Провадження № 2/761/115/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Макаренко І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до Комунального концерну «Центр комунального сервісу», Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Шевченківського району м. Києва», Публічного акціонерного товариства «Київенерго», третя особа: ОСОБА_2 про визнання заборгованості безнадійною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд визнати безнадійною заборгованість по сплаті житлово-куманальних у розмірі 10051,87 грн.; зобов`язати КК «Центр комунального сервісу» виключити з особового рахунку позивача заборгованість по сплаті житлово-куманальних у розмірі 10051,87 грн.; зобов`язати ПАТ «Київенерго» виключити з особового рахунку позивача заборгованість у розмірі 2298,38 грн.; зобов`язати КП «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Шевченківського району м. Києва» усунути недоліки у роботі внутрішньо будинкової системи централізованого опалення, перелік яких визначити з ПАТ «Київенерго».

В обґрунтування позову, позивач вказував на те, що вона протягом 13 років не отримує якісних житлово-комунальних послуг, а саме послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 . Починаючи з 2004 року, температура у квартирі в опалювальний період становила 16 градусів, однак, квитанції із зазначенням суми за теплопостачання продовжували надходити на адресу позивача. ПАТ «Київенерго» повідомив мене, що зафіксована температура повітря в житлових приміщеннях 16-17 градусів свідчить про розбалансовану роботу внутрішньо будинкової системи централізованого опалення, усунення недоліків у роботі якої належить до компетенції балансоутримувача житлового будинку, яким є КП «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Шевченківського району м. Києва». Позивач вважає, що оскільки послуги з централізованого опалення ненадавалися і не надаються, ПАТ «Київенерго» не має права проводити перерахунку розміру плати за надання послуг з центрального опалення, то сума за ненадані послуги повинна бути виключена із платіжних квитанцій.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.02.2018 по справі відкрито провадження.

На підставі розпорядження щодо повторного автоматичного розподілу справи № 01-08-133 від 08 лютого 2019 року, протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Макаренко І.О. у зв`язку із закінченням п`ятирічних повноважень судді Рибака М.А.

Ухвалою суду від 07.03.2019 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

31.05.2018 на адресу суду від Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Шевченківського району м. Києва» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову та вказує, що виконавцем житлово-комунальних послуг з технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем електропостачання, теплопостачання, водопостачання, зливної каналізації, що зокрема, включаючи обслуговування та контроль за технічним станом герметизації інженерних вводів;ведення відповідної технічної документації, інженерне обладнання та системи тощо у багатоквартирному будинку по АДРЕСА_2 є ТОВ «Будівельна компанія «Фасад Констракшн», а КП «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Шевченківського району м. Києва» є лише балансоутримувачем вказаного будинку.

06.06.2018 на адресу суду від Комунального концерну «Центр комунального сервісу» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволені позову, посилаючись на ту обставину, що позивач мав би звертатися до виконавців або виробників послуг з метою проведення перерахунку за послуги з ЦО, а за відсутності документального оформлення неналежної якості послуг відповідним актом-претензією, споживач не звільняється від обов`язку оплати цих послуг в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та надані стронами докази, суд встановив.

ОСОБА_1 є співвласником з ОСОБА_2 в рівних долях квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 13.09.2000, квартира приватизована згідно з ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду».

ОСОБА_1 є споживачем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом Комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 04.02.2014 позивача повідомлено на її звернення, що надійшло до урядової «гарячої лінії» стосовно незадовільної температури опалення від 28.01.2014, в якому зазначено, що для вирішення проблеми теплопостачання потрібна реконструкція всієї системи теплопостачання у будинку, що потребує значного фінансування.

Листом ПАТ «Київенерго» від 31.01.2017 позивача повідомлено, що в ході обстеження, яке 19.01.2017 провели працівники ПАТ «Київенерго», встановлено, що параметри теплоносія системи централізовного опалення у вказаному будинку відповідали температурному режиму теплових мереж від джерела теплопостачання. Нарахування оплати за послуги з централізованого опалення мешканцям квартир АДРЕСА_4 зазначеного будинку проводяться згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі квартир, а тому ПАТ «Київенерго» не має підстав для проведення перерахунку вартості послуг з централізованого опалення мешканцям житлового будинку на АДРЕСА_2 .

Разом з тим, працівниками ПАТ «Київенерго» було проведено обстеження, у ході якого у квартирі АДРЕСА_1 зафіксовано температуру повітря в житлових приміщеннях 16-17 градусів, що свідчить про розбалансовану роботу внутрішньобудинкової системи централізованого опалення, усунення недоліків у роботі якої належить до компетенції балансоутримувача вказаного будинку.

11.09.2017 між Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Шевченківського району м. Києва» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 284673.

Згідно п. 2.1. Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 284673 від 11.09.2017, предметом цього договору є забезпечення виконавцем надання послуг у житловому будинку (гуртожитку) АДРЕСА_1 , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифому строк та на умовах, що передбачені цим договором.

Відповідно до п. 1.2. Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій № 284673 від 11.09.2017, розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладлання цього договору становить 285,35 грн. відповідно до затвердженого (погодженого) розпорядженням органу самоврядування тарифу.

Листом Комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 20.09.2017 позивача повідомлено щодо розрахунків за житлово-комунальні послуги по особовому рахунку № НОМЕР_1 та розмір заборгованості, яка складала 10051,87 грн., що виникла у зв`язку з відсутністю оплат або частковою сплатою місячних нарахувань.

Листом ПАТ «Київенерго» від 06.10.2017 позивача повідомлено на її звернення щодо надання послуги з централізованого опалення незадовільної якості за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зазначено, що технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем, в тому числі і ЦО, є складовою послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, виконавцем якої ПАТ «Київенерго» не є. ПАТ «Київенерго» не має заперечень щодо участі у комісійному обстеженні внутрішньобудинкової системи централізованого опалення, проте така перевірка має бути організована балансоутримувачем будинку.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Так, згідно зі ст. 6 Закону України "Про теплопостачання", державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах: зокрема, забезпечення захисту прав та інтересів споживачів; забезпечення впровадження засобів обліку і приладів регулювання споживання теплової енергії.

Ч. 4 ст. 6 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" передбачено, що оператор зовнішніх інженерних мереж, виконавець комунальної послуги, інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальних послуг, зобов`язані приймати вузли обліку, встановлені відповідно до вимог цього Закону, на абонентський облік протягом 14 календарних днів, про що складається відповідний акт. Прийняття приладу обліку на абонентський облік здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Згідно з п. 1 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги).

Відповідно до абз. 2 п. 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодно та гарячої води і водовідведення N 630, справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Згідно з вимогами абз. 5 п. 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодно та гарячої води і водовідведення N 630, у разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про теплопостачання", плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»:

- вузол обліку - комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності);

- вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", оснащення окремих приміщень у будівлях вузлами розподільного обліку/приладами - розподілювачами теплової енергії та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та не потребує розроблення проектної документації, видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла розподільного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, оператором зовнішніх інженерних мереж, виконавцем відповідної послуги.

Відповідно до ч. 7 ст. 4 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", вузли розподільного обліку теплової енергії у випадках, коли це технічно неможливо, не встановлюються.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець (підприємство, яке надає житлово-комунальні послуги) зобов`язаний проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання.

Вимоги пункту 2 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлюють право споживача на одержання в установленому законодавством порядку необхідної інформації про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання послуг, їх споживчі властивості тощо. Положення п. 6 вказаної статті встановлюють право споживача на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Позивач у позовній заяві не заперечує, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_1 . З цього випливає, що остання користуються послугами з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій.

За таких обставин, зобов`язання позивача оплатити послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.

Щодо посилання позивача на пропуск відповідачем строків позовної давності варто вказати наступне.

Ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Наслідки спливу позовної давності визначені у ст. 267 ЦК України, відповідно до положень якої сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У той же час, застосування наслідків спливу строків позовної давності, визначений у ч. 4 ст. 267 ЦК України, можливо лише у разі пред`явлення позову про стягнення боргу. Вказане питання не може вирішуватись в рамках даної справи.

Суму заборгованості позивача, щодо якої останній просить застосувати строки позовної давності, є наслідком неналежного виконання зобов`язань з оплати житлово-комунальних послуг.

Заборгованість за житлово-комунальні послуги - це цивільно-правове зобов`язання споживача перед комунальним підприємством. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, споживач комунальних послуг зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином. Це означає, що споживач повинен сплачувати житлово-комунальні послуги вчасно і в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Таким чином, оскільки не заявлено вимог щодо стягнення заборгованості, позивач просить застосувати строки позовної давності, що суперечить самому змісту поняття позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, не можна застосувати строки позовної давності, якщо відсутній позов до Позивача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до положень статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообороту і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства.

Особовий рахунок відкритий на конкретного споживача у підприємства-виконавця житлово-комунальних послуг є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій підприємства-виконавця і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто підприємства-виконавця.

Вимога споживача щодо списання заборгованості за оплату комунальних послуг не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. До такого висновку прийшла колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі № 6-3986св14.

Крім того, листом Міністерства з питань ЖКГ України № 12/1-64 від 17.05.2007 роз`яснено, що списання боргів за спожиті житлово-комунальні послуги чинним законодавством не передбачено.

Крім того, відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуги, якими він фактично користувався у повному обсязі.

Дана позиція викладена в постанові Верховного суду України від 25.11.2014 у справі № 3-184гс14.

Недійсність договору з надання житлово-комунальних послуг у зв`язку з недодержанням юридичними особами письмової форми законом не встановлена, а тому виниклі між сторонами зобов`язання є дійсними і їх виконання повинне здійснюватися у відповідності до норм цивільного законодавства.

Відповідно до п. 2 ст. 530 Цивільного Кодексу України «якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та «Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства.

Згідно Статуту Концерну, затвердженого рішенням Київської міської ради (Додаток №1) від 14 травня 2015 року N 467/1331 одними із основними напрямів діяльності даного концерну є:

2.2.1. Забезпечення ведення централізованого обліку дебіторської та кредиторської заборгованості учасників Концерну з метою забезпечення погашення дебіторської заборгованості та розрахунків по зобов`язаннях, які виникли перед кредиторами.

2.2.2. Відкриття сервісних центрів обслуговування з надання житлово-комунальних послуг.

2.2.3. Здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) житлових та нежитлових приміщень.

Особовий рахунок, відкритий на ім`я ОСОБА_1 в КК «Центр комунального сервісу» є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача.

Комунальний концерн не є балансоутримувачем будинку, де знаходиться квартира позивача та не відповідає за якість поточного утримання, ремонту та благоустрою житлового фонду.

Відповідно до п. 3.5. Статуту Концерн не відповідає по зобов`язаннях органів влади та учасників Концерну, як і останні не відповідають по зобов`язаннях Концерну.

Таким чином, КК «Центр комунального сервісу», не будучи балансоутримувачем будинку за адресою: АДРЕСА_1 не може виключити з особового рахунку ОСОБА_1 розмір плати за утримання будинку й прибудинкової території.

Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило спосіб захисту порушеного права визначено законом.

Зобов`язання відповідача щодо списання заборгованості за оплату комунальних послуг не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Крім того, чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості.

Вказана позиція узгоджується із позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у рішенні від 11 червня 2014 року у справі № 6-3986св14.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За приписами статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання заборгованості безнадійною та зобов`язання вчинити дії, не підлягають задоволенню, тому що не ґрунтуються на вимогах законодавства, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 229, 258, 259, 263-266, 273 - 279, 352, 354 ЦПК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», ЗУ «Про теплопостачання», суд,

вирішив:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Комунального концерну «Центр комунального сервісу», Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Шевченківського району м. Києва», Публічного акціонерного товариства «Київенерго», третя особа: ОСОБА_2 про визнання заборгованості безнадійною та зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 06.07.2022.

Суддя: