Єдиний унікальний номер судової справи: 484/37/20
Провадження № 22-ц/812/316/22
Ухвала

14 лютого 2022 року м. Миколаїв справа №484/37/20

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Калашник А.О.,

за участі:

- представника позивача ОСОБА_1 ,

- представників відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

- представника особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання представника скаржниці ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про призначення судово - психологічної експертизи у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 грудня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Мельничук О.В. в приміщенні того ж суду, за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, про встановлення способу участі відповідача у вихованні дітей та зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способу участі у вихованні дітей,

встановив:

У січні 2020 року ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Первомайської міської ради № 580 від 13 грудня 2019 року «Про встановлення порядку побачення громадянина ОСОБА_7 з малолітніми дітьми».

11 березня 2020 року позивачка подала заяву про зміну предмету позову та просила визначити наступні способи участі ОСОБА_7 у вихованні синів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : перша та третя п`ятниці місяця 10:00 до 18:00 годин; друга та четверта субота місяця з 11:00 до 19:00 годин на території м. Первомайськ Миколаївської області, крім періоду оздоровлення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_6 зазначала, що 13 грудня 2019 року виконавчим комітетом Первомайської міської ради було винесене рішення № 580 «Про встановлення порядку побачення громадянина ОСОБА_7 з малолітніми дітьми», яке вона отримала 17 грудня 2019 року.

Відповідно до вказаного рішення ОСОБА_7 встановлено порядок побачення з малолітніми синами ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щоп`ятниці з 16.00 до 20.00 та щосуботи з 10.00 по 20.00 за місцем проживання батька в АДРЕСА_1 .

З вказаним рішенням позивачка категорично не була згодна оскільки, під час вирішення питання про встановлення порядку побачення батька з дітьми повинні бути належним чином враховані інтереси дітей та встановлені всі обставини справи, чого не було здійснено управлінням у справах дітей Первомайської міської ради Миколаївської області.

Відповідно до абзацу другого пункту 73 Постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, у разі можливості з іншими родичами дитини, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки потреб батьків з метою встановлення здатності матері, батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. До уваги беруться ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Після з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок.

Однак жодного висновку, як того вимагає Постанова КМУ Управлінням у справах дітей Первомайської міської ради зроблено не було. Не направлено відповідних запитів до правоохоронних органів щодо наявності чи відсутності факту насильства щодо неї, оскільки вона часто викликала поліцію у зв`язку з влаштуванням скандалів у її будинку ОСОБА_7 . Під час розгляду заяви ОСОБА_7 комісією з питань захисту прав дитини не звернено уваги на її зауваження щодо малолітнього віку дітей та їхнього стану здоров`я, необхідності спеціального харчування. 06 грудня 2019 року її представником подано заяву до служби у справах дітей щодо перегляду пропозиції порядку зустрічі ОСОБА_7 із дітьми у зв`язку з його аморальною поведінкою, проте вказана заява не була розглянута.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_6 , із урахуванням уточнених вимог, просила задовольнити позов.

31 січня 2010 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобов`язати ОСОБА_6 не чинити перешкоди йому у спілкуванні з синами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити спосіб його участі у спілкуванні з синами, надавши побачення: щоп`ятниці з 10:00 до 20:00 годин з правом ночівлі та щосуботи з 10:00 до 20:00 годин за місцем проживання ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 без присутності матері та сторонніх осіб, а також надати можливість безперешкодно відвідувати дітей в день їх народження та святкові дні.

Позов мотивовано, тим що з листопада 2011 року до 03 серпня 2019 року ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народились сини ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які залишились проживати з матір`ю. З цього періоду ОСОБА_7 не має можливості бачитись з дітьми, приймати участь у їх виховання, турбуватись про них.

Рішенням виконкому Первомайської міської ради від 13 грудня 2019 року за №580 було визначено порядок участі ОСОБА_7 у вихованні синів. Однак, ОСОБА_6 , усупереч цього рішення, чинить перешкоди батькові у спілкуванні з дітьми, що підтверджено актами від 21, 28 грудня 2019 року, 03, 04, 11, 20 січня 2020 року.

Згідно психологічного висновку за результатами консультацій та діагностики практичного психолога ОСОБА_15 діти дуже прив`язані до батька. Останній забезпечений житлом, позитивно характеризується за місцем проживання, а так як між ним і матір`ю дітей склались неприязні стосунки, то щоб позбавити дітей травмуючи факторів, зустрічатись з ними батькові потрібно у відсутність матері.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 грудня 2020 року позови задоволенні частково.

Визначено спосіб участі ОСОБА_7 у спілкуванні з синами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щоп`ятниці з 16 до 20 години та щосуботи з 10 до 20 години за місцем проживання батька по АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_6 не перешкоджати ОСОБА_7 у спілкуванні з дітьми.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 31 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилено, а апеляційну скаргу ОСОБА_16 в інтересах ОСОБА_7 задоволено частково, а саме в частині вимог ОСОБА_7 про визначення способів участі у вихованні дітей змінено та доповнено правом останнього на побачення з дітьми у день їх народження 02 червня, а також у святкові дні: 01 січня, 01 травня, 28 червня, 14 жовтня з 10 до 14 години.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 08 липня 2021 року касаційна скарга ОСОБА_17 була залишена без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 грудня 2020 року та постанова Миколаївського апеляційного суду від 31 березня 2021 року залишені без змін.

Не погоджуючись із рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 грудня 2020 року, ОСОБА_4 , яка не брала участі у розгляді справи, звернулась до Миколаївського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 грудня 2020 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6 та визначити наступні способи участі відповідача у вихованні синів ОСОБА_18 та ОСОБА_19 : перша та третя п`ятниці місяця 10.00 до 18.00 год.; друга та четверта субота місяця з 11.00 до 19.00 год. на території м. Первомайськ, Миколаївської області, крім періоду оздоровлення.

Від відповідача ОСОБА_7 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Крім того, вважає, що ОСОБА_4 взагалі не має права на апеляційне оскарження рішення суду, так як її права даним рішенням не порушені.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року заяву представника ОСОБА_7 ОСОБА_2 про закриття апеляційного провадження у справі задоволено. Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 грудня 2020 року закрито. Поновлено дію рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 грудня 2020 року.

Постановою Верховного Суду від 23 грудня 2021 року ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 17 листопада 2021 року скасовано та передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи ухвалу суду апеляційної інстанції Верховний Суд виходив з того, що ОСОБА_4 не було належним чином повідомлено про розгляд справи судом апеляційної інстанції 17 листопада 2021 року.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 12 січня 2022 року закінчено проведення підготовчих дій та призначено цивільну справу до розгляду на 14 лютого 2022 року на 14 год. 15 хв.

19 січня 2022 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання представника скаржниці про призначення у справі судово-психологічної експертизи, на вирішення якої просив поставити наступні питання:

1) Яке ставлення малолітніх дітей: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 до батьків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , до бабусі ОСОБА_4 , чи є у них прихильність до одного з них?

2) Яким чином сімейна ситуація, індивідуально-психологічні особливості обох батьків малолітніх дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , особливості їх виховної поведінки впливають на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дітей?

3) Яким чином можуть вплинути умови виховання кожного із батьків на психологічний стан та розвиток дітей?

4) Чи має залежність оцінка сімейної ситуації дітьми від впливу з боку батьків та інших дорослих?

5) Як зустрічі батька з дітьми ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності матері ОСОБА_6 , бабусі - ОСОБА_4 можуть вплинути на психологічний стан дітей, і з урахуванням того, що з серпня 2019 року діти не бачились з батьком.

6) Який психологічно доцільний порядок участі кожного з батьків у вихованні дітей?

7) Який проміжок часу найбільш сприятливий для зустрічей батька ОСОБА_7 з малолітніми дітьми: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням їх вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей?

8) Чи є доцільним в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлення такого графіку зустрічей з батьком у відсутності матері: щоп`ятниці з 16 до 20 години та щосуботи з 10 до 20 години за місцем проживання батька?

В судовому засіданні представник скаржниці ОСОБА_5 та представник позивачки ОСОБА_6 - адвокат Попов Р.М. підтримали заявлене клопотання.

В судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заперечували проти призначення у справі судово-психологічної експертизи.

Інші учасники процесу до судового засідання не з`явилися, хоча про час місце розгляду справи повідомлялися належним чином. При цьому колегія суддів враховує також те, що згідно ч.5 ст.130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області надіслав на адресу апеляційного суду лист, в якому просив справу розглядати у відсутність представника органу опіки та піклування та рішення прийняти з урахуванням інтересів малолітніх дітей.

Вислухавши думку осіб, які брали участь у судовому засіданні, розглянувши клопотання про призначення експертизи, колегія суддів вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.

Отже, висновок експерта є доказом у справі.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина п`ята статті 81 ЦПК України).

Згідно статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Сукупний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що висновок експертизи, як доказ у справі, який може мати значення для вирішення спору по суті між сторонами в межах заявлених позовних вимог у справі, може бути надано суду стороною чи іншим учасником справи, або експертиза може бути призначена за їх клопотанням судом.

Частиною першою статті 42 ЦПК України передбачено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Перелік учасників справи позовного провадження є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, з аналізу змісту вказаних норм можна дійти висновку, що клопотання про призначення експертизи з метою надання доказу для вирішення справи по суті на стадії апеляційного провадження може бути подане учасником справи, тобто сторонами та третіми особами, які були залучені до участі у справі в суді першої інстанції до ухвалення рішення, з урахуванням положень частини третьої статті 367 ЦПК України, тобто коли учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до частини третьої статті 352 ЦПК України після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

ОСОБА_4 є особою, яка не брала участі у справі і яка внаслідок відкриття за її апеляційною скаргою апеляційного провадження користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи, однак у розумінні статті 42 ЦПК України не є учасником справи, оскільки не є стороною чи третьою особою у цій справі.

Тлумачення положення частини третьої статті 352 ЦПК України дає можливість дійти висновку про те, що особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи, але закон не наділяє таку особу правовим статусом учасника справи, порядок залучення якого до участі у справі визначається положеннями статей 42, 48, 50, 51, 175, пункту 4 частини другої статті 197 ЦПК України.

Гарантії дотримання доступу до правосуддя особи, яка не брала участь у справі, але яка вважає, що судовим рішенням вирішено питання про її права та обов`язки, забезпечені статтею 352 ЦПК України, а саме правом такої особи оскаржувати у апеляційному і касаційному порядку судові рішення, у яких така особа не брала участі і у разі доведення цих обставин визначені правові наслідки для апеляційного чи касаційного перегляду - це скасування судового рішення.

Саме про таке застосування зазначених норм права йде мова в постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 2018/2-3638/11.

Спір між учасниками справи був розглянутий судом першої інстанції з ухваленням рішення у справі, яке було переглянуте в апеляційному та касаційному порядку.

Перегляд рішення апеляційним судом за апеляційною скаргою особою, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, має на меті не повторний апеляційний перегляд рішення між сторонами у даній справі з метою вирішення спору між ними, тобто не вирішення спору між сторонами по суті заявлених вимог, який уже був вирішений судами, а визначення того, чи вирішено цим судовим актом питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків цієї особи та чи порушує дане рішення її права, свободи та інтереси і у разі доведення цих обставин правовим наслідком апеляційного перегляду буде скасування судового рішення.

Враховуючи межі перегляду рішення суду першої інстанції, ОСОБА_4 , користуючись своїми процесуальними правами, має право надавати докази тільки на підтвердження того, чи порушуються ухваленим судом рішення її права та інтереси, а не докази, які мають значення для вирішення спору між іншими учасниками справи в межах заявлених позовних вимог у даній справі, які дані учасники справи могли надати суду, але не скористалися своїм правом.

Натомість аналіз питань, зазначених в клопотанні про призначення судово-психологічної експертизи, свідчить про те, що фактично вони направлені на встановлення ставлення та прихильності дітей до кожного з батьків, а також того, як особливості виховної поведінки батьків впливають на психічний та емоційний розвиток дітей, чи доцільні зустрічі батька без присутності матері та бабусі та того який проміжок часу найбільш сприятливий для зустрічей батька з дітьми, тощо, а не скаржниці.

За такого, клопотання представника ОСОБА_4 , яка не є у розумінні статті 42 ЦПК України учасником справи, враховуючи межі перегляду рішення суду першої інстанції, про призначення у справі судово-психологічної експертизи задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 42, 76, 81, 103, 368, 381 ЦПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника скаржниці ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про призначення у справі судово - психологічної експертизи відмовити.

Головуючий Н. В. Самчишина

Судді П. П. Лисенко

Т. В. Серебрякова

Повний текст ухвали складено 15 лютого 2022 року