Провадження №2/337/666/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 серпня 2022 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Сидорової М.В.,

за участю секретаря Коваленко В.С.,

представника позивача адвоката Ярошенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

11.01.2022 року до суду надійшов вказаний позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ), третя особа - ОСОБА_2 , в якому позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 210401,88 грн., з яких: 60 173,88 грн. регламентну виплату, передбачену ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; 150 228 грн. регламентну виплату, передбачену ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.01.2019р., приблизно о 18.30 годин, водій ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 2102» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїзній частині вул. Воронезькій у м. Запоріжжі скоїла наїзд на пішоходів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

В результаті зазначеного ДТП позивач ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритих уламкових переломів обох кісток лівої гомілки в середній її третині зі значним зміщенням кісткових фрагментів та заходженням їх на ширину кістки, рани в проекції переломів, набряку м`яких тканин в області лівої гомілки, що в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки в момент їх спричинення; закритого уламкового перелому правої великогомілкової кістки в середній її третині зі зміщенням кісткових фрагментів, закритого перелому правої малогомілкової кістки в верхній її третині зі зміщенням кісткових фрагментів на ширину кістки, набряку м`яких тканин в області правої гомілки, закритого уламкового перелому правого стегна на межі середній та верхній його третині зі значним зміщенням кісткових фрагментів на ширину кістки, із заходженням останніх одне за одне, набряку м`яких тканин в області правого стегна, що у сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я більше, ніж 21 день.

З 19.01.2019р. по 15.02.2019р. він перебував на стаціонарному лікуванні, з 16.02.2019р. по 15.05.2019р. на амбулаторному лікуванні.

15.05.2019р. позивачу ОСОБА_1 встановлено 1 групу інвалідності.

Вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.01.2020р. у справі №337/1772/19, ОСОБА_2 була визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та їй призначене покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Цим же вироком суду з ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 212 823 грн., у рахунок відшкодування моральної шкоди 65 000 грн. Вирок набрав законної сили 28.05.2020р.,

25.05.2020р. позивачу ОСОБА_1 встановлено 3 групу інвалідності. 15.06.2021р. йому було підтверджено 3 групу інвалідності на строк до 01.06.2022 року.

Оскільки на момент ДТП у ОСОБА_2 був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, то заподіяна пішоходам шкода підлягає відшкодуванню МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

У зв`язку з цим, 26.08.2021р. він звернувся до МТСБУ із заявою про здійснення регламентних виплат, передбачених ст. 25, 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності потерпілим та шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок ДТП.

Листом від 31.08.2021р. МТСБУ відмовлено йому у здійснення виплат на тій підставі, що, вироком суду встановлено особу, яка зобов`язана відшкодувати йому матеріальну та моральну шкоду.

Вважає, що така відмова відповідача є неправомірною, у зв`язку з чим він звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 14.01.2022р. у справі за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 12.05.2022р. підготовче провадження у справі було закрито, справа призначена до судового розгляду.

Представник позивача адвокат Ярошенко О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача - МТСБУ в судове засідання не прибув по невідомим суду причинам, про час та місце проведення судового розгляду був повідомлений належним чином. Відзив на позов або зустрічний позов від відповідача до суду не надходили.

Третя особа ОСОБА_2 , яка 22.06.2022р. була звільнення з ДУ «Покровський виправний центр (№79)», в судове засідання не прибула, причини не повідомила, про час та місце проведення судового розгляду була повідомлена належним чином. Заперечення на позов від третьої особи до суду не надходили.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вказаних осіб, зокрема, у відсутність представника відповідача відповідно до ст.280 ЦПК України в заочному порядку.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 19.01.2019р., приблизно о 18.30 годин, водій ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 2102» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїзній частині вул. Воронезькій з боку будинку №26 в напрямку будинку АДРЕСА_1 скоїла наїзд на пішоходів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Внаслідок зазначеного ДТП пішохід ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритих уламкових переломів обох кісток лівої гомілки в середній її третині зі значним зміщенням кісткових фрагментів та заходженням їх на ширину кістки, рани в проекції переломів, набряку м`яких тканин в області лівої гомілки, що в сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки в момент їх спричинення; закритого уламкового перелому правої великогомілкової кістки в середній її третині зі зміщенням кісткових фрагментів, закритого перелому правої малогомілкової кістки в верхній її третині зі зміщенням кісткових фрагментів на ширину кістки, набряку м`яких тканин в області правої гомілки, закритого уламкового перелому правого стегна на межі середній та верхній його третині зі значним зміщенням кісткових фрагментів на ширину кістки, із заходженням останніх одне за одне, набряку м`яких тканин в області правого стегна, що у сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я більше, ніж 21 день.

Вказані обставини встановлені вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.01.2020р. у справі №337/1772/19, яким ОСОБА_2 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та їй призначене покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Цим же вироком суду з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто у рахунок відшкодування матеріальної шкоди втрачений заробіток за період з 15.05.2019р. по 15.05.2020р. в розмірі 212 823 грн., у рахунок відшкодування моральної шкоди - 65 000 грн. (арк.12-16).

Вказаний вирок суду набрав законної сили 28.05.2020р.

Згідно з випискою із медичної карти хворого №243, виданою КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня №9» та довідки про тимчасову втрату непрацездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді від 17.06.2021р., ОСОБА_1 з 19.01.2019р. по 15.02.2019р. перебував на стаціонарному, з 16.02.2019р. по 15.05.2019р. на амбулаторному лікуванні (арк.23, 26).

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 15.05.2019р., позивачу ОСОБА_1 первинно встановлено 1 групу інвалідності до 01.06.2020р.(арк.21).

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 25.05.2020р. позивачу ОСОБА_1 встановлено 3 групу інвалідності до 01.06.2021р.(арк.27).

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК від 15.06.2021р. позивачу ОСОБА_1 підтверджено 3 групу інвалідності на строк до 01.06.2022р.(арк.28).

Відповідно до інформації, яка міститься у відповіді КУ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» ЗОР №183 від 09.08.2021р., ОСОБА_1 15.05.2019р. був визнаний особою з інвалідністю першої групи від загального захворювання, по наслідкам ДТП 19.01.2019р. Повторний переогляд ОСОБА_1 проходив 25.05.2020р. і був частково реабілітований та визнаний інвалідом третьої групи від загального захворювання. Черговий переогляд був 15.06.2021р., де статус особи з інвалідністю третьої групи ОСОБА_1 був підтверджений на один рік. Враховуючи першопричину травм отриманих постраждалим 19.01.2019р. і в результаті яких ОСОБА_1 отримав обмеження життєдіяльності, то всі подальші статуси вважаються, як наслідки ДТП (арк.22).

Також судом встановлено та не спростовано відповідачем та третьою особою, що на момент ДТП у ОСОБА_2 був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Крім того встановлено, що 20.08.2021р. позивач ОСОБА_1 направив до МТСБУ заяву про виплату страхового відшкодування, в якій просив, зокрема, виплатити передбачену ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, а також передбачену ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкоду, пов`язану зі стійкою втратою працездатності потерпілим (арк18-19).

До вказаної заяви позивачем додано копію паспорта та РНОКПП, копію довідки до акту огляду МСЕК (1 гр. інвалідності), оригінал довідки про тимчасову втрату працездатності, копію довідки про реквізити рахунку заявника, виписку з медичної карти хворого №243, копію вироку Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.01.2020р., оригінал довідки про доходи за 6 місяців, що передували ДТП.

Листом МТСБУ за №3-01-а/31232 від 31.08.2021р. ОСОБА_1 у здійснення виплат було відмовлено на тій підставі, що, вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.01.2020р. визначено особу ОСОБА_2 , яка зобов`язана відшкодувати йому матеріальну та моральну шкоду в результаті ДТП (арк.25).

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 на момент ДТП працював у ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» слюсарем з ремонту електричних машин ТЕЦ, був звільнений 15.06.2019р. у зв`язку з невідповідністю стану здоров`я виконуваній роботі, на підставі п.2 ст.40 КЗпП України (арк.24,30,31).

Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

В той же час статтею 999 ЦК України передбачено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У п.22.1 ст.22 Закону зазначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.23.1 ст.23 вказаного Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є , зокрема, шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим (ст.25 Закону); шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим (ст.26 Закону).

Відповідно до ст.25 зазначеного Закону, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та доход протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі.

Згідно з п.26.1 ст.26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.

Пункт 26.2 ст.26 зазначеного Закону передбачає, що мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку; у разі визнання неповнолітньої (малолітньої) особи дитиною з інвалідністю - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Відповідно до п.26.3 ст. 26 Закону, якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим, або цей розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 26.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування в розмірі, визначеному у пункті 26.2 цієї статті.

Пунктом 35.1 ст.35 Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності) (п.35.2 ст.35 Закону).

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (п. 36.1 ст. 36 Закону).

Відповідно до пп.37.1.4 п.37.1 ст.37 Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

У пп. 38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Статтею 39 Закону передбачено, що МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до підпункту «а» п. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, сукупність наданих сторонами доказів у їх взаємозв`язку, достатності, належності та допустимості, суд вважає встановленим та доведеним, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 19.01.2019р. з вини ОСОБА_2 , пішоходу позивачу ОСОБА_1 була спричинена шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності, оскільки він у період з 19.01.2019р. по 15.05.2019р. перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні.

Також суд вважає встановленим та доведеним спричинення ОСОБА_1 шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності, оскільки внаслідок вказаної ДТП йому 15.05.2019р. було встановлено 1 групу інвалідності.

Водночас, як встановлено судом та не спростовано відповідачем та третьою особою, ОСОБА_2 під час вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди не мала полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, відповідно до пп. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», внаслідок заподіяння позивачу під час ДТП шкоди, яка пов`язана з тимчасовою втратою працездатності та із стійкою втратою працездатності, вона підлягає відшкодуванню МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

З метою отримання такого відшкодування, 20.08.2021р. позивач ОСОБА_1 направив до МТСБУ відповідну заяву з необхідними додатками. Однак, відповідач МТСБУ листом від 31.08.2021р. відмовив позивачу у виплаті такого відшкодування, посилаючись на те, що вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.01.2020р. визначена особа ОСОБА_2 , яка зобов`язана відшкодувавати заподіяну потерпілій особі шкоду в результаті ДТП.

Суд вважає таку відмову МТСБУ необґрунтованою та такою, що порушує право потерпілого на отримання страхового відшкодування.

Встановивши, що ДТП сталося з вини ОСОБА_2 , яка на момент вчинення пригоди не застрахувала свою цивільну відповідальність, суд прийшов до висновку, що позивач правомірно звернувся до МТСБУ з вимогою про виплату страхового відшкодування (регресної виплати) і таке відшкодування має бути стягнуто саме з МТСБУ, за рахунок коштів з фонду захисту потерпілих, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Також суд вважає необхідним зауважити, що у випадку задоволення вимоги потерпілого, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до винуватої у ДТП особи, яка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Визначаючи розмір шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, суд виходить з того, що на момент ДТП позивач ОСОБА_1 працював у ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь». У період з 19.01.2019 по 15.05.2019 року, що становить 78 робочих днів, перебував на лікуванні, зокрема з 19.01.2019р. по 15.02.2019р. на стаціонарному лікуванні, з 16.02.2019р. по 15.05.2019р. на амбулаторному лікуванні.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» та за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до абз.3 п.2 Розділу ІІ Порядку №100, в редакції, чинній на момент перебування позивача на лікарняному, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто дню вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку № 100 основною для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на час відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку № 100).

Відповідно до довідки ПАТ «ЗМК «Запоріжсталь» про доходи № 16/1202 від 05.06.2019р., що долучена позивачем до позову, заробітна плата ОСОБА_1 за листопад 2018 року становить 16313,38 грн., а за грудень 2018 року 16087,80 грн.

Таким чином середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 771,46 грн., виходячи з розрахунку: (16313,38 грн. + 16087,80 грн.) : 42 робочих дня (з яких: 22 дні у листопаді, 20 днів у грудні).

Отже, розмір середнього заробітку за період тимчасової непрацездатності становить: 60173,88 грн. з розрахунку: 771,46 грн. х 78 робочих днів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 60173,88 грн.

Визначаючи розмір шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності, суд виходить з того, що по наслідкам ДТП, яке сталося 19.01.2019р. позивачу ОСОБА_1 15.05.2019р. встановлено 1 групу інвалідності. Ступінь втрати працездатності у відсотках не визначався, у зв`язку з тим, що не мало місце трудове каліцтво.

Суд погоджується з доводами позивача, що здійснити розрахунок регламентної виплати у відсотках неможливо, внаслідок чого в даному випадку розмір шкоди повинен бути визначений у мінімальному розмірі тобто 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» на 2019 рік було встановлено мінімальну заробітну плату в розмірі 4173 грн.

Таким чином розмір регламентної виплати становить 150 228 грн. (4173,00 грн. х 36), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Крім того, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 2104,01 грн.

Керуючись ст. 15, 16, 999, 1166, 1187,ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.2,4,5,12,13,76-82,89,137,141,258,259,263-265,280,282 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (код , місце знаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, буд.8) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) страхове відшкодування (регламентну виплату) в сумі 210401,88 грн. (двісті десять тисяч чотириста одну гривню 88 коп.).

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (, місце знаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, буд.8) в дохід держави судовий збір 2104,01 грн. (дві тисячі сто чотири гривні 01 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 26 серпня 2022 року.

Суддя М.В.Сидорова