Справа № 686/8400/22
Провадження № 6/686/225/22
УХВАЛА

01 липня 2022 року

Хмельницький міськрайонний суд

в складі головуючого: судді Салоїд Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Лоб І.А.,

та заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницький заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заяви зазначив, що 17 травня 2022 року Хмельницьким міськрайонним судом було видано судовий наказ, яким стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.05.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Посилався на те, що дитина фактично проживає разом з ним, що за змістом ст. 160 ЦПК України і ст. 181 СК України саме йому належить право вимагати сплати аліментів та відповідно відсутній обов`язок сплачувати аліменти. В зв`язку з чим, просить суд задовольнити вищевказану заяву та визнати судовий наказ таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні заяву підтримав, посилається на те, що дитина проживає разом із ним, і він несе витрати по її утриманню. Матір дитини покинула її та виїхала за межі України 14.03.2022 року і дитина проживає разом з ним. Крім того, звертає увагу суду, що існування спору між батьками щодо місця проживання дитини унеможливлює вирішення питання про стягнення аліментів у наказному провадженні, яке відповідно до ст. 19 ЦПК України є безспірним.

В судове засідання представник ОСОБА_5 не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи без їх участі, свої вимоги підтримують.

Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступних висновків.

Статтею 173 ЦПК України визначено, що суд може внески виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, в порядку визначеному ст. 432 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Судом достовірно установлено, що 17 травня 2022 року Хмельницьким міськрайонним судом було видано судовий наказ, яким стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.05.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

До заяви ОСОБА_5 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини не додано довідки

Згідно довідки № К-03.13818 від 23.05.2022 року видану управлінням реєстрації місця проживання, згідно з якою заявник ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та їх малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно зареєстровані за адресою: по АДРЕСА_1 . Матір дитини з 14 березня 2022 року постійно перебуває за межами України, що підтверджується копією закордонного паспорта та з 03.06.2022 року виїхала за межі України, та з того часу в Україну не в`їжджала. Дитина проживає та утримується батьком. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували місце проживання дитини разом із заявником, надано суду не було.

Згідно рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради за № 364 від 03.06.2022 року визначено місце проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 .

За таких обставин суд приходить до висновку про недоведеність факту постійного проживання дитини разом з ОСОБА_3 . Вбачається, що дитина проживає разом з батьком ОСОБА_1 , та між сторонами мав місце спір щодо місця проживання та утримання дитини.

При цьому, судом з`ясовано, що питання про визначення місця проживання дитини сторін уповноваженим органом опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради станом на дату подачі заяви про видачу судового наказу перебувало на стадії вирішення, тому, з огляду на встановлені судом обставини, вбачається спір про право.

Відповідно до частини третьої ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною другою ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що заявником в даному випадку обрано вірний спосіб захисту порушеного права, оскільки відсутні будь-які нововиявлені обставини, а наявні свідчать про відсутність боргових зобов`язань ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Суд також бере до увагу, що за змістом ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Однак, за обставинами даної справи між сторонами вбачається наявність спору щодо місця проживання дитини, що є перешкодою для звернення до суду із заявою про видачу судового наказу.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, про відсутність боргових зобов`язань ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 , що в свою чергу при наявності рішення суду про визначення місця проживання дитини, свідчить про відсутність у стягувача суб`єктивного права вимоги до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

А тому, суд вважає за необхідне визнати таким, що не підлягає виконанню повністю судовий наказ від 17.05.2022 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дитини.

Керуючись ст. ст. 259, 160, 173, 432 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати судовий наказ від 17.05.2022 року, виданий Хмельницьким міськрайонним судом у справі N 686/8400/22 за заявою ОСОБА_3 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що не підлягає виконанню.

Повний текст ухвали складено 01.07.2022 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: