Провадження № 22-ц/802/714/22 Категорія: 84 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 липня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2022 року про відмову у внесенні змін до скарги в справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність та беззаконність постанов державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мирончук Оксани Петрівни,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2022 року відмовлено у прийнятті заяви про внесення змін до скарги в даній справі.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати повністю ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 березня 2022 року (про відмову у забезпеченні заяви), від 31 травня 2022 року (про відмову у прийнятті заяви про внесення змін до скарги) та від 31 травня 2022 року (про відмову у задоволенні скарги).

Щодо апеляційної скарги в частині оскарження ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2022 року про відмову у прийнятті заяви про внесення змін до скарги слід зазначити наступне.

У статті 353 ЦПК України наведено вичерпний перлік ухвали, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду в апеляційному порядку та серед них відсутня ухвала суду про відмову у прийнятті заяви про внесення змін до скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції у разі, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Враховуючи зазначене, оскільки заявником оскаржується ухвала суду першої інстанції, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу в цій частині слід повернути скаржнику відповідно до п. 4 ч.5 ст. 357 ЦПК України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Гарсія Манібардо проти Іспанії» від 15 лютого 2000 року зазначено, що спосіб, у який стаття 6 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них.

ЄСПЛ зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статтею 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12 липня 2001 року у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини»).

Системне тлумачення статей 353, 389 ЦПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження деяких ухвал місцевого суду (та постанов суду апеляційної інстанції за результатами їх перегляду) окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на оскарження таких ухвал місцевого суду (та постанов суду апеляційної інстанції за результатами їх перегляду) взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення у справі.

Інше тлумачення вказаних правових норм не узгоджується із завданнями та основними засадами цивільного судочинства, наведеними у статті 2 ЦПК України, щодо розумності строку розгляду справи судом та сутнісним змістом апеляційного провадження.

За таких обставин, відповідно до вимог п.4 ч.5 ст.357 ЦПК України, апеляційну скаргу в цій частині слід повернути скаржнику.

Керуючись п. 4 ч.5 ст. 357 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу в частині оскарження ОСОБА_1 ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 травня 2022 року про відмову у внесенні змін до скарги в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 на бездіяльність та беззаконність постанов державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Мирончук Оксани Петрівни повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її підписання.

Головуючий

Судді