Справа № 303/5754/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 червня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кондора Р.Ю., Собослоя Г.Г.

за участю секретаря судового засідання: Жганич К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Райко Василь Васильович, на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 грудня 2021 року, постановленої головуючим суддею Кость В.В. у справі за заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 до ТОВ «Діджи Фінанс», ТОВ «Міромір Груп», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгена Вікторовича про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності та витребування майна

встановив:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Діджи Фінанс», ТОВ «Міромір Груп», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Незнайко Євгена Вікторовича про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності та витребування майна.

02 грудня 2021 року представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову, шляхом заборони представникам ТОВ «Міромір» та іншим особам здійснювати будь-які дії щодо самовільного та силового захоплення предмету іпотеки-нежилих приміщень, а саме: магазину-кафе, загальною площею 128,20 кв.м., яке знаходиться в будинку АДРЕСА_1 та приміщення магазину, загальною площею 76,9 кв.м., розташованого у будинку АДРЕСА_2 , оскільки невжиття такого заходу може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.

Вимоги заяви обґрунтовано тим, що на даний час ТОВ «МІРОМІР ГРУП» є власником вищевказаних приміщень, а ухвалою суду від 15 липня 2021 року товариству заборонено вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо предмету іпотеки-нежилих приміщень. Єдиним та незаконним шляхом звільнити спірні приміщення є самовільне та силове захоплення таких, в результаті чого орендарі, які на даний час орендують приміщення втратять можливість здійснювати підприємницьку діяльність, а у випадку задоволення позову, невжиття заходів призведе до необхідності пред`явлення нового позову.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 грудня 2021 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Райко В.В. в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права та задовольнити вказану заяву.

Зазначає, що у зв`язку зі зміною предмету та підстав позову виникла необхідність у забезпеченні позову шляхом заборони представникам ТОВ «Міромір Груп» та іншим особам здійснювати будь-які дії щодо самовільного та силового захоплення предмету іпотеки. У розмові з власником та керівником ТОВ «Міромір Груп» ОСОБА_2 та від ріелторів м. Мукачево позивачу стало відомо, що ТОВ «Міромір Груп» не виключає намір самовільно із застосуванням сили захопити (здійснити рейдерське захоплення) спірні приміщення магазину-кафе, загальною площею 128,20 кв.м. будинку АДРЕСА_1 та приміщення магазину, загальною площею 76,9 кв.м., будинку АДРЕСА_2 . Таке захоплення предметів іпотеки є реальним, оскільки в теперішній час ТОВ «Міромір Груп» є власником вказаних приміщень, а хвалою Мукачівського міськрайонного суду від 15 липня 2021 року у справі №303/5500/21 товариству заборонено лише вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо предмету іпотеки.

Вважає, що у разі незабезпечення позову, може скластися ситуація, при якій під час розгляду справи представники ТОВ «Міромір Груп», як власники майна, або інші особи здійснять самовільне захоплення спірного майна, предметів іпотеки, в результаті чого у випадку скасування судом договорів купівлі-продажу товариством спірних приміщень та повернення їх у власність позивачу, така змушена буде заявляти в суд позов до ТОВ «Міромір Груп» або інших осіб про усунення перешкод у користуванні своєю власністю, що призведе до додаткових витрат та неефективності розгляду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, по захист яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до ускладнення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинне мати очевидний та об`єктивний характер. Відповідно до роз`яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх судових рішеннях (від 10 березня 2020 року у справі № 750/12430/19, від 28 травня 2020 року у справі № 211/374/20, від 30 листопада 2020 року у справі № 127/17451/20 та ін.) під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачам.

Цивільній процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що заявником не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач ТОВ «Мірормір Груп» чи іншими особами вчиняються будь які дії щодо самовільного захоплення спірних нежитлових приміщень магазину-кафе, загальною площею 128,20 кв.м. будинку АДРЕСА_1 та приміщення магазину, загальною площею 76,9 кв.м., будинку АДРЕСА_2 . Крім того не підтверджено, що відповідачами вчиняються дії щодо перешкоджання проведення підприємницької діяльності у орендованих приміщеннях.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам процесуального закону.

При відмові у вжитті заходів забезпечення позову, судом обґрунтовано враховано як зміст вимог позивача, які полягають в оспоренні законності вчинення відповідачами правочинів у відношенні спірного нерухомого майна і реєстрації за відповідачем ТОВ «Мірормір Груп» права власності на це нерухоме майно, так і відсутність підстав для вжиття таких заходів.

Крім того слід зазначити, що на підставі ухвали суду від 15 липня 2021 року по справі №303/5500/21 заборонено вчинювати реєстраційні дії щодо предмету іпотеки-нежилих приміщень: магазину-кафе, загальною площею 128,20 кв.м., яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та приміщення магазину загальною площею 76,9 кв.м., розташованого у будинку АДРЕСА_2 .

Тобто, судом заборонено вчинення реєстраційні дії щодо спірного майна, а тому, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про достатність вжитих заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності і необґрунтованості оскаржуваної ухвали, оскільки при її постановленні суд не врахував того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання судового рішення, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані.

Як вище вказувалося передбачений процесуальним законом інститут забезпечення позову є особливим видом судової юрисдикції, який гарантує або може гарантувати позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, у випадку прийняття його на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, або ефективний захист його прав.

Вжиття заходів забезпечення позову це не вирішення спору по суті, а тимчасові процесуальні дії примусового характеру у вигляді обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача, на період розгляду справи і ухвалення рішення.

Необхідність вжиття таких заходів ґрунтується на оцінці (припущенні) суду імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.

Доводи апеляційної скарги про те, що представники ТОВ «Мірормір Груп» здійснять самовільне силове захоплення спірного майна не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, а тому не спростовують висновків суду про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову в такий спосіб.

Отже, наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду щодо відсутності передбачених законом підстав для вжиття заходів забезпечення позову, а відтак, підстави для скасування чи зміни ухвали з цих підстав відсутні.

Колегія суддів враховує, що викладені в оскаржуваній ухвалі висновки прийнятого судом рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 149, 150, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Райко Василь Васильович, залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 грудня 2021 року про відмову в забезпеченні позову, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 06 липня 2022 року.

Суддя-доповідач:

Судді: