а.с. 35-42).

Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов:

а) набуття або збереження майна;

б) набуття або збереження за рахунок iншої особи;

в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Відповідно до ч. 1 ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Питання переказу грошових коштів регулюються нормами Закону України « Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Відповідно до ст.16.1 Закону України « Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу.

Згідно з вимогами ст.22.1 Закону України « Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; розрахунковий чек; платіжна вимога; меморіальний ордер.

Судом встановлено, що позивачем пред`явлено позовні вимоги до Територіально відокремленого безбалансового відділення 10026/043 - філії Головного управління по м. Києву та Київської області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. На відміну від позивача, відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Цивільного процесуального кодексу України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні або юридичні особи.

Статтею 80 Цивільного кодексу України визначено, що юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦК України, юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.

Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації (ч. 4 ст. 87 ЦК України).

При цьому, згідно ч. 1 ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

В ч. 3 ст. 95 ЦК України наголошується, що філії та представництва не є юридичними особами.

Відповідно до п. 180 статуту Акціонерного товариства «Ощадбанк», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 року № 261 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 05 червня 2019 року № 568), організаційна структура Банку складається з: центрального апарату; філій Банку, що виділені на окремий баланс; відділень Банку-територіально відокремлених безбалансових відділень; представництв ( у разі їх відкриття).

Філії, територіально відокремлені безбалансові відділення та представництва не є юридичними особами і діють від імені Банку на підставі положень, якими визначаються їх компетенція, функції, інші питання діяльності та підпорядкування (п. 181 Статуту).

Отже, позивачем пред`явлено позов до Територіально відокремленого безбалансового відділення 10026/043 - філії Головного управління по м. Києву та Київської області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», який не є юридичною особою, а тому є неналежним відповідачем у справі.

З урахуванням викладеного суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Територіально відокремленого безбалансового відділення 10026/043 - філії Головного управління по м. Києву та Київської області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 47, 80, 89, 95, 1212 ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», Законом України « Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Територіально відокремленого безбалансового відділення 10026/043 - філії Головного управління по м. Києву та Київської області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.Є.Арапіна