Справа № 467/140/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2022 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Кірімової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Сіваченко Ю.І.,

Шарати Н.І.,

представника позивачів ОСОБА_1

представника відповідача Шевченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Арбузинка в режимі відеоконференції між Арбузинським районним судом Миколаївської області та з використанням власних технічних засобів Шевченко А.О. цивільну справу за позовною заявою приватного підприємства "Приватне сільськогосподарське орендне підприємство "Агросвіт", ОСОБА_2 до акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про визнання іпотеки такою, що припинена,

ВСТАНОВИВ:

Представник приватного підприємства "Приватне сільськогосподарське орендне підприємство "Агросвіт" та ОСОБА_2 , адвокат Рубан С.Ю. звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", в якому просить: визнати такою, що припинена іпотека за іпотечним договором ВКЕ № 268078 від 18.02.2008 року, укладений між приватним підприємством "Приватне сільськогосподарське орендне підприємство "Агросвіт" та ЗАТ КБ «Приватбанк», який був посвідчений приватним нотаріусом Арбузинського районного нотаріального округу Грицаєнко Л.М. і зареєстрований в реєстрі за № 266, зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме: житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , що належить приватному підприємству "Приватне сільськогосподарське орендне підприємство "Агросвіт", виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек запис про обтяження нерухомого майна, зареєстрований в реєстрі № 267 та стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову посилається на те, що 18 лютого 2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № NKUCGA, відповідно до умов якого банк надав кредитні кошти в розмірі 25000,00 доларів США з розрахунку 12% річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 02 лютого2018 року. В порядку забезпечення виконання основного зобов`язання за вказаним кредитним договором, в особі власника ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «Приватбанк» 18 лютого 2008 року було укладено іпотечний договір ВКЕ № 268078, відповідно до умов якого передано в іпотеку житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , що належить приватному підприємству "Приватне сільськогосподарське орендне підприємство "Агросвіт".

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13.07.2020 року у справі № 486/1206/15-ц стягнуто з позивача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі 276 456 грн.84 коп. Постановою Южноукраїнського міського відділу ДВС від 03.02.2021 року відкрито виконавче провадження № 64674748. 30.08.2021 року позивач повністю виконав рішення суду, у зв`язку із чим винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, припинено чинність арешту майна боржника, зокрема, звільнено з-під арешту житловий будинок. Таким чином, кредитний договір є припиненим у зв`язку із повним його виконанням.

Позивач двічі звертався до відповідача з проханням зняття обтяження з належного йому житлового будинку у зв`язку із фактичним та повним виконанням кредитного договору, однак його звернення відповідач ігнорує, і на сьогодні належний йому будинок продовжує перебувати в іпотеці та знаходитись під забороною, незважаючи на фактичне виконання ним основного зобов`язання у повному обсязі.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 23.02.2022 року вказану позовну заяву в порушення вимог ст.ст. 175,177 ЦПК України, було залишено без руху.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 18.05.2022 року відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

13 червня 2022 року представником відповідача на адресу суду подано письмове пояснення, в якому він просить відмовити в задоволенні позовуз тих підстав, що рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13.07.2020 року у справі № 486/1206/15-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № NKUCGA від 18 лютого 2008 року в сумі 276 456 грн. 84 коп. станом на 09 червня 2015 року. Вважає, що ОСОБА_2 зобов`язання за кредитним договором не виконав в повному обсязі, оскільки сума за кредитним договором передбачалась в іноземній валюті (доларах США), а розрахунок відбувся у національній валюті - гривні. У зв`язку із коливанням курсу валют, утворилася заборгованість, яка склала 13102,22 доларів США, тому основне зобов`язання на даний час продовжує діяти. Крім того, банком було нараховано відсотки з 09.06.2015 року по 18.02.2018 року в розмірі 2555,64 доларів США, нараховано три відсотки за ч. 2 ст. 625 ЦК України за період часу з 18.02.2018 року по 19.03.2021 року, що становить 1447, 82 доларів США. У зв`язку з цим відповідач вказує, що позивач має сплатити кошти вказані кошти, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання, оскільки припинення іпотечного договору можливо лише після виконання зобов`язань, що випливають із кредитного договору.

У судовому засіданні представник позивачів підтримав позовну заяву, з підстав, викладених у її змісті та просив про задоволення позову в повному обсязі. Крім того, просив вважати вірним номер договору іпотеки від 18.02.2008 року саме № 266 замість ВКЕ № 268078.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у письмових поясненнях.

Суд, вислухавши представника позивачів, представника відповідача, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись принципом верховенства права, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що 18 лютого 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (ПАТ КБ "ПриватБанк") та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № NKUCGA, за умовами якого банк зобов`язався надати відповідачу ОСОБА_2 кредит у розмірі 25 000,00 доларів США на строк до 02 лютого 2018 року, а відповідач, у свою чергу, зобов`язався повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за користування ними у строки та у порядку, що обумовлені договором.

18 лютого 2008 року в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № NKUCGA від 18 лютого 2008 року між приватним підприємством "Приватне сільськогосподарське орендне підприємство "Агросвіт" в особі власника ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки дому, який посвідчений приватним нотаріусом Арбузинського районного нотаріального округу Грицаєнко Л.М. і зареєстрований в реєстрі за № 266, предметом якого був житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 (а.с. 56-59), що належить приватному підприємству "Приватне сільськогосподарське орендне підприємство "Агросвіт" на праві приватної власності (а.с. 60-61).

Відповідно до п.30 Договору іпотеки, термін дії договору до повного виконання Іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього.

Пунктом 35.2 Договору іпотеки передбачено зобов`язання, які забезпечуються іпотекою, зокрема повернення кредиту, сплата відсотків за користування кредитом, сплата пені.

У зв`язку з посвідченням цього договору, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, внесено відомості 18.02.2008 року про заборону на нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 (а.с. 60-61)

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13.07.2020 року у справі № 486/1206/15-ц задоволено частково позов ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № NKUCGA від 18 лютого 2008 року, у розмірі 13102,22 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 09.06.2015 року становить 276456, 84 грн. В задоволенні решти вимог, відмовлено. (а.с.62-68).

Даним рішенням суду встановлено факт неналежного виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору № NKUCGA від 18 лютого 2008 року з терміном повернення кредиту 02.02.2018 року, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаним кредитом.

Постановою заступника начальника Южноукраїнського міського відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Южноукраїнського міського відділу ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02.03.2021 року відкрито виконавче провадження з виконання рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13.07.2020 року у справі № 486/1206/15-ц про стягнення заборгованості в розмірі 276456, 84 грн. (а.с. 69).

Постановою в.о. начальника Южноукраїнського відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 30.08.2021 року закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 486/1206/15-ц у зв`язку із фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 276456, 84 грн. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення суду (а.с. 70).

Відповідно до листів від 22.12.2021 року та 21.01.2022 року ОСОБА_2 звертався до АТ КБ "Приватбанк" з проханням зняття обтяження з житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 у зв`язку з погашенням заборгованості за кредитним договором, однак його звернення відповідач залишав без задоволення (а.с. 71-74).

Представник АТ КБ «Приватбанк» в поясненнях посилається на розрахунок заборгованості за договором кредиту № NKUCGA від 18 лютого 2008 року за яким ОСОБА_2 має заборгованість за рішенням суду у зв`язку із коливанням курсу валют, несплачених відсотків за період з 09.06.2015 року по 18.02.2018 року, проценти та неустойка за такий же період з 09.06.2015 року по 18.02.2018 року, нараховано три відсотки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 18.02.2018 року по 19.03.2021 року.

Зустрічний позов про стягнення заборгованості банком до позивачів не заявлявся.

Суд зазначає, що питання щодо необхідності сплати позивачем заборгованості, на яку посилається відповідач, за кредитним договором№ NKUCGA від 18 лютого 2008 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (ПАТ КБ "ПриватБанк") та ОСОБА_2 , під час розгляду справи судом не вирішувалося, оскільки це питання не є предметом спору у цій справі.

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст.77 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (Позика) цієї глави (Позика. Кредит. Банківський вклад), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Як вбачається з рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 13.07.2020 року у справі № 486/1206/15-ц кінцевий термін погашення кредиту за Кредитним договором № NKUCGA від 18 лютого 2008 року станом на момент звернення Банку до суду з позовом про стягнення заборгованості ще не настав, оскільки такий визначений договором до 02.02.2018 року.

При цьому, відповідач, враховуючи порушення позичальником умов Кредитного договору, скористався своїм правом щодо дострокового стягнення заборгованості (повернення кредиту).

Таким чином, кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії Кредитного договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за кредитом, а також неустойки, з чим погодився й суд, частково задовольнивши позовні вимоги Банка у справі №486/1206/15-ц (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 зі справи № 202/4494/16-ц).

Як видно, позивачем виконано основне зобов`язання за кредитним договором. Відтак, і зобов`язання позивача за іпотечним договором припинилися, оскільки воно є похідним від основного зобов`язання за кредитним договором. Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц.

Однак в позасудовому порядку питання щодо припинення іпотеки та зняття заборони на відчуження житлового будинку ОСОБА_2 вирішено не було.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК України, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст. 575 ЦК України).

Поняття іпотеки деталізує абзац третій статті 1 Закону України "Про іпотеку", який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України "Про іпотеку", пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України).

Виходячи із системного аналізу зазначених норм права іпотека припиняється, зокрема, в разі припинення основного зобов`язання у зв`язку з його повним виконанням. При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання.

Як вбачається зі змісту Постанови Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 500/4127/16-ц (провадження №61-22142св18), правильним є висновок про те, що основне зобов`язання за кредитним договором виконано у зв`язку з повним виконанням судового рішення про дострокове стягнення з боржників всієї суми заборгованості за цим договором, отже, таке зобов`язання припинилось на підставі ст. 559 ЦК України, внаслідок чого припинилось право застави (іпотеки).

З огляду на зазначене, право відповідача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося після пред`явлення до позичальника вимог щодо стягнення в судовому порядку заборгованості та ухвалення рішення з даного приводу, тому припинилося і кредитне зобов`язання, що зумовлює припинення іпотеки з огляду на її похідний характер, а відповідач залишив за собою лише право пред`явити вимогу до позивача з метою захисту прав та інтересів згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, що не обтяжено іпотекою.

Отже, у зв`язку із виконанням рішення суду та сплатою боргу в повному обсязі 30 серпня 2021 року, основне зобов`язання припинилося, а отже і припиняється забезпечення його іпотекою, тобто зобов`язання за іпотечним договором також припинились.

Посилання представника відповідача на наявність у Банку права на стягнення з позивача сум, передбачених, в тому числі, і ст. 625 ЦК України, як на підставу неповного виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором, а відтак і відсутність підстав для припинення іпотеки, є безпідставними, оскільки компенсація за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання не є складовою основного зобов`язання та не обтяжено іпотекою.

Більше того, відповідач належним чином не реалізував своє право на стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України, оскільки відповідних вимог з обґрунтованим розрахунком до позивача не пред`являв.

Отже, внаслідок повного виконання основного зобов`язання припиняється забезпечення його іпотекою, а також припиняється обтяження зазначеного іпотечної житлового будинку забороною його відчуження.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 та ст. 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Як визначено ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, зобов`язання позивача за іпотечним договором, які є похідними від основного зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором, є припиненими, а наявна заборона відчуження належного приватному підприємству "Приватне сільськогосподарське орендне підприємство "Агросвіт" житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 та відомості, внесені до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна щодо цього будинку, обмежують право власності позивача, а тому суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту.

Оскільки запис про заборону на відчуження об`єктів нерухомого майна, що є власністю приватного підприємства "Приватне сільськогосподарське орендне підприємство "Агросвіт", у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та запис у Державному реєстрі іпотек, порушує право позивача на розпорядження своїм майном, а на даний час у зв`язку з повним виконанням грошового зобов`язання перестали існувати підстави заборони обтяження зазначеного нерухомого майна існування договору іпотеки та запису про заборону на відчуження об`єктів нерухомого майна, що є власністю позивача, тому порушує його право як власника.

Судом встановлено, що підставою для подання позову згідно з цією нормою є вчинення відповідачем перешкод власнику щодо розпорядження належним йому майном у зв`язку з наявними заборонами.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У відповідності до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як видно, інтереси позивачів по даній справі представляє адвокат Рубан С.Ю. (а.с. 75-77, 121 -123).

Відповідно до копії платіжного доручення від 18.05.2022 року приватне підприємство "Приватне сільськогосподарське орендне підприємство "Агросвіт" сплатило адвокату Рубану С.Ю. 7000 грн. (а.с. 126-128), як визначено актом приймання наданих послуг за договором № 13 від 18.05.2022 року (а.с. 129)

Оскільки представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача приватне підприємство "Приватне сільськогосподарське орендне підприємство "Агросвіт"

витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн., тому вимоги в даній частині підлягають задоволенню.

Так як позов судом задоволено у повному обсязі, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача приватне підприємство "Приватне сільськогосподарське орендне підприємство "Агросвіт" витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481 грн. 00 коп. (а.с. 33).

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12,13, 19, 76-82, 258,259,263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву приватного підприємства "Приватне сільськогосподарське орендне підприємство "Агросвіт", ОСОБА_2 до акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про визнання іпотеки такою, що припинена, задовольнити.

Визнати зобов`язання за договором іпотеки № 266 від 18.02.2008 року, укладеним між приватним підприємством "Приватне сільськогосподарське орендне підприємство "Агросвіт" в особі власника ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», який посвідчений приватним нотаріусом Арбузинського районного нотаріального округу Грицаєнко Л.М. і зареєстрований в реєстрі за № 266, припиненим.

Зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , що належитьприватному підприємству "Приватне сільськогосподарське орендне підприємство "Агросвіт", яка була накладена на підставі договору іпотеки № 266 від 18.02.2008 року.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майнареєстраційний запис № 8023784 про заборону на нерухоме майно, а саме нажитловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , власником якого є приватне підприємство "Приватне сільськогосподарське орендне підприємство "Агросвіт".

Виключити з Державного реєстру іпотек майна реєстраційний запис про іпотеку № 8023793 житлового будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , власником якого є приватне підприємство "Приватне сільськогосподарське орендне підприємство "Агросвіт".

Стягнути із акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на користь приватного підприємства "Приватне сільськогосподарське орендне підприємство "Агросвіт" сплачені судові витрати в сумі 92481 грн., з яких: судовий збір в розмірі 2481 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Арбузинського

районного суду О.М. Кірімова