15.06.2022 Єдиний унікальний номер 205/7891/21
Єдиний унікальний номер судової справи 205/7891/21
Номер провадження 2/205/687/22
РІШЕННЯ

іменем України

15 червня 2022 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу № 205/7891/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, треті особи: приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу Міхеєва Тетяна Миколаївна, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання недійсним рішення міської ради та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

13 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, треті особи: приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу Міхеєва Т.М., Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання недійсним рішення міської ради та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є спадкоємцем всього майна ОСОБА_3 згідно з заповітом. ОСОБА_3 належало домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

08-09.02.2016 року спадкодавець помер.

Позивач протягом встановленого законом строку звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. 01.07.2021 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, позивач не може у зв`язку з наступним.

14.03.2016 року між ОСОБА_4 , який діяв від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу (далі - ДМНО) Старовою О.С. 01.03.2016 року, тобто після смерті ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу Ѕ частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Кретовою Н.Б., за реєстровим № 284.

Того ж дня між ОСОБА_4 , який діяв від імені ОСОБА_3 , та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу на іншу Ѕ частини вказаного житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Кретовою Н.Б., за реєстровим № 286.

30.03.2016 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 укладено два договори купівлі-продажу по Ѕ частині будинку, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Кретовою Н.Б., за реєстровим №№ 378, 380.

Таким чином, внаслідок шахрайських дій спадкове майно, а саме: домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , було перереєстровано на інших осіб.

За фактом незаконного заволодіння будинком відкрито кримінальне провадження № 0000309, у якому пред`явлено обвинувачення ОСОБА_6 . На даний час Ленінським районним судом м. Дніпропетровська триває судовий розгляд вказаного кримінального провадження.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.01.2019 року у справі № 205/246/17 визнано недійсними договори купівлі-продажу частин домоволодіння, укладені між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , скасовано записи про державну реєстрацію права власності на частини будинку за ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом ДМНО Баден А.Є. від 01.07.2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 0,0685 га з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :08:793:0006, оскільки право власності на зазначену земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_2 .

Так, за час, коли право власності на домоволодіння було зареєстровано за ОСОБА_2 , остання приватизувала земельну ділянку, що знаходиться під житловим будинком та яка призначена для його обслуговування: на підставі рішення Дніпровської міської ради «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам у м. Дніпропетровську» № 99/16 від 01.12.2016 року.

Отже, позивач позбавлений можливості реалізації свого права на отримання зазначеної земельної ділянки у власність.

Для захисту його порушених прав позивач просить відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом: визнання недійсним та скасування рішення Дніпровської міської ради «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам у місті Дніпропетровську» №99/16 від 01.12.2016 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_2 , площею 0,0685 га, кадастровий номер земельної ділянки :08:793:0006 - порядковий номер 6 у додатку №2 до рішення міської ради №99/16 від 01.12.2016 року - Список громадян, яким передаються земельні ділянки у власність для обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_2 ; скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку, а саме: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32904526 від 14.12.2016 09:32:33 приватного нотаріуса ДМНО, Дніпропетровської області Міхеєвої Тетяни Миколаївни, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено запис про право власності 18009963 від 08.12.2016 12:50:45; припинення права власності ОСОБА_2 на зазначену земельну ділянку, яке зареєстроване на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32904526 від 14.12.2016 09:32:33 приватного нотаріуса ДМНО Міхеєвої Т.М., на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено запис про право власності 18009963 від 08.12.2016 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.09.2021 року витребувано у Дніпровської міської ради документи, на підставі яких було прийнято рішення Дніпропетровської міської ради «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам у місті Дніпропетровську» від 01.12.2016 №99/16 в частині передачі в приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_2 , площею 0,0685 га, кадастровий номер земельної ділянки :08:793:0006 - порядковий номер 6 у додатку №2 до рішення міської ради № 66/16 від 01.12.2016 - Список громадян, яким передаються земельні ділянки у власність для обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд у Новокодацькому (Ленінському) районі міста Дніпропетровська.

22.11.2021 року від Дніпровської міської ради надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача ОСОБА_7 заперечувала проти позову. Заперечення обґрунтовано тим, що передача земельних ділянок у власність передбачає проходження певної процедури з виготовлення проекту землеустрою, його погодження тощо, що в подальшому є підставою для прийняття відповідного рішення міською радою, тому Дніпровською міською радою прав та законних інтересів позивача не порушено, а позовні вимоги є безпідставними та недоведеними. Окрім того, у відзиві зазначено, що визнання незаконним та скасування рішення про передачу міською радою земельних ділянок не впливає на законність правовстановлюючих документів щодо права власності чи користування земельною ділянкою до розгляду спору про їх оскарження. Також, оскільки дія ненормативного акту Дніпровської міської ради вичерпується фактом його виконання, даний позов не виконує функції захисту прав позивача.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2022 року, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 подав заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася. Про час, дату та місце розгляду повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила.

Третя особа: приватний нотаріус ДМНО Міхеєва Т.М. у судове засідання не з`явилася. Від приватного нотаріуса ДМНО Журавльової Г.С., яка діє в порядку заміщення приватного нотаріуса Міхеєвої Т.М., надійшла заява, в якій просила розглядати справи без її присутності.

Представник третьої особи: Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи, за наявними в матеріалах справи доказами та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна особа зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У ході судового розгляду встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18.05.2004 року державним нотаріусом Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Жуковою Ю.Ю., ОСОБА_3 належало домоволодіння АДРЕСА_3 (а.с.25), яке належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого Ленінським районним відділом комунального хазяйства 25.11.1964 року на підставі рішення виконкому Ленінської районного ради народних депутатів від 23.06.1964 року та зареєстрованого в БТІ м. Дніпропетровська 07.12.1964 року за р. № 8-125. На земельній ділянці розташовані: 1. А-1 житловий будинок житловою площею 46,2 кв.м., 2. Б. Сарай, 3. В убиральня, 4. Г душ, 5. Д зливна яма, 6.1 водоколонка, 7. 2-5 огорожі.

05.04.2008 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Демуш Є.В. посвідчено заповіт ОСОБА_3 , яким він заповів ОСОБА_1 все належне йому майно (а.с.24).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.23) ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.23).

Судом при розгляді цивільної справи № 205/246/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , треті особи: приватний нотаріус ДМНО Кретова Н.Б., приватний нотаріус ДМНО Стародубцева В.М., приватний нотаріус ДМНО Старова О.С., про визнання недійсним правочинів, скасування записів про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом встановлено:

-після смерті ОСОБА_3 , діючи від імені померлого згідно з виданою 01.03.2016 року та посвідченою за реєстровим № 9 приватним нотаріусом ДМНО Старовою О.С. довіреністю, ОСОБА_4 за двома договорами купівлі-продажу частин житлового будинку від 14.03.2016 року, посвідченими приватним нотаріусом ДМНО Кретовою Н.Б. та зареєстрованими в реєстрі відповідно за №№ 284, 286 продав по 1/2 частині житлового будинку із господарчими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ОСОБА_5 ;

- ОСОБА_5 , на підставі двох окремих договорів купівлі-продажу, посвідчених 30.03.2016 року тим же приватним нотаріусом ДМНО Кретовою Н.Б. та зареєстрованих в реєстрі відповідно за №380 та № 378, здійснив відчуження по 1/2 частині житлового будинку на користь ОСОБА_2 ;

-з приводу заволодіння шахрайським шляхом невстановленими особами домоволодінням позивач звернувся із відповідною заявою до органу досудового розслідування, у зв`язку із чим за його заявою 04.05.2016 року внесено відомості до ЄРДР, про що свідчить витяг із кримінального провадження № 0000309 (а.с.26-29).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Дніпропетровської міської ради № 99/16 від 01.12.2016 року Про передачу у власність земельних ділянок громадянам у м. Дніпропетровську (29 осіб) передано безоплатно у власність земельні ділянки для обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд громадянам у м. Дніпропетровську (додатки 1-8), код виду цільового призначення земель (КВЦПЗ) 02.01 (для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)). Відповідно до № п/п додатку 2 до вказаного рішення Список громадян, яким передаються земельні ділянки у власність для обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд у Новокодацькому (Ленінському) районі м. Дніпропетровська, ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку з кадастровим номером :08:793:0006 загальною площею 0,0685 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.38-47).

Згідно з вказаним рішенням міська рада вирішила встановити, що приватизація громадянами земельних ділянок із земель комунальної власності, які перебувають в їх користуванні, для обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд здійснюється на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки, згідно з вимогами ст. 118 ЗК України та чинного земельного законодавства; технічні матеріали та документи, що підтверджують розміри земельних ділянок, повинні містити копії, зокрема, правовстановлюючих документів, що свідчать про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

З копій документів, на підставі яких прийнято вищевказане рішення міської ради, в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, площею 0,0685 га, кадастровий номер :08:793:0006, по АДРЕСА_1 , вбачається, що ОСОБА_2 надала до Дніпропетровської міської ради, зокрема, договори купівлі-продажу частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , від 30.03.2016 року, а також працівником Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради 28.07.2016 року зроблено витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відповідно до якого право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.79-83).

08.12.2016 року о 12:50:45 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) приватного нотаріуса ДМНО Міхеєвої Т.М., індексний номер: 32904526 від 14.12.2016 09:32:33, приватним нотаріусом ДМНО Міхеєвою Т.М. внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 18009963 про право приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :08:793:0006, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Підстава для державної реєстрації: рішення про передачу у власність земельних ділянок громадянам у м. Дніпропетровську, серія та номер: 99/16, видане 01.12.2016 року Дніпропетровською міською радою (а.с.18-19).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.01.2019 року по цивільній справі № 205/246/17, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 19.11.2019 року (а.с.26-29), з урахуванням ухвал Ленінського районного суду від 13.05.2019 року, 13.06.2019 року, 17.02.2020 року, 25.09.2020 року про виправлення описок, позов задоволено частково та ухвалено: визнати недійсним договір купівлі-продажу частини житлового будинку 14.03.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Кретовою Н.Б., зареєстрований в реєстрі за № 286; визнати недійсним договір купівлі-продажу частини житлового будинку 14.03.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Кретовою Н.Б., зареєстрований в реєстрі за № 284; скасувати запис про державну реєстрацію права власності 13729113 від 14.03.2016 року, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28779642 від 17.03.2016 року приватним нотаріусом ДМНО Кретовою Н.Б. на ім`я ОСОБА_5 на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; скасувати запис про державну реєстрацію права власності 13748078 від 14.03.2016 року, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 28801122 від 18 березня 2016 року приватним нотаріусом ДМНО Кретовою Н.Б. на ім`я ОСОБА_5 на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; скасувати запис про державну реєстрацію права власності 14021565 від 30.03.2016 року, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29101978 від 05.04.2016 року приватним нотаріусом ДМНО Кретовою Н.Б. на ім`я ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; скасувати запис про державну реєстрацію права власності 14021289 від 30.03.2016 року, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29101653 від 05.04.2016 року приватним нотаріусом ДМНО Кретовою Н.Б. на ім`я ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; в іншій частині позовних вимог - відмовлено; вирішено питання стосовно судових витрат (а.с.30-37).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 01.07.2021 року (а.с.16) право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 685 кв.м. зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину № 263, виданого 01.07.2021 року приватним нотаріусом ДМНО Баден А.Є. (а.с.15).

Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 2,3 ст. 1225 ЦК України визначено, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Також згідно з ч.ч. 1,2 ст. 120 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Окрім того, відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України.

Отже, чинне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства.

Таким чином, оскільки спадкодавець ОСОБА_3 земельну ділянку, виділену для обслуговування житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , не приватизував, то до його спадкоємця, якому з часу відкриття спадщини, тобто з 08-09.02.2016 року, належить вищевказане домоволодіння, перейшло також право користування земельною ділянкою, на якій розташовано таке домоволодіння.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено ст. 118 ЗК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 118 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

З наведеної норми закону вбачається, що визначальним під час звернення громадянина до відповідних органів з метою приватизації земельної ділянки є те, що така земельна ділянка повинна перебувати у користуванні заявника.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Враховуючи, що правочин, на підставі якого було зареєстровано право власності ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , рішенням суду визнано недійсним, він не створив правових наслідків, зокрема, набуття ОСОБА_2 права власності на житловий будинок, а тому і переходу права користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 . Таким чином, ОСОБА_2 не мала права на звернення до Дніпропетровської міської ради з метою приватизації зазначеної земельної ділянки.

Судом встановлено, що на час ухвалення спірного рішення міською радою, остання діяла у відповідності до закону, оскільки право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було зареєстровано за ОСОБА_2 .

Проте, суд дійшов висновку, що право позивача на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , як власника домоволодіння за вказаною адресою, до якого на підставі ст. 1225 ЦК України 08-09.02.2016 року перейшло право користування земельною ділянкою з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та на якій розташовано його домоволодіння, порушено та підлягає судовому захисту.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Знідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 зроблено висновок, що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».

Враховуючи, що ОСОБА_2 не мала права на звернення до Дніпропетровської міської ради для приватизації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , а право власності на вказану земельну ділянку, розташовану виникло на підставі рішення Дніпропетровської міської ради Про передачу у власність земельних ділянок громадянам у місті Дніпропетровську» №99/16 від 01.12.2016 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_2 , площею 0,0685 га, кадастровий номер земельної ділянки :08:793:0006 - порядковий номер 6 у додатку №2 до рішення міської ради №99/16 від 01.12.2016 року «Список громадян, яким передаються земельні ділянки у власність для обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_2 », що порушує права позивача на земельну ділянку, на якій розташовано його домоволодіння, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання недійсним та скасування вказаного рішення в зазначеній частині.

Зміст ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» свідчить про те, що законодавець встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи:

1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;

2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав;

3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Верховний Суд у постанові від 11.02.2020 року у справі № 915/572/17 вказав на те, що навіть якщо буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав дотримався законодавства при внесенні запису про проведену державну реєстрацію права за іншою особою, це не є перешкодою для задоволення позову щодо скасування цього запису, якщо наявність такого запису порушує права чи охоронювані законом інтереси позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та відновлення становища, яке існувало до порушення, а саме: визнання недійсним та скасування рішення Дніпровської міської ради «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам у місті Дніпропетровську» №99/16 від 01.12.2016 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_2 , площею 0,0685 га, кадастровий номер земельної ділянки :08:793:0006 - порядковий номер 6 у додатку №2 до рішення міської ради №99/16 від 01.12.2016 року - Список громадян, яким передаються земельні ділянки у власність для обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_2 ; скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку, а саме: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32904526 від 14.12.2016 09:32:33 приватного нотаріуса ДМНО, Дніпропетровської області Міхеєвої Тетяни Миколаївни, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено запис про право власності 18009963 від 08.12.2016 12:50:45; припинення права власності ОСОБА_2 на зазначену земельну ділянку, яке зареєстроване на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32904526 від 14.12.2016 09:32:33 приватного нотаріуса ДМНО Міхеєвої Т.М., на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено запис про право власності 18009963 від 08.12.2016 року.

Відповідно до рішення Проніна проти України № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судові витрати сторін розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи, що позов ОСОБА_1 задоволено, однак, оскільки Дніпровська міська рада, на час ухваленні спірного рішення діяла відповідно до вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем в розмірі 2 724 грн. (а.с.1) підлягають стягненню на його користь з ОСОБА_2 .

Окрім того, у позові ОСОБА_1 надав попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, зокрема, на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000 грн., та просив стягнути такі витрати з відповідачів.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Матеріали справи містять копію договору № б/н про надання правової допомоги від 16.04.2021 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.50-51). Однак, позивачем не надано доказів, на підставі яких може бути визначено розмір позивача витрат на правничу допомогу (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, платіжне доручення про оплату послуг). Враховуючи викладене, суд відмовляє позивачу у стягнення з відповідачів судових витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 118, 120, 152, 155 ЗК України, ст.ст. 216, 377, 1218, 1220, 1225, 1268 ЦК України, ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 4, 12, 13, 81, 82, 89, 137, 141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровської міської ради, треті особи: приватний нотаріус дніпровського міського нотаріального округу Міхеєва Тетяна Миколаївна, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання недійсним рішення міської ради та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом:

-визнати недійсним та скасувати рішення Дніпровської міської ради «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам у місті Дніпропетровську» №99/16 від 01.12.2016 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_2 , площею 0,0685 га, кадастровий номер земельної ділянки :08:793:0006, порядковий номер 6 у додатку №2 до рішення міської ради №99/16 від 01.12.2016 року «Список громадян, яким передаються земельні ділянки у власність для обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд у Новокодацькому (Ленінському) районі міста Дніпропетровська»;

-скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0685 га, кадастровий номер: :08:793:0006, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32904526 від 14.12.2016 09:32:33 приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області Міхеєвої Тетяни Миколаївни, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено запис про право власності 18009963 від 08.12.2016 12:50:45;

-припинити право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0685 га, кадастровий номер: :08:793:0006, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яке зареєстроване на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: .12.2016 09:32:33 приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу, Дніпропетровської області Міхеєвої Тетяни Миколаївни, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено запис про право власності № 18009963 від 08.12.2016.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , судовий збір у розмірі 2 724 грн., у стягненні судових витрати на професійну правничу допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Н.Г.Остапенко