Справа № 341/3/22
Провадження № 22-ц/4808/697/22
Головуючий у 1 інстанції МЕРГЕЛЬ М. Р.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

за участю секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шевчук-Філімон Наталії Мирославівни на рішення Галицького районного суду, ухвалене суддею Мергелем М.Р. 25 березня 2022 року в м. Галичі, повний текст якого виготовлено 30 березня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до директора Комунального закладу «Галицька дитяча музична школа» Ковальчук Євгенії Андріївни, третя особа: Відділ культури Галицької міської ради, про скасування наказу про відсторонення від роботи, відновлення становища та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до директора Комунального закладу «Галицької дитячої музичної школи» (далі - КЗ «Галицька ДМШ») Ковальчук Є.А., третя особа: Відділ культури Галицької міської ради, про скасування наказу про відсторонення від роботи, відновлення становища та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 1976 року працює в КЗ «Галицька ДМШ» на посаді викладача баяна та акордеона. 22 жовтня 2021 року на нараді зачитано повідомлення від 18 жовтня 2021 року щодо необхідності проведення обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19. Вказувала, що вона в усній формі заявила, що відмовляється розголошувати відомості щодо її вакцинації від COVID-19. Однак 08.11.2021 року директор КЗ «Галицька ДМШ» Ковальчук Є.А. видала Наказ №26/1 про відсторонення її від роботи з 08.11.2021 року у зв`язку з ухиленням від обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, без збереження заробітної плати на строк до здійснення щеплення проти даної хвороби.

Вважає вказаний наказ незаконним і таким, що порушує її конституційні права. та підлягає скасуванню, оскільки виданий з порушенням норм Конституції України, діючого законодавства про працю та інших нормативно-правових актів, що регулюють дану сферу, і міжнародних актів, якими передбачена рівність трудових прав громадян та недопустимість дискримінації у сфері праці.

Вказує, що ні в Колективному договорі, ні в посадовій інструкції, ні в правилах внутрішнього трудового розпорядку, чи інших підписаних нею та директором документах, такого обов`язку в неї немає. Також не передбачено повноваження директора закладу на відсторонення її від роботи на підставі відсутності вищевказаного щеплення.

Вважає, що таке відсторонення є втручанням в право людини на працю та право заробляти власною працею на життя, а також права на таємницю про стан свого здоров`я, а тому в силу вимог п. 1 ст. 92 Конституції України дозволено виключно законами України, а не підзаконними актами, до яких належать вказані постанова КМУ і наказ МОЗ.

Зазначає, що порядок відсторонення від виконання певних видів робіт у разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень визначений ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб». Однак Наказ №26/1 від роботи з 08.11.2021 року не містить відомостей про підтвердження відмови позивача здійснити щеплення у порядку, встановленому даною статтею.

Просила суд скасувати Наказ №26/1 від 08.11.2021 року, прийнятий директором КЗ «Галицька ДМШ» Ковальчук Є.А. та відновити доступ до виконання нею посадових обов`язків, зобов`язати відділ культури Галицької міської ради нарахувати та виплатити їй середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу з часу відсторонення до часу фактичного відновлення доступу до виконання посадових обов`язків.

Рішенням Галицького районного суду від 25 березня 2022 року в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 адвокат Шевчук-Філімон Н.М. подала апеляційну скаргу. Вважає дане рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного дослідження обставин справи.

Зазначає, що суд не надав належної оцінки доводам позивача та доказам, на які вона посилалась в обґрунтування позовних вимог. Зокрема, Наказ МОЗ України від 04.10.2021 року №2153 не містить положень про обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а лише затверджує «Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням».

Вказує, що обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, визначено відповідним переліком, який підписаний Генеральним директором Директорату громадського здоров`я та профілактики захворюваності, і який відповідно не уповноважений визначати окремі професії, виробництва та організації, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб. Тому вважає, що обов`язковість профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, даним наказом не визначена.

Відповідно до п. 4 Положення про організацію і проведення профілактичних щеплень, яке затверджене Наказом Міністерства охорони здоров`я України 16.09.2011 року №595 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11.08.2014 року №551) щеплення дозволяється проводити тільки зареєстрованими в Україні вакцинами/анатоксинами, згідно з Календарем профілактичних щеплень в Україні, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 року №595 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11.08.2014 року №551), та інструкціями із застосування вакцини або анатоксину, затвердженими в установленому порядку. Профілактичні щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, до вказаного Календаря профілактичних щеплень в Україні не включені, а тому посилання та обґрунтування відповідачем необхідності наявності доказів щеплення проти цієї хвороби до 08.11.2021 року є незаконним.

Вважає, що і сама вимога відповідача надати докази проведення відносно неї якихось медичних маніпуляцій, тобто щеплень, є незаконною з огляду на положення ст.ст. 19, 32 Конституції України та ст. 286 ЦК України. Зазначає, що така інформація є конфіденційною, а відтак правомірно відхилена позивачем.

Враховуючи відсутність в оспорюваному наказі посилання як на підставу його винесення на подання відповідної посадової особи державної санітарно-епідеміологічної служби про відсторонення ОСОБА_1 від роботи, що передбачено пунктом 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», такий наказ є безпідставним, свавільним та підлягає скасуванню. Крім того вказана норма передбачає можливість відсторонення щодо осіб, які ухиляються від обов`язкового медичного огляду або щеплення проти інфекцій, перелік яких встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, в той же час МОЗ України не затверджувало на даний час переліку інфекцій, ухилення щеплення від яких може бути підставою для відсторонення від роботи.

Також апелянт зазначає, що посилання в оспорюваному наказі на пункт 416 постанови КМУ від 09.12.2020 року №1236 не може будь-яким чином змінити процедуру відсторонення, визначену пунктом 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», оскільки дана постанова КМУ є підзаконним нормативним актом та має нижчу юридичну силу і не може змінювати правове регулювання, визначене законом.

Постановою КМУ від 09.12.2020 року №1236 було введено карантин, термін дії якого закінчився 28.02.2021 року і у подальшому жодних постанов, якими би встановлювався карантин на інший період Кабінет Міністрів України не приймав. Внесення змін до пункту 1 вказаної постанови вважає неприйнятним з точки зору закону, оскільки КМУ вправі відповідно до вимог частини першої статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» встановлювати та відміняти карантин, і не має повноважень продовжувати його дію шляхом внесення змін до відповідних пунктів постанови, якою встановлювався карантин та визначався період його дії.

Вважає, що у порушення ст. 45 КЗпП України роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив ОСОБА_1 від роботи із зупиненням виплати їй заробітної плати, тому вимога про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу має бути також задоволена.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не був поданий.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з`явилися.

Представник Відділу культури Галицької міської ради Масляк Г.І. та директор КЗ «Галицька дитяча музична школа» Ковальчук Є.А. подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності.

Апелянт та її представник повторно не з`явилися в судове засідання.

На минуле судове засідання апелянт подавала до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з незадовільним станом її здоров`я, не підкріплене належними доказами.

В черговий раз представник апелянта адвокат Шевчук-Філімон Н.М. подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її перебуванням у відпустці, не підкріплене належними доказами.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, строків розгляду апеляційної скарги суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 згідно направлення Івано-Франківського обласного управління культури 17.08.1976 року була прийнята на роботу викладачем по класу баяна в Галицьку дитячу музичну школу (пізніше - Комунальний заклад «Галицька дитяча музична школа»), про що свідчить копія її Трудової книжки від 04.08.1975 року (а.с. 14).

Наказом т.в.о. начальника відділу культури Галицької міської ради Т. Горин від 08.10.2021 року №18-ОД «Про організацію в умовах карантину» зобов`язано директора КЗ «Галицька ДМШ» Ковальчук Є.А. довести до відома усіх працівників про виконання наказу МОЗ від 04.10.2021 року №2153 щодо обов`язкової вакцинації проти COVID-19. Викладачів КЗ «Галицька ДМШ», які не дотримали санітарно-гігієнічні вимоги, відсторонити від роботи без збереження заробітної плати. Працівники, які мають абсолютні протипоказання до проведення щеплень відповідно до переліку медичних протипоказань та застережень, обов`язковій вакцинації не підлягатимуть (а.с. 13).

18.10.2021 року Наказом директора КЗ «Галицька ДМШ» №23 доведено до відома працівників про виконання вищезазначеного Наказу №18-ОД від 08.10.2021 року щодо обов`язкової вакцинації проти COVID-19 (а.с. 50).

Згідно копії Акту, складеного працівниками КЗ «Галицька ДМШ», Наказ №23 від 18.10.2021 року було зачитано в присутності членів трудового колективу; з присутніх, зокрема, ОСОБА_1 відмовилася його підписувати (а.с. 51).

Наказом директора КЗ «Галицька ДМШ» №26/1від 08.11.2021 року ОСОБА_1 відсторонено від роботи викладача класу баяна та акордеона з 08.11.2021 року на час відсутності щеплення проти СОVID-19 без збереження заробітної плати до часу усунення причин, що його зумовили. Підстава: повідомлення про обов`язкове профілактичне щеплення проти СОVID-19 викладачам (Наказ №23 по Галицькій ДМШ від 18.10.2021 року, Наказ №18-ОД по відділу культури Галицької міської ради від 08.10.2021 року (а.с. 10).

На даному Наказі ОСОБА_1 зазначила, що не згідна з ним.

Згідно копії Акту, складеного працівниками КЗ «Галицька ДМШ», при ознайомленні з Наказом директора КЗ «Галицька ДМШ» від 08.11.2021 року «Про відсторонення від роботи працівників закладу» ОСОБА_1 відмовилася поставити дату та підпис про ознайомлення з ним (а.с. 53).

Згідно копії Довідки про заробітну плату та інші прибутки №156 від 09.11.2021 року ОСОБА_1 працює у Відділі культури Івано-Франківської міської ради (ДМШ) на посаді викладача. Загальна сума доходу за період з травня по жовтень 2021 року становить 87636,06 грн. (а.с. 26).

Також на підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано копії Колективного договору між адміністрацією і трудовим колективом Галицької дитячої музичної школи на 2008-2009 навчальні роки, Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників та орієнтовної посадової інструкції викладача, особистої медичної книжки (а.с. 15-25).

Судом встановлено також, що Наказом КЗ «Галицька ДМШ» №4-к від 10.03.2022 року ОСОБА_1 , викладача класу баяна та акордеона, допущено до роботи з 01.03.2022 року до відміни воєнного стану (а.с. 87). Даний наказ доведений до відома позивача, що підтверджується повідомленням директора КЗ «Галицька ДМШ» №7 від 14.03.2022 року та копією Акту від 10.03.2022 року (а.с. 86, 88).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірний наказ про відсторонення позивача від роботи прийнятий у повній відповідності до законодавства, тому підстав для його скасування немає. У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила, що вакцинацію проти СOVID-19 вона не проходила і медичних протипоказань обов`язковій вакцинації не має. Також, відсутні підстави для відновлення доступу позивачки до роботи на займаній посаді, оскільки на час вирішення спору протиправності наказу не встановлено, а ОСОБА_1 до роботи допущена. Водночас не підлягає задоволення і вимога щодо зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу середньомісячну заробітну плату, оскільки така є похідною. Крім того, дана вимога пред`явлена до відділу культури Галицької міської ради, який є третьою особою у справі, а не відповідачем.

Однак апеляційний суд не може в повній мірі погодитися із такими висновками з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 5 цієї статті вказує, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст. 48 ЦПК України).

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (ч. 1 ст. 47 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (ст. 80 ЦК України).

Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.

Згідно ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Посадові особи юридичної особи представляють її інтереси у відносинах з іншими особами, тобто уособлюють саму юридичну особу у правовідносинах з іншими особами.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі №661/2744/19 (провадження №61-77св21) вказано, що позивач заявила позовні вимоги про визнання дій директора ЗОШ №10 Новокаховської МР та в. о. директора ЗОШ №10 Новокаховської МР у ненаданні ґрунтовної відповіді на запити профспілки, непогодження з профспілкою умов праці: графіка відпусток, тарифікації, розподілу обов`язків, такими, що перешкоджають законній діяльності ПО ВПП ЗОШ №10 Новокаховської МР та МО ВППОН м. Нова Каховка, передбаченої Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Аналіз змісту указаних вимог свідчить про те, що вони спрямовані до директора та в.о. директора, як до посадових осіб ЗОШ №10 Новокаховської МР, та стосуються їхньої професійної діяльності. Жодних позовних вимог до них, як фізичних осіб, позовна заява МО ВППОН м. Нова Каховка не містить. Таким чином, оскільки ЗОШ №10 Новокаховської МР є юридичною особою - самостійним суб`єктом у цивільних правовідносинах, позовні вимоги у цій справі пред`явлені до її посадових осіб, то саме вона має відповідати за цим позовом. Директор ЗОШ №10 Новокаховської МР і виконуюча обов`язки директора ЗОШ №10 Новокаховської МР- заступник директора з навчально-виховної роботи не можуть бути відповідачами у цій справі, як фізичні особи, наділені процесуальною дієздатністю, оскільки є посадовими особами ЗОШ №10 Новокаховської МР, тобто юридичної особи, від імені якої вони діяли у відносинах з позивачем. Суди першої та апеляційної інстанцій, розглядаючи справу, на вказане уваги не звернули та дійшли помилкового висновку про можливість розгляду позовних вимог МО ВППОН м. Нова Каховка в інтересах осіб до директора ЗОШ №10 Новокаховської МР, виконуючої обов`язки директора ЗОШ №10 Новокаховської МР - заступника директора з навчально-виховної роботи про перешкоджання законній діяльності профспілки.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 зазначила відповідачем директора КЗ «Галицька ДМШ»Ковальчук Є.А. та пред`явила вимоги про скасування наказу та відновлення доступу до виконання посадових обов`язків.

Аналіз змісту позовних вимог свідчить про те, що вони спрямовані до директора ОСОБА_2 як до посадової особи КЗ «Галицька ДМШ»та стосуються її професійної діяльності. Жодних позовних вимог до ОСОБА_2 як фізичної особи, позовна заява не містить. При цьому трудовий спір у ОСОБА_1 виник із саме роботодавцем - КЗ «Галицька ДМШ».

Таким чином, оскільки КЗ «Галицька ДМШ»є юридичною особою - самостійним суб`єктом у цивільних правовідносинах (а.с. 58), а позовні вимоги у цій справі пред`явлені до його посадових осіб, то саме цей заклад має відповідати за даним позовом. Директор КЗ «Галицька ДМШ» Ковальчук Є.А. не може бути відповідачем у цій справі як фізична особа, наділена процесуальною дієздатністю, оскільки є посадовою особою КЗ «Галицька ДМШ», тобто юридичної особи, від імені якої вона діяла у відносинах з позивачем.

Згідно ч. 1-3 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Вказаний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц, від 20 червня2018 року у справі №308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі №127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі №570/3439/16-ц та №372/51/16-ц.

Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які до цього причетні.

Матеріали справи не містять підтвердження залучення КЗ «Галицька ДМШ» в якості співвідповідача у цій справі, або заміни на такий первісного відповідача.

Згідно з частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 4 частини третьої статті 376 ЦПК України).

Апеляційний суд враховує, що згідно з цивільним процесуальним законом на стадії апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості визначити суб`єктний склад учасників справи, залучати на стадії апеляційного перегляду справи відповідачів та/або співвідповідачів. Тому ухвалене рішення не може залишатися в силі частині вимог до директора КЗ «Галицька ДМШ»Ковальчук Є.А. А оскільки судом першої інстанції ухвалено правильне по суті рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, то воно підлягає зміні шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Наведене узгоджується також з висновками Верховного Суду в постанові 30 липня 2020 року у справі №645/5298/16-ц (провадження №61-15072св18).

При цьому суд зазначає, що позивач не позбавлена права на судовий захист шляхом подання позову до належних відповідачів за своїми позовними вимогами.

Колегія суддів не дає оцінки обґрунтованості позовних вимог, які є взаємопов`язаними, оскільки це може бути вчинено під час розгляду справи по суті за участі належних сторін.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про зобов`язання нарахувати і виплатити середній заробіток за період відсторонення суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки вимога позивача про скасування наказу про відсторонення від роботи задоволенню не підлягає, то не підлягає задоволенню й вимога щодо зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу середньомісячну заробітну плату, оскільки така є похідною. Крім того, дана вимога пред`явлена до відділу культури Галицької міської ради, який є третьою особою у справі, а не відповідачем, що також виключає задоволення цієї вимоги. Тому в цій частині рішення суду слід залишити без змін.

Також апеляційний суд звертає увагу, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі №755/12623/19 (провадження №14-47цс21) передбачено, що за пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку, передбаченого частиною другою статті 235 КЗпП України, позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх судових інстанціях на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону №3674-VI.

Отже, враховуючи наведене, у суду не було підстав для стягнення з позивача на користь держави судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп. за вимогу про стягнення середнього заробітку, а тому рішення суду в цій частині слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шевчук-Філімон Наталії Мирославівни задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду від 25 березня 2022 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до директора Комунального закладу «Галицька дитяча музична школа» Ковальчук Євгенії Андріївни про скасування наказу про відсторонення від роботи, відновлення становища змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Рішення в частині позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Відділу культури Галицької міської ради нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп. скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 1 липня 2022 року.