Справа №295/8713/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27.05.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі

Головуючого судді Воробйової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Гльози М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 ,

третя особа Орган опіки та піклування Житомирської міської ради,

про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з дня вступу рішення в законну силу і до його повноліття; позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування вимог вказано, що з народження сина відповідач взагалі не займається його вихованням, не цікавиться життям та здоров`ям. Після розірвання шлюбу відповідач навіть не бачив сина, хоча перешкод у їх спілкуванні немає.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 19.04.2013 стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , у розмірі ј частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, ОСОБА_2 аліменти не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Позивач вказує, що дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. ОСОБА_1 займається вихованням сина, піклується про його фізичний та духовний розвиток.

Наразі суми стягуваних аліментів недостатньо, що зумовило потребу у збільшенні розміру аліментів.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, є фізично здоровим, працездатним, працює переважно неофіційно, але має регулярний дохід, отримує заробітну плату, яку витрачає на свої потреби. Позивачу відомо, що аліменти відповідач нікому не сплачує, стягнення по виконавчим документам з відповідача не проводяться, непрацездатних батьків на утриманні немає.

Натомість син росте, потребує нормального харчування, одягу та розвитку. Дитина часто хворіє, потребує санаторно-курортного лікування. В умовах карантину потребує комп`ютера для дистанційного навчання. Усе це потребує значних коштів, а позивач сама не здатна в повній мірі забезпечити потреби дитини, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не має будь-якого доходу, у зв`язку з чим опинилась у скрутному матеріальному становищі.

Враховуючи, що відповідач працює неофіційно, позивач вважає доцільним стягувати аліменти у розмірі 1/3 всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилаючись на зазначене, позивач просить змінити визначений рішенням суду розмір аліментів.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 01.11.2021 роз`єднано у самостійні провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав; позовну вимогу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, про збільшення розміру аліментів ухвалено розглядати в цьому провадженні; позовну вимогу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, про позбавлення батьківських прав ухвалено виділити в самостійне провадження та передати до канцелярії суду для присвоєння нового номеру справи.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 01.11.2021 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, про збільшення розміру аліментів, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила.

Відповідач у судові засідання не з`являвся, щодо дати, часу та місця розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується змістом рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень.

Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Частиною 1 ст. 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Так як відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання повторно без повідомлення причин, що згідно з ч.3 ст.131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин; не подав відзив, а позивачем не заявлено заперечень проти заочного вирішення справи, суд дійшов висновку про існування всіх підстав для заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 19.04.2013 у справі №296/1976/13-ц, шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 розірвано; неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на проживання з матір`ю ОСОБА_1 ; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти для утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, починаючи з 28.02.2013 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11).

З метою примусового виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів для утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , державним виконавцем Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) здійснюється виконавче провадження №45996060 (а.с. 15-24).

Відповідно до довідок, які видані Обухівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), заборгованість по аліментам, які ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 01.06.2014 становила 4640,94 грн. У період з 01.06.2014 по 01.02.2021 ОСОБА_2 аліменти на утримання сина не сплачував. Заборгованість по аліментам станом на 01.02.2021 становить 178502,58 грн (а.с. 12-14).

З метою примусового стягнення заборгованості по аліментам, державним виконавцем Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) у рамках виконавчого провадження №45996060 щодо ОСОБА_2 здійснюються виконавчі дії (а.с. 15-24)

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У відповідності до ч.1,2 ст.27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтями 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За правилами ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено, що позивач не надала до суду жодного доказу, на підставі якого, відповідно до приписів ч.1 ст. 192 та ч.1 ст. 182 СК України, можливо дійти висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів з 1/4 частини доходу відповідача до 1/3 частини доходу, клопотання про витребування доказів не заявляла.

Матеріали справи не містять доказів зміни матеріального становища платника або отримувала аліментів, зміни стану здоров`я, сімейного стану, тощо.

Народження у позивача дитини, батьком якої відповідач не являється, не є підставою для збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 .

Також позивачем не надано доказів щодо незадовільного стану здоров`я сина ОСОБА_4 , на що вона посилається у позові, а також щодо наявності інших обставин, які зумовлюють збільшення витрат на дитину. Окрім того, у разі наявності додаткових витрат на дитину це може бути підставою саме для стягнення таких витрат в судовому порядку, на відмінній від аліментів правовій підставі та за належного документального підтвердження.

Слід також зауважити про нелогічність доводів позивача про те, що "враховуючи, що відповідач працює неофіційно", доцільним є збільшення частки від всіх видів заробітку, оскільки у випадку відсутності підтвердженого офіційного розміру доходів певної визначеності можливо було б досягти в разі зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення у твердій грошовій сумі, натомість, збільшення частки від непідтвердженого неофіційного доходу у даному випадку не є насправді ефективним способом захисту інтересів дитини.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 19.04.2013 у справі №296/1976/13-ц, з 1/4 частини доходу відповідача до 1/3 частини доходу, у зв`язку з недоведеністю позивачем позовних вимог.

Разом з тим, відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 19.04.2013 у справі №296/1976/13-ц, з ОСОБА_2 стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку.

Частиною другою статті 182 СК України у редакції Закону України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, визначена рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 19.04.2013 у справі №296/1976/13-ц мінімальна сума аліментів у розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку наразі є меншою, ніж законодавчо визначений мінімальний розмір аліментів на одну дитину.

Отже, позов у зазначеній частині підлягає задоволенню шляхом визначення мінімального розміру аліментів на дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, з урахуванням яких суд вбачає за необхідне покласти судові витрати по справі на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 4, 12, 81, 141, 258, 265, 268, 280, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Змінити мінімальний розмір аліментів, присуджених до стягнення рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 19.04.2013 у справі №296/1976/13-ц та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету України 454,00грн судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, адреса: м. Житомир, м-н ім. С.П. Корольова, 4/2.

Суддя: Воробйова Т.А.