_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/160/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2022 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Салтан Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Месропянцевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), третя особа Уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» І.В. Біла (м. Київ, бул. Тараса Шевченка/вул. Пушкінська, 8/26), ТОВ «Консалт Солюшенс» (м. Одеса, вул. Пушкінська, 36, оф. 308) про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В :

17.12.2021 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» І.В. Біла про зняття арешту з майна.

В обгрунтування позовної заяви посилається на те, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 , є власником житлового будинку та земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Однак вказане майно знаходиться під забороною на відчуження на підставі іпотечного договору ВЕТ090973, 090974, 090975, 163201 від 06.07.2007 року, які були укладенні з попереднім власником - ОСОБА_3 .

Дійсно між ВАТ «Ерсте Банк» (правоприемник якого є ПАТ «Фідобанк») та ОСОБА_3 05 липня 2007 року було укладено кредитний договір № 014/1581/74/03221.

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним договором про надання споживчого кредиту, іпотекодавець ОСОБА_3 передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , земельну ділянку площею 0,1 га № НОМЕР_1 та розташований на ній житловий будинок загальною площею 81 кв.м. з господарчими будівлями і спорудами за тим же номером, які знаходяться по АДРЕСА_1 .

Згодом, зазначений житловий будинок був знесений, а на його місці було побудовано 5 житлових будинків.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30.08.2010 року право власності на цих 5 житлових будинків визнано за ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ).

Заочним рішенням Суворовського районного суду від 30.03.2011 року по справі №2- 2326/11 позовні вимоги АТ «Ерсте Банк» були задоволенні, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором № 014/1581/74/03221 від 05.07.2007 у розмірі 3 786 893 84 гривень та судові витрати було зобов`язано ОСОБА_3 .

Зазначенні вище обставини були дослідженні під час розгляду Київським районним судом м.Одеси справи № 1512/9048/2012 за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та відображено в мотивувальній частині рішення від 30 листопада 2012р..

Дворічні переговори між ОСОБА_3 та банком закінчились на початку 2014 року підтвердженням чого є протокол кредитного комітету ПАТ «Фідобанк» від 24.07.2014 № 1022.

В протоколі № 1022 від 24.07.2014 року Засідання кредитного комітету банку, яким було затверджено рішення, відповідно до п. 1 якого вирішено підписати з ОСОБА_3 додатковий договір до іпотечного договору щодо передачі в іпотеку Банку 5-ти земельних ділянок з поштовими адресами : АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 2, після виконання п. 1 та добровільного погашення позичальником заборгованості по кредитному договору № 014/1581/74/03221 від 05.07.2007 року в сумі не менше ніж 157 000 дол. США, вирішено вивести з-під забезпечення по кредитному договору іпотечне майно в повному обсязі, доручено проконтролювати ОСОБА_8 укладення між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в день виконання умов п. 2.1., договору купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , прийняти в забезпечення по Кредитному договору майно ОСОБА_9 : житловий будинок та земельну ділянку АДРЕСА_1 .

За п. 3 Протоколу після виконання пунктів 1-2 та добровільного погашення заборгованості позичальником ОСОБА_3 в сумі не менше 215000 дол. США зобов`язання ОСОБА_3 перед банком стосовно сплати грошових коштів по кредитному договору припинити прощенням боргу відповідно до ст. 605 ЦК України. Строк дії протоколу 4 місяці. Протокол підписали ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та завірив в.о. секретаря комітету Харченко А.А.

Зі свого боку ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виконанні перші пункту кредитного протоколу, а саме сплачена сума в розмірі 157 000,00 доларів США, переданий в іпотеку житловий будинок та земельну ділянку АДРЕСА_1 .

Листом від 30.07.2014 року ПАТ «Фідобанк» помилково надав згоду на припинення іпотеки лише на квартиру АДРЕСА_2 , не зважаючи на те, що існувала домовленість вивести з-під забезпечення по кредитному договору іпотечне майно в повному обсязі.

В подальшому свої борги перед банком в розмірі 215 000 дол. США ОСОБА_3 не погасив і житловий будинок ОСОБА_2 разом з земельною ділянкою, на підставі іпотечного договору від 13.07.2014 року перейшли у власність банку.

Таким чином новим кредитором став ОСОБА_2 , що було досліджено та визнано під час розгляду у Біляївському районному суді Одеської області справи №496/2310/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення на його користь, в межах права зворотної вимоги, як нового кредитора за зобов`язаннями, що витікають з кредитного договору № 014/1581/74/0322 від 05.07.2007 року, грошові кошти у розмірі 391128,67 доларів США, що відповідає вартості нерухомого майна предмета іпотеки, на яке ПАТ «Фідобанк» набуло право власності.

Оскільки відповідач всупереч приписам ч. 3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не бажає надати заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру, на підставі якого нотаріус матиме підставу для виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек запис про обтяження нерухомого майна (земельної ділянки, що перебуває в іпотеці), позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 24.12.2021 року відкрито провадження у справі.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 07.06.2022 року було призначено повторний авторозподіл справи.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 09.06.2022 року справу прийнято до провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 15.06.2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явилась, її представник надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовну заяву підтримала в повному обсязі, просила суд її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, відзив на позов не надав.

Представники третіх осіб Уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» І.В. Біла та ТОВ «Консалт Солюшенс» в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 , є власником житлового будинку та земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Однак вказане майно знаходиться під забороною на відчуження на підставі іпотечного договору ВЕТ090973, 090974, 090975, 163201 від 06.07.2007 року, які були укладенні з попереднім власником - ОСОБА_3 .

Дійсно між ВАТ «Ерсте Банк» (правоприемник якого є ПАТ «Фідобанк») та ОСОБА_3 05 липня 2007 року було укладено кредитний договір № 014/1581/74/03221.

З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за вказаним договором про надання споживчого кредиту, іпотекодавець ОСОБА_3 передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , земельну ділянку площею 0,1 га № НОМЕР_1 та розташований на ній житловий будинок загальною площею 81 кв.м. з господарчими будівлями і спорудами за тим же номером, які знаходяться по АДРЕСА_1 .

Згодом, зазначений житловий будинок був знесений, а на його місці було побудовано 5 житлових будинків.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30.08.2010 року право власності на цих 5 житлових будинків визнано за ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 ).

Заочним рішенням Суворовського районного суду від 30.03.2011 року по справі №2- 2326/11 позовні вимоги АТ «Ерсте Банк» були задоволенні, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором № 014/1581/74/03221 від 05.07.2007 у розмірі 3 786 893 84 гривень та судові витрати було зобов`язано ОСОБА_3 .

Зазначенні вище обставини були дослідженні під час розгляду Київським районним судом м.Одеси справи № 1512/9048/2012 за позовом ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та відображено в мотивувальній частині рішення від 30 листопада 2012р..

Дворічні переговори між ОСОБА_3 та банком закінчились на початку 2014 року підтвердженням чого є протокол кредитного комітету ПАТ «Фідобанк» від 24.07.2014 № 1022.

В протоколі № 1022 від 24.07.2014 року Засідання кредитного комітету банку, яким було затверджено рішення, відповідно до п. 1 якого вирішено підписати з ОСОБА_3 додатковий договір до іпотечного договору щодо передачі в іпотеку Банку 5-ти земельних ділянок з поштовими адресами : АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 2, після виконання п. 1 та добровільного погашення позичальником заборгованості по кредитному договору № 014/1581/74/03221 від 05.07.2007 року в сумі не менше ніж 157 000 дол. США, вирішено вивести з-під забезпечення по кредитному договору іпотечне майно в повному обсязі, доручено проконтролювати ОСОБА_8 укладення між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в день виконання умов п. 2.1., договору купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , прийняти в забезпечення по Кредитному договору майно ОСОБА_9 : житловий будинок та земельну ділянку АДРЕСА_1 .

За п. 3 Протоколу після виконання пунктів 1-2 та добровільного погашення заборгованості позичальником ОСОБА_3 в сумі не менше 215000 дол. США зобов`язання ОСОБА_3 перед банком стосовно сплати грошових коштів по кредитному договору припинити прощенням боргу відповідно до ст. 605 ЦК України. Строк дії протоколу 4 місяці. Протокол підписали ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та завірив в.о. секретаря комітету Харченко А.А.

Зі свого боку ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виконанні перші пункту кредитного протоколу, а саме сплачена сума в розмірі 157 000,00 доларів США, переданий в іпотеку житловий будинок та земельну ділянку АДРЕСА_1 .

Листом від 30.07.2014 року ПАТ «Фідобанк» помилково надав згоду на припинення іпотеки лише на квартиру АДРЕСА_2 , не зважаючи на те, що існувала домовленість вивести з-під забезпечення по кредитному договору іпотечне майно в повному обсязі.

В подальшому свої борги перед банком в розмірі 215 000 дол. США ОСОБА_3 не погасив і житловий будинок ОСОБА_2 разом з земельною ділянкою, на підставі іпотечного договору від 13.07.2014 року перейшли у власність банку.

Таким чином новим кредитором став ОСОБА_2 , що було досліджено та визнано під час розгляду у Біляївському районному суді Одеської області справи №496/2310/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення на його користь, в межах права зворотної вимоги, як нового кредитора за зобов`язаннями, що витікають з кредитного договору № 014/1581/74/0322 від 05.07.2007 року, грошові кошти у розмірі 391128,67 доларів США, що відповідає вартості нерухомого майна предмета іпотеки, на яке ПАТ «Фідобанк» набуло право власності.

Оскільки відповідач всупереч приписам ч. 3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не бажає надати заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру, на підставі якого нотаріус матиме підставу для виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек запис про обтяження нерухомого майна (земельної ділянки, що перебуває в іпотеці), позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як визначено в ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Договір діє до виконання іпотекодавцем основного зобов`язання чи настання одного з випадків передбачених ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту ст.ст. 526, 599 ЦК України, зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

За приписами статей 3, 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

За системним аналізом зазначених норм права іпотека припиняється, зокрема, в разі припинення основного зобов`язання на підставі виконанням. При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання

За положеннями ч. 1 ст. 593 ЦК України, припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується.

Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням, є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки.

Як вбачається зі змісту Постанови Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 500/4127/16-ц (провадження №61-22142св18), правильним є висновок про те, що основне зобов`язання за кредитним договором виконано у зв`язку з повним виконанням судового рішення про дострокове стягнення з боржників всієї суми заборгованості за цим договором, отже, таке зобов`язання припинилось на підставі ст. 559 ЦК України, внаслідок чого припинилось право застави (іпотеки).

Кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання за договором таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом його визнання на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 та ст. 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Як визначено ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Запис про заборону на відчуження об`єктів нерухомого майна, що є власністю ОСОБА_1 , у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та запис у Державному реєстрі іпотек, порушує право позивача на розпорядження своїм майном, а саме земельною ділянкою № НОМЕР_1 та розташованому на ній житловому будинку з господарчими будівлями і спорудами за тим же номером, які знаходяться по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до ст. 73 Закону України "Про нотаріат", нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона; при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Згідно з п. 5 гл. 15 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 6.1 глави 15 розділу II Порядку передбачено, що про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна.

Отже, законодавством передбачено підстави та порядок зняття заборони відчуження нерухомого майна.

Враховуючи необхідність документального закріплення підстав зняття нотаріусом заборони відчуження нерухомого майна (нотаріус не може зняти заборону без офіційного звернення), у разі особистого звернення до нотаріуса осіб, які є ініціаторами зняття заборони, та мають на це необхідні права та повноваження, нотаріусу слід відбирати від таких осіб відповідну заяву, в якій міститиметься прохання про зняття заборони відчуження нерухомого майна та до якої додаються необхідні підтверджуючі документи.

. З моменту прийняття кредитним комітетом протоколу №1022 від 24.07.2014 та укладання між ОСОБА_2 та ПАТ «Фідобанк» договору іпотеки житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 право вимоги на земельну ділянку разом з розташованим на ній житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 припинились.

Як встановлено судом обтяження на майно порушує право позивача на розпорядження своєю власністю.

Враховуючи викладене, вказані обтяження порушують законні права та інтереси позивача щодо розпорядження своєю власністю, матеріали справи вказують на наявність та достатність підстав для зняття обтяжень з цього майна за рішенням суду, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.15, 16, 316, 317, 391 ЦК України, ст.ст.141, 263, 264, 265,273 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), третя особа Уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУАТ «Фідобанк» І.В. Біла (м. Київ, бул. Тараса Шевченка/вул. Пушкінська, 8/26), ТОВ «Консалт Солюшенс» (м. Одеса, вул. Пушкінська, 36, оф. 308) про зняття арешту з майна - задовольнити повністю.

Зняти заборону відчуження нерухомого майна земельної ділянки кадастровий номер :19:001:0050, загальною площею 0,0234 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зняти заборону відчуження нерухомого майна житлового будинку з господарчими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання Одеському апеляційному суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 04.07.2022 року.

Суддя Салтан Л. В.