Провадження № 2/243/419/2022
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2022 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Фаліна І.Ю.,
секретаря судового засідання Олещенко Д.М,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області справу за позовною заявою заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що на праві приватної власності їй належить двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору № 279 купівлі-продажу квартири від 09.04.2014, що був підписаний сторонами та виданий приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бочко Вадимом Анатолійовичем. У цій приватній квартирі зареєстроване місце проживання зовсім чужої для неї людини, а саме - неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у місті Слов`янськ, Донецької області та є громадянкою України. Але, фактично відповідачка, починаючи з 01.06.2014 і по сьогоднішній день, тобто, по листопад місяць 2021 року, у вищевказаній приватній квартирі не проживає, за цією адресою відсутні її особисті речі, поштова кореспонденція на громадянку ОСОБА_3 на адресу: АДРЕСА_1 не надходить, її місце фактичного проживання (перебування, знаходження) сусідам та позивачці невідоме.
Зважаючи на те, що відповідачка ОСОБА_3 вже більше аніж 89 (вісімдесят дев`ять) місяців фактично не проживає за вищевказаною адресою, вона не є членом сім`ї позивачки і ніколи ним не була, то вона не має вже жодних прав щодо проживання у приватній двокімнатній квартирі.
Через те, що відповідачка ОСОБА_3 на протязі вже більше, аніж 89 (вісімдесят дев`ять) місяців не виявила ніякого бажання зняти себе з місця своєї реєстрації з вищевказаної адреси і де вона фактично проживає невідомо, тому позивачка змушена звертатись з цим питанням до суду.
Просить суд усунути перешкоди у користуванні права власності шляхом визнання громадянки України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Слов`янськ, Донецької, особою, яка втратила право користування житловим приміщенням, а саме приватною двокімнатною квартирою АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Прокопцев С.В. не з`явились. До суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути дану справу в заочному порядку на підставі наявних доказів, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області в судове засідання не з`явився, до суду надано заяву, в якій заступник начальника служби просить суд провести слухання справи за відсутності представника третьої особи та надано суду висновок органу опіки та піклування щодо визнання малолітньої ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно договору купівлі-продажу, який 09.04.2014 посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бочко В.А., зареєстрований в реєстрі за № 279 та витягу з Державної реєстру речових прав на нерухому майно про реєстрацію права власності індексний № 20228391 сформований приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Бочко В.А., квартира АДРЕСА_1 належить позивачці ОСОБА_1 .
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачка є єдиним власником квартири.
З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами по справі, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить Довідка № 2597, видана 25.10.2021 ТОВ «Керуюча компанія «Ліра ЛТД». За цією адресою згідно вказаної довідки зареєстровані також: чоловік - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Відповідно довідки № 155236 від 27.10.2021, складеною адміністратором відділом з надання адміністративних послуг Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області Лубенець Г.Ю. підтвердженої ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з червня 2014 року по теперішній час.
Крім того факт не проживання відповідачки ОСОБА_3 в спірній квартирі підтверджується копією її паспорту серія НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , виданого УМВС Росії по Тульській області 15.01.2018, зазначене місце реєстрації: АДРЕСА_4 з 23.03.2016, якими підтверджує факт її проживання на території РФ за вищевказаною адресою.
Також відповідно заяви засвідченої нотаріусом Абінського нотаріального округу Жуган Тетяною Ларун`ївною, зареєстрованої в реєстрі за № 23/68-н/23-2021-5-22 ОСОБА_2 надає згоду та просить зняти з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 його неповнолітніх дітей: доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , поставити штампи в паспорті та інших документах про зняття з реєстраційного обліку, видати листок вибуття та інші необхідні документи.
З Висновку Органу опіки та піклування Слов`янської міської ВЦА про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням № 29/03-524 від 09.12.2021, вбачається, що орган опіки та піклування вважає, що якщо дитина фактично не проживає разом з батьками, вона все одно має право користуватись (майнове право) житловим приміщенням, яке перебуває у власності батьків. Згідно позовної заяви позивачу належить на праві власності квартира. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності комісія з питань захисту дітей прийняла до уваги. Враховуючи вищевикладене, а також рішення засідання комісії з питань захисту прави дитини від 08.12.2021, орган опіки та піклування Слов`янської міської ВЦА вважає недоцільно визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням неповнолітню - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування даним житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин більш ніж один рік, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла або законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Частиною 2 статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
Частиною 1 статті 163 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.
Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Беручи до уваги той факт, що неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не проживають у квартирі АДРЕСА_1 , а проживають за іншою адресою: АДРЕСА_4 з 23.03.2016, і той факт, що відповідач ОСОБА_2 надав згоду та просив зняти з реєстраційного обліку його неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , суд приходить до переконання про законність вимог позивача та достатність підстав для визнання відповідача, який діє в своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої доньки такою, що втратила право користування вищезазначеним житлом.
Відповідно до ч. ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фактично право дитини на житло не буде порушене, адже ОСОБА_3 протягом тривалого часу не мешкає за місцем реєстрації, а мешкає в іншій країні, разом зі своїм батьком - відповідачем по справі, в той час як наявність лише формальної реєстрації місця проживання ОСОБА_3 у належній позивачеві квартирі створює їй перешкоди у реалізації свого права власності на цю квартиру.
За наведених обставин суд не погоджується з встановленою органом опіки та піклування недоцільністю визнання ОСОБА_3 такою, що втратила права користування житловим приміщенням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 263-265, 280 ЦПК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 405 ЦК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку міста Слов`янськ, Донецької області такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме приватною двокімнатною квартирою АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений та підписаний 15.02.2022.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.Ю. Фалін

Донецької області