ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3616/22 Справа № 212/6423/21 Суддя у 1-й інстанції - Борис О. Н. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м.Кривий Ріг

справа № 212/6423/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Євтодій К.С.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2021 року, яке ухвалено суддею Борис О.Н. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 24 січня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення з роботи, поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що він працював на підприємстві відповідача охоронником мобільної групи 4 розряду дільниці № 2 управління забезпечення режиму та охорони.

29 квітня 2021 року адміністрацією підприємства видано чотири накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за відсутність у нього спеціального одягу, взуття та інших засобів індивідуального захисту.

Позивач не погоджується із вказаними наказами оскільки вважає, що роботодавець не забезпечив його форменим одягом належного типу та відповідного розміру. Жодного відсторонення від роботи працівника за недодержання вимог про формений одяг роботодавцем не здійснено.

24 червня 2021 року адміністрацією АТ «Криворізький залізорудний комбінат» ОСОБА_1 звільнено на підставі п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Позивач не погоджується із вказаним наказом вважаючи, що профспілковий комітет не надав згоду на розірвання трудового договору з ним та підстави для його звільнення були штучно створені роботодавцем.

Враховуючи викладене позивач просить суд визнати незаконними та скасувати накази від 29 квітня 2021 року за № 1707, 1708, 1709, 1710 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, скасувати наказ від 24 червня 2021 року за № 1031-к про його звільнення, поновити його на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2021 року позов задоволено.

Визнано незаконними та скасовано накази АТ «Криворізький залізорудний комбінат» про притягнення до дисциплінарної відповідальності та про звільнення ОСОБА_1 від 29 квітня 2021 року за № 1707, № 1708, № 1709, № 1710 та від 24 червня 2021 року за № 1031-к, відповідно.

Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді охоронника мобільної групи 4 розряду дільниці № 2 управління забезпечення режиму та охорони АТ «Криворізький залізорудний комбінат» з 24 червня 2021 року.

Стягнуто з АТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 червня 2021 року по 18 січня 2022 року в сумі 47 098,56 грн. та витрати понесені на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Стягнуто з АТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Судове рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 не отримував у пункті видачі спецодягу формений одяг вишитий за його розмірами та не з`являвся у форменому одягу на робоче місце. При цьому позивач не заперечував як факт наявності спецодягу на складі підприємства, так і факт відмови від його отримання, а твердження ОСОБА_1 про те, що спецодяг не підходив йому за розміром не підтверджені жодними належними доказами.

Наведені вище обставини, на переконання апелянта, свідчать про порушення позивачем п. 2.1, 2.23. робочої інструкції охоронника відділу забезпечення режиму та охорони (мобільна група) підприємства.

Апелянт зауважує на тому, що рішення профспілкової організації з ненадання згоди на звільнення ОСОБА_1 є необґрунтованим, а тому вважає, що у підприємства були всі підстави для звільненні працівника за п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Крім того апелянт зауважує, що судом першої інстанції безпідставно стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, розмір яких, на переконання відповідача, не підтверджені належними та допустимими доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване на думку представника позивача, апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника АТ «Криворізький залізорудний комбінат» - Шатунова А.О., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, позивача ОСОБА_1 та його предтавника ОСОБА_2 , які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працює на посаді охоронника мобільної групи 4 розряду дільниці № 2 Управління забезпечення режиму та охорони АТ «Кривбасзалізрудком».

Згідно з п. 2.23 Робочої інструкції охоронника відділу забезпечення режиму та охорони (мобільна група), охоронник мобільної групи при виконанні своїх обов`язків повинен бути вдягнений охайно у формений одяг відповідно до встановлених норм, мати при собі спеціальне постійне посвідчення.

ОСОБА_1 повідомив адміністрацію АТ «Кривбасзалізрудком» інформацію для забезпечення його спецодягом, а саме про розмір одягу: 52-54, зріст VII-VII, розбір взуття: 45,46.

Витягом з Книги нарядів «Охорони АУП, ГОР «Відділ КОРиО», розпочатої 08.04.2021 року - закінченої 26.05.2021 року встановлено, що 20 квітня 2021 року ОСОБА_1 працював у першу зміну з 8.00 по 17.00. У розділі «Відомості про виконання наряду і стану робочих місць на кінець зміни» зазначено, що ОСОБА_1 відмовився отримати спецодяг на складі. В той же час у графі «Найменування і об`єм робіт» відсутні вказівка стосовно ОСОБА_1 про необхідність отримання ним на складі спецодягу.

21 квітня 2021 року ОСОБА_1 працював у першу зміну з 8.00 по 17.00. У розділі «Заходи по безпечному виконанню робіт» зазначено про необхідність бути одягнутим у формений одяг та мати охайний зовнішній вигляд. У розділі «Відомості про виконання наряду і стану робочих місць на кінець зміни» зазначено, що ОСОБА_1 знаходився на робочому місці без спецодягу.

22 квітня 2021 року ОСОБА_1 працював у першу зміну з 8.00 по 17.00. У розділі «Заходи по безпечному виконанню робіт» зазначено про необхідність бути одягнутим у формений одяг та мати охайний зовнішній вигляд. У розділі «Відомості про виконання наряду і стану робочих місць на кінець зміни» зазначено, що ОСОБА_1 знаходився на робочому місці без спецодягу.

23 квітня 2021 року ОСОБА_1 працював у першу зміну з 8.00 по 17.00. У розділі «Заходи по безпечному виконанню робіт» зазначено про необхідність бути одягнутим у формений одяг та мати охайний зовнішній вигляд. У розділі «Відомості про виконання наряду і стану робочих місць на кінець зміни» зазначено, що ОСОБА_1 знаходився на робочому місці без спецодягу (а.с.34-43).

21 квітня 2021 року на ім`я ОСОБА_3 . Голови правління ОСОБА_4 від заступника Голови Правління з економічної безпеки, режиму та охорони ОСОБА_5 надійшла Службова записка № 53-37/124, згідно якої до відома керівництва доведено, що 20.04.2021 року охороннику ОСОБА_1 було запропоновано отримати спецодяг, спецвзуття та інші засоби індивідуального захисту для виконання безпосередніх робочих обов`язків, однак працівник відмовився від будь-яких пояснень (а.с.44).

20 квітня 2021 року посадовими особами АТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 складено Акт № 43, у якому зазначено про те, що 20.04.2021 року о 10-00 год., під час перевірки приміщення для охорони в будівлі ЦІС, охороннику 4-го розряду ОСОБА_1 було запропоновано отримати для виконання робіт, згідно «Порядку забезпечення працівників спец.одягом, спец.взуттям та іншими засобами індивідуального захисту», однак ОСОБА_1 відмовився від отримання спец.одягу в БМТП без будь-яких пояснень. Також в Акті зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення з ним та підпису цього акту.

20 квітня 2021 року посадовими особами АТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 складено Акт про те, що 20.04.2021 року о 10-00 год. ОСОБА_1 відмовився надати письмове пояснення щодо відмови отримати спец.одяг для виконання робіт (а.с.45).

21 квітня 2021 року на ім`я ОСОБА_3 . Голови правління ОСОБА_4 від заступника Голови Правління з економічної безпеки, режиму та охорони ОСОБА_5 надійшла Службова записка № 53-37/128, згідно якої до відома керівництва доведено, що 20.04.2021 року охороннику ОСОБА_1 було запропоновано отримати спецодяг, спецвзуття та інші засоби індивідуального захисту для виконання безпосередніх робочих обов`язків, однак працівник відмовився від будь-яких пояснень (а.с.47).

21 квітня 2021 року посадовими особами АТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_10 складено Акт № 46, у якому зазначено про те, що 21.04.2021 року о 9-00 год. виявлено факт відсутності спец.одягу та спец.взуття встановленого зразка на робочому місці у охоронця ОСОБА_1 . У вказаному Акті зазначено, що ОСОБА_1 не ознайомлений з цим актом (а.с.48).

21 квітня 2021 року посадовими особами АТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 складено Акт про те, що 21.04.2021 року о 9-00 год. ОСОБА_1 відмовився надати письмове пояснення щодо відсутності у нього спец.одягу та спец.взуття встановленого зразка на робочому місці (а.с.49).

22 квітня 2021 року на ім`я в.о. Голови правління ОСОБА_4 від заступника Голови Правління з економічної безпеки, режиму та охорони ОСОБА_5 надійшла Службова записка № 53-37/129, згідно якої до відома керівництва доведено, що 21.04.2021 року охороннику ОСОБА_1 було запропоновано отримати спецодяг, спецвзуття та інші засоби індивідуального захисту для виконання безпосередніх робочих обов`язків, однак працівник відмовився від будь-яких пояснень (а.с.50).

22 квітня 2021 року посадовими особами АТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 складено Акт № 47, у якому зазначено про те, що 21.04.2021 року о 9-00 виявлено факт відсутності спец.одягу та спец.взуття встановленого зразка на робочому місці у охоронця ОСОБА_1 . У вказаному Акті зазначено, що ОСОБА_1 не ознайомлений з цим актом (а.с.51).

22 квітня 2021 року посадовими особами АТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 складено Акт про те, що 22.04.2021 року о 9-00 год. ОСОБА_1 відмовився надати письмове пояснення щодо відсутності у нього спец.одягу та спец.взуття встановленого зразка на робочому місці (а.с.52).

23 квітня 2021 року на ім`я в.о. Голови правління ОСОБА_4 від заступника Голови Правління з економічної безпеки, режиму та охорони ОСОБА_5 надійшла Службова записка № 53-37/130, згідно якої до відома керівництва доведено, що 23.04.2021 року охороннику ОСОБА_1 було запропоновано отримати спецодяг, спецвзуття та інші засоби індивідуального захисту для виконання безпосередніх робочих обов`язків, однак працівник відмовився від будь-яких пояснень (а.с.53).

23 квітня 2021 року посадовими особами АТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 складено Акт № 48, у якому зазначено про те, що 23.04.2021 року о 08-01 год. виявлено факт відсутності спец.одягу та спец.взуття встановленого зразка на робочому місці у охоронця ОСОБА_1 . На робочому місці охоронець знаходився у цивільному одязі. У вказаному Акті зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення та підпису цього акту (а.с.54).

23 квітня 2021 року посадовими особами АТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 складено Акт про те, що 23.04.2021 року о 8-00 год. ОСОБА_1 відмовився надати письмове пояснення щодо відсутності у нього спец.одягу та спец.взуття встановленого зразка на робочому місці (а.с.55).

26 квітня 2021 року на ім`я в.о. Голови правління ОСОБА_4 від заступника Голови Правління з економічної безпеки, режиму та охорони ОСОБА_5 надійшла Службова записка № 53-37/131, згідно якої до відома керівництва доведено, що 26.04.2021 року охороннику ОСОБА_1 було запропоновано отримати спецодяг, спецвзуття та інші засоби індивідуального захисту для виконання безпосередніх робочих обов`язків, однак працівник відмовився від будь-яких пояснень (а.с.56).

26 квітня 2021 року посадовими особами АТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 складено Акт № 49, у якому зазначено про те, що 26.04.2021 року о 8-15 год. було повторно запропоновано на службовому автомобілі поїхати та отримати у БМТС спец.одяг та спец.взуття встановленого зразка на що ОСОБА_1 відповів відмовою. У вказаному Акті зазначено, що ОСОБА_1 не ознайомлений з цим актом (а.с.57).

26 квітня 2021 року посадовими особами АТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 складено Акт про те, що 26.04.2021 року о 8-15 год. ОСОБА_1 відмовився надати письмове пояснення щодо відмови від поїздки для отримання спец.одягу та спец.взуття встановленого зразка (а.с.58).

27 квітня 2021 року на ім`я в.о. Голови правління ОСОБА_4 від заступника Голови Правління з економічної безпеки, режиму та охорони ОСОБА_5 надійшла Службова записка № 53-37/135, згідно якої до відома керівництва доведено, що 27.04.2021 року охороннику ОСОБА_1 було запропоновано отримати спецодяг, спецвзуття та інші засоби індивідуального захисту для виконання безпосередніх робочих обов`язків, однак працівник відмовився від будь-яких пояснень (а.с.59).

27 квітня 2021 року посадовими особами АТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 складено Акт № 50, у якому зазначено про те, що 27.04.2021 року о 8-00 год. було виявлено факт відсутності спецодягу встановленого зразка у ОСОБА_1 на робочому місці. Охоронник знаходився у цивільному одязі. У вказаному Акті зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення та підпису цього акту (60).

27 квітня 2021 року посадовими особами АТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 складено Акт про те, що 27.04.2021 року о 8-00 год. ОСОБА_1 відмовився надати письмове пояснення щодо відсутності у нього спец.одягу встановленого зразка на робочому місці (а.с.61).

28 квітня 2021 року посадовими особами АТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 складено Акт № 50/1, у якому зазначено про те, що 28.04.2021 року о 8-00 год. було виявлено факт відсутності спецодягу встановленого зразка у ОСОБА_1 на робочому місці. Охоронник знаходився у цивільному одязі. У вказаному Акті зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення та підпису цього акту (а.с.62).

28 квітня 2021 року посадовими особами АТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 складено Акт про те, що 28.04.2021 року о 8-00 год. ОСОБА_1 відмовився надати письмове пояснення щодо відсутності у нього спец.одягу встановленого зразка на робочому місці (а.с.63).

30 квітня 2021 року на ім`я в.о. Голови правління ОСОБА_4 від заступника Голови Правління з економічної безпеки, режиму та охорони ОСОБА_5 надійшла Службова записка № 53-37/137, згідно якої до відома керівництва доведено, що 29.04.2021 року охороннику ОСОБА_1 було запропоновано отримати спецодяг, спецвзуття та інші засоби індивідуального захисту для виконання безпосередніх робочих обов`язків, однак працівник відмовився від будь-яких пояснень (а.с.64).

29 квітня 2021 року посадовими особами АТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 складено Акт № 52, у якому зазначено про те, що 29.04.2021 року о 9-00 год. було виявлено факт відсутності спецодягу та спецвзуття встановленого зразка у ОСОБА_1 на робочому місці. У вказаному Акті зазначено, що ОСОБА_1 не ознайомлений з цим актом (а.с.65).

29 квітня 2021 року адміністрацією АТ «Кривбасзалізрудком» видано наказ за № 1707 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників відділу контролю по забезпеченню режиму охорони», згідно якого ОСОБА_1 , охороннику мобільної групи 4-го розряду дільниці № 2 Управління забезпечення режиму та охорони ПАТ «КЗРК» за неналежне виконання 20.04.2021 року завдань та обов`язків, визначених п. 2.1. п. 2.23 робочої інструкції охоронника відділу забезпечення режиму та охорони (мобільна група) АТ «Кривбасзалізрудком», порушення п. 2.1.1, 2.1.8 Правил внутрішнього трудового розпорядку Колективного договору АТ «Кривбасзалізрудком» на 2020-2022 роки, вимог ст. 14 Закону України «Про охорону праці» - оголошено догану. В обґрунтування підстав притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності зазначено, що 20.04.2021 року ОСОБА_1 було запропоновано отримати спецодяг, спецвзуття та інші засоби індивідуального захисту для виконання безпосередніх робочих обов`язків у відповідності до Порядку забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, затвердженого наказом АТ «Кривбасзалізрудком» № 1730 від 29.12.2012 року, на що він відповів категоричною відмовою без будь-яких пояснень та робочу зміну відпрацював без спецодягу встановленого зразку. Про даний факт 20.04.2021 року складено відповідний Акт № 43 (а.с.5-6).

29 квітня 2021 року адміністрацією АТ «Кривбасзалізрудком» видано наказ за № 1708 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників відділу контролю по забезпеченню режиму охорони», згідно якого ОСОБА_1 , охороннику мобільної групи 4-го розряду дільниці № 2 Управління забезпечення режиму та охорони АТ «Кривбасзалізрудком» за неналежне виконання 21.04.2021 року завдань та обов`язків, визначених п. 2.1. п. 2.23 робочої інструкції охоронника відділу забезпечення режиму та охорони (мобільна група) АТ «Кривбасзалізрудком», порушення п. 2.1.1, 2.1.8 Правил внутрішнього трудового розпорядку Колективного договору АТ «Кривбасзалізрудком» на 2020-2022 роки, вимог ст. 14 Закону України «Про охорону праці» - оголошено догану. В обґрунтування підстав притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності зазначено, що 21.04.2021 року ОСОБА_1 було запропоновано отримати спецодяг, спецвзуття та інші засоби індивідуального захисту для виконання безпосередніх робочих обов`язків у відповідності до Порядку забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, затвердженого наказом АТ «Кривбасзалізрудком» № 1730 від 29.12.2012 року, на що він відповів категоричною відмовою без будь-яких пояснень та робочу зміну відпрацював без спецодягу встановленого зразку. Про даний факт 21.04.2021 року складено відповідний Акт № 46 (а.с.7-8).

29 квітня 2021 року адміністрацією АТ «Кривбасзалізрудком» видано наказ за № 1709 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників відділу контролю по забезпеченню режиму охорони», згідно якого ОСОБА_1 , охороннику мобільної групи 4-го розряду дільниці № 2 Управління забезпечення режиму та охорони АТ «Кривбасзалізрудком» за неналежне виконання 22.04.2021 року завдань та обов`язків, визначених п. 2.1. п. 2.23 робочої інструкції охоронника відділу забезпечення режиму та охорони (мобільна група) АТ «Кривбасзалізрудком», порушення п. 2.1.1, 2.1.8 Правил внутрішнього трудового розпорядку Колективного договору АТ «Кривбасзалізрудком» на 2020-2022 роки, вимог ст. 14 Закону України «Про охорону праці» - оголошено догану. В обґрунтування підстав притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності зазначено, що 22.04.2021 року ОСОБА_1 було запропоновано отримати спецодяг, спецвзуття та інші засоби індивідуального захисту для виконання безпосередніх робочих обов`язків у відповідності до Порядку забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, затвердженого наказом АТ «Кривбасзалізрудком» № 1730 від 29.12.2012 року, на що він відповів категоричною відмовою без будь-яких пояснень та робочу зміну відпрацював без спецодягу встановленого зразку. Про даний факт 22.04.2021 року складено відповідний Акт № 47 (а.с.9-10).

29 квітня 2021 року адміністрацією АТ «Кривбасзалізрудком» видано наказ за № 1710 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників відділу контролю по забезпеченню режиму охорони», згідно якого ОСОБА_1 , охороннику мобільної групи 4-го розряду дільниці № 2 Управління забезпечення режиму та охорони АТ «Кривбасзалізрудком» за неналежне виконання 23.04.2021 року завдань та обов`язків, визначених п. 2.1. п. 2.23 робочої інструкції охоронника відділу забезпечення режиму та охорони (мобільна група) АТ «Кривбасзалізрудком», порушення п. 2.1.1, 2.1.8 Правил внутрішнього трудового розпорядку Колективного договору АТ «Кривбасзалізрудком» на 2020-2022 роки, вимог ст. 14 Закону України «Про охорону праці» - оголошено догану. В обґрунтування підстав притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності зазначено, що 23.04.2021 року ОСОБА_1 було запропоновано отримати спецодяг, спецвзуття та інші засоби індивідуального захисту для виконання безпосередніх робочих обов`язків у відповідності до Порядку забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, затвердженого наказом АТ «Кривбасзалізрудком» № 1730 від 29.12.2012 року, на що він відповів категоричною відмовою без будь-яких пояснень та робочу зміну відпрацював без спецодягу встановленого зразку. Про даний факт 23.04.2021 року складено відповідний Акт № 48 (а.с.11-12).

26 травня 2021 року АТ «Кривбасзалізрудком» звернулося до первинної профспілкової організації Незалежна профспілка гірників України АТ «Кривбасзалізрудком» із поданням № 53-02/1659 щодо надання згоди за звільнення ОСОБА_1 за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

09 червня 2021 року первинна профспілкова організація Незалежна профспілка гірників України АТ «Кривбасзалізрудком», розглянувши подання № 53-02/1658 від 26 травня 2021 року, про надання згоди на притягнення до відповідальності ОСОБА_1 у формі звільнення за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, не надала згоду на звільнення працівника, вважаючи, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад дисциплінарного проступку, адже йому було забезпеченого одягом не за розміром (а.с.73).

24 червня 2021 року адміністрацією АТ «Кривбасзалізрудком» видано наказ за № 1031-К «Про звільнення», згідно якого звільнено ОСОБА_1 24 червня 2021 року згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадянського стягнення. В обґрунтування підстав винесення наказу зазначено, що факт притягнення охоронника мобільної групи 4-го розряду дільниці № 2 Управління забезпечення режиму та охорони АТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_1 наказами № 1707, № 1708, № 1709, № 1710 від 29.04.2021 року, подальше невиконання та злісне ігнорування положень робочої інструкції, Правил внутрішнього трудового розпорядку до Колективного договору АТ «Кривбасзалізрудком» на 2020-2022 роки та вимог нормативно-правових актів з охорони праці, свідчить про систематичне невиконання ОСОБА_1 , без поважних причин, обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, що є підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з підстав, передбачених п. 3 ст. 40 КЗпП України. Після скоєння систематичних проступків, ОСОБА_1 жодного разу не спробував врегулювати ситуацію, яка склалась на робочому місці та хоча б пояснити причини відмови отримати у найближчому пункті видачі спецодягу, спецвзуття та перебуванню в ньому на робочому місці у робочі зміни 20.04.2021 року, 21.04.2021 року, 22.04.2021 року, 23.04.2021 року, а, навпаки, продовжував вчиняти дисциплінарні проступки та жодного разу не надавав пояснення, що підтверджується актами про відмову надавати пояснення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів вчинення позивачем дисциплінарних проступків, за який йому було чотири рази оголошено догану, а тому накази АТ «Криворізький залізорудний комбінат» «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» № 1707, № 1708, № 1709, № 1710 від 29 квітня 2021 року є незаконними та підлягають скасуванню, як і наказ «Про звільнення» № 1031-к від 24 червня 2021 року, оскільки відсутня системність невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на наступне.

У відповідності до частини першої статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 6, 7 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю ст. 5-1 КЗпП України визначено, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

За правилами ст. 4 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 від 22 червня 1982 року «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця» (ратифікована 04 лютого 1994 року) трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, повязаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.

Згідно ч.1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 139 КЗпП України встановлено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного та громадського стягнення.

Відповідно до частини першої статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці.

Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення до працівника, власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За передбаченими пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України).

У справах про поновлення на роботі особи, звільненої за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором, судам необхідно з`ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Згідно зі статтею 12, частиною першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частиною першою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як встановлено судом першої інстанції, наказами АТ «Криворізький залізорудний комбінат» «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» № 1707, № 1708, № 1709, № 1710 від 29 квітня 2021 року позивача ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани з посиланням на те, що, у робочі зміни 20.04.2021 року, 21.04.2021 року, 22.04.2021 року та 23.04.2021 року, ОСОБА_1 було запропоновано отримати спецодяг, спецвзуття та інші засоби індивідуального захисту для виконання безпосередніх робочих обов`язків у відповідності до Порядку забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, затвердженого наказом АТ «Кривбасзалізрудком» № 1730 від 29.12.2012 року, на що він відповів категоричною відмовою без будь-яких пояснень та робочу зміну відпрацював без спецодягу встановленого зразку.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до пояснень свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та ОСОБА_17 позивач ОСОБА_1 не відмовлявся отримувати спецодяг та спецвзуття на складі, а наявний одяг та взуття на складі не підходили йому за розмірами.

Зазначені обставини підтверджуються наявними матеріалами справи спростовують доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивач ОСОБА_1 не отримував у пункті видачі спецодягу формений одяг вишитий за його розмірами та не з`являвся у форменому одягу на робоче місце та про те, що позивач не заперечував як факт наявності спецодягу на складі підприємства, так і факт відмови від його отримання, а твердження ОСОБА_1 про те, що спецодяг не підходив йому за розміром не підтверджені жодними належними доказами.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що згідно п. 4.1. Порядку забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, документом для отримання спеціального одягу, взуття та інших засобів індивідуального захисту (надалі ЗІЗ), є персональна картка працівника на отримання ЗІЗ або Дільнича картка на отримання чергових ЗІЗ колективного використання. При цьому, для забезпечення робітників ЗІЗ з перших днів працевлаштування старший інспектор відділу кадрів видає робітнику разом з допуском до роботи терміновий талон на отримання ЗІЗ, який діє протягом одного місяця з дати наказу про прийом на роботу (а.с. 217-222).

Як вбачається з матеріалів справи, на охоронника мобільної групи 4 розряду дільниці № 2 управління забезпечення режиму та охорони ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», на теперішній час АТ «Кривбасзалізрудком», ОСОБА_1 було заведено персональну картку працівника на отримання ЗІЗ, згідно якої визначено: розмір одягу: 52-54, зріст VII-VII, розбір взуття: 45,46 (а.с.66).

Натомість, АТ «Кривбасзалізрудком» не довів належними та допустимими доказами здійснення ним заходів із забезпечення ОСОБА_1 спецодягом, а саме: розмір одягу 52-54, зріст VII-VII, розбір взуття: 45,46, в той час як поясненнями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_6 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 та ОСОБА_17 , наданими в судовому засіданні в суді першої інстанції, встановлено, що позивач ОСОБА_1 не відмовлявся отримувати спецодяг та спецвзуття на складі, а наявний одяг та взуття на складі не підходили йому за розмірами.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, Акти № 43 від 20.04.2021 року, № 46 від 21.04.2021 року, № 47 від 22.04.2021 року та № 48 від 23.04.2021 року складались за відсутності ОСОБА_1 та останньому не пропонували надати пояснення щодо порушення трудової дисципліни, що свідчить про недотримання роботодавцем положень статті 149 КЗпП України.

Також, необхідно зазначити, що, відповідно до вимог пункту 12 Розділу ІІІ наказу Міністерства соціальної політики України № 1804 від 29.11.2018 року «Про затвердження мінімальних вимог безпеки і охорони здоров`я при використанні працівниками засобів індивідуального захисту на робочому місці», роботодавець не повинен допускати до роботи працівників без необхідних ЗІЗ, а також якщо ЗІЗ знаходяться в забрудненому, несправному стані або з простроченими строками періодичних випробувань, що проводяться відповідно до інструкцій з їх експлуатації.

Згідно п. 6.1. Порядку забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, затвердженого наказом АТ «Кривбасзалізрудком» № 1730 від 29.12.2012 року, керівники структурних підрозділів, дільниць, змін не повинні допускати до роботи працівників без засобів індивідуального захисту.

Натомість, АТ «Кривбасзалізрудком» жодного разу не було вирішено питання щодо недопуску ОСОБА_1 до виконання трудових обов`язків у зв`язку з відсутнісю у нього спеціального одягу та взуття на робочому місці, а лише застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за самим фактом перебування на робочому місці без спецодягу.

Доводи апеляційної скарги про те, що п. 2,3 наказів № 1707, № 1708, № 1709, № 1710 від 29.04.2021 року було визначено повторно запропонувати ОСОБА_1 отримати спецодяг, не видавати наряд на виконання робіт та до роботи не допускати у разі відмови від отримання ЗІЗ, а у табелі обліку використання робочого часу проставити відмітку «ін» - інший невідпрацьований час, за весь час недопуску до роботи через відсутність спецодягу, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки такі рішення роботодавцем було прийнято після застосування дисциплінарних стягнень у вигляді догани, без дотримання адміністрацією вимог п. 6.1. Порядку забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, затвердженого наказом АТ «Кривбасзалізрудком» № 1730 від 29.12.2012 року.

На підставі вищевикладеного, зважаючи на те, що факти вчинення позивачем дисциплінарних проступків не доведені належними та допустимими доказами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що накази АТ «Криворізький залізорудний комбінат» «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» № 1707, № 1708, № 1709, № 1710 від 29 квітня 2021 року є незаконними та підлягають скасуванню.

З огляду на викладене, оскільки відповідач не довів системність невиконання позивачем без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, правильними також є висновки суду про скасування наказу № 1031-к від 24 червня 2021 року про звільнення позивача та поновлення його на роботі зі стягненням на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, розмір якого відповідачем не оспорюється.

Вказаний висновок суду першої інстанції не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 524/3490/17 та від 03 вересня 2019 року в справі № 466/8377/16.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що рішення профспілкової організації з ненадання згоди на звільнення ОСОБА_1 є необґрунтованим, а тому вважає, що у підприємства були всі підстави для звільненні працівника за п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, оскільки в даному випадку вирішальною підствою для задоволення позовних вимог позивача є той факт, що відповідач по справі не довів вчинення позивачем дисциплінарних проступків, за який йому було чотири рази оголошено догану, тому накази АТ «Криворізький залізорудний комбінат» «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» № 1707, № 1708, № 1709, № 1710 від 29 квітня 2021 року визнані судом незаконними та скасувані, як і наказ «Про звільнення» № 1031-к від 24 червня 2021 року, оскільки в даному випадку відсутня системність невиконання позивачем без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Також колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги відповідача АТ «Кривбасзалізрудком» про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, стягнутих з відповідача АТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

Так, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, позивачем ОСОБА_1 надано суду Договір від 21.07.2021 року (а.с.90), згідно п. 3.1. якого за правову допомогу ОСОБА_1 сплачує адвокату фіксовану суму 15 000 грн., одночасно з підписанням договору, а також квитанцію про сплату цієї суми 21.07.2021 року (а.с.91).

З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності підготовки процесуальних документів та значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин, а також зважаючи на задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі та відсутності заяви відповідача АТ «Кривбасзалізрудком» щодо неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. є обґрунтованими та їх стягнення не суперечить принципу розподілу судових витрат та є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду Дніпропетровської області від 18 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текс постанови складено 04 липня 2022 року.

Головуючий:

Судді: