СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/128/22
ун. № 759/5914/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2022 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Коваль О.А., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Кредо» про захист прав споживачів, зобов`язання провести обов`язкову реструктуризацію за кредитним договором в іноземній валюті,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Кредо» про захист прав споживачів, зобов`язання провести обов`язкову реструктуризацію за кредитним договором в іноземній валюті № 2709/1207/88-538 від 13.12.2007 року.

Одночасно з позовом подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності, обґрунтовуючи бездіяльністю кредитора в проведенні реструктуризації за кредитним договором № 2709/1207/88-538 від 13.12.2007 року, тому позивач просить на період розгляду справи накласти арешт на предмет іпотеки, заборонити кредитору вчиняти будь-які дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та зупинити примусове виконання рішення суду.

Розглянувши заяву про забезпечення позову із доданими документами, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з наступних підстав.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог ст. 150 ЦПК України, позов може бути забезпечено, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч. 10 ст. 150 ЦПК України).

Згідно положень ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як визначив Пленум ВСУ в Постанові від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Разом із тим, із викладених заявником вимог про забезпечення позову не вбачається, що невжиття останніх зможе істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду саме за заявленими позивачем вимогами. Судом не встановлено вагомих підстав вважати, що незастосування заявлених заходів забезпечення позову може в майбутньому призвести до неможливості виконання або до утруднення виконання можливого прийнятого на користь позивача рішення суду. В даному випадку суд зважає і на те, що доказів суду не надано наміру сторони відповідача розпорядитися спірною квартирою.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 р. (справа № 183/5864/17-ц) саме лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення не являється основою для задоволення заяви про забезпечення позову.

З огляду на вищевикладене, підстав для застосування заходів забезпечення позову не встановлено, а тому у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149-150, 153, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Коваль О.А.