Справа № 595/552/22
Провадження № 2/595/218/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2022

м.Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області

В складі : головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі: Присташ П.Р.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що у них різні погляди на життя, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, немає згоди у вирішенні спільних сімейних питань. Сім`я фактично розпалася, а шлюб носить формальний характер. Крім того, позивач просить залишити на його вихованні дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалу про відкриття провадження у справі від 07.06.2022 року сторонам надіслано по місцю реєстрації. Відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходив, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, згідно позовної заяви просить суд розглядати справу у його відсутності.

Представник відповідач в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви позов визнає, просить суд розглядати справу у його відсутності та відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Згідно ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

22 грудня 2011 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 125, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

У даному шлюбі сторони мають одну дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Бучацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області).

В Постанові Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини.

Згідно ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Відповідно до п.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, суд прийшов до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Щодо вимоги про залишення дитини з батьком, на його вихованні, суд зазначає наступне.

У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Таким чином, з матеріалів справи вба чається, що відповідач не подавав до суду заперечень проти залишення дитини на виховання з батьком за місцем його проживання, не доводив, що місцем проживання дитини після припинення фактичних шлюбних відносин подружжя є місце проживання матері. Враховуючи, що сторони не зверталися до суду із вимогами про визначення місця проживання дитини з одним із батьків, суд, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, в межах доводів та вимог позову про розірвання шлюбу та залишення дитини проживати на вихованні батька, вважає за можливе, залишити дитину на вихованні батька за місцем його проживання чим лише константує місце проживання дитини, не визначаючи його.

В подальшому сторони не позбавлені можливості звернення до суду з відповідним позовом про визначення місця проживання дитини.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.12,13,81,89,268,279 ЦПК України, ст.ст.24,56,104,105,112,141 СК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 22 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бучацького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 125. Дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на вихованні батька, ОСОБА_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя: Р. О. Содомора