Справа № 354/1466/21
Провадження № 22-ц/4808/266/22
Головуючий у 1 інстанції Остап`юк М. В.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Пацаган В.В.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Акціонерного товариства «Укрсибббанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицький В.В. про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на ухвалу Яремчанського міського суду, постановлену головуючою суддею Остап`юк М.В. 17 листопада 2021 року,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_3 , АТ «Укрсиббанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицький В.В. про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту.

Одночасно із пред`явленням вказаного позову позивачка подала заяву про забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна, а саме: будинку загальною площею 652,3 кв.м, житловою площею 181,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, площею 0,0510 га, кадастровий номер :22:022:0467, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: с. Поляниця Яремчанської міської ради; земельної ділянки площею 0510 га, кадастровий номер :22:022:0466, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд за адресою: с. Поляниця Яремчанської міської ради. Заяву обґрунтовано тим, що вказане майно є арештованим в рамках виконавчого провадження ВП №64012651 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 20.04.2014 Тернопільським міськрайонним судом про стягнення із ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором. Зазначила, що згадане майно є спільною сумісною власністю її та відповідача, оскільки набуте за час перебування в шлюбі. На думку заявниці, приватний виконавець Витвицький В.В. протиправно наклав арешт на майно, що належить їй, чим порушив право ОСОБА_1 на вільне користування майном, що належить особі на праві спільної сумісної власності.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 17 листопада 2021 року заяву задоволено. Зупинено продаж арештованого майна, що проводиться в рамках виконавчого провадження ВП №64012651, відкритого приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицьким В.В. з виконання виконавчого листа №607/16567/13-ц, виданого 20.05.2014 Тернопільським міськрайоним судом про стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості по кредитному договору від 20.07.2007 №0, а саме: будинку загальною площею 652,3 кв.м, житловою площею 181,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки, площею 0,0510 га, кадастровий номер :22:022:0467, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: с. Поляниця Яремчанської міської ради; земельної ділянки площею 0510 га, кадастровий номер :22:022:0466, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд за адресою: с. Поляниця Яремчанської міської ради.

Не погоджуючись із даною ухвалою суду, представник АТ «Укрсиббанк» подав апеляційну скаргу, оскільки вважає оскаржувану ухвалу такою, що не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, постановлену з порушенням норм процесуального права. На думку апелянта, заявник не обґрунтувала, а місцевий суд не перевірив в чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи утруднення виконання майбутнього можливого рішення суду. Зазначає, що спірне майно було передано АКІБ «Укрсиббанк» в іпотеку за згодою заявника, як співвласника майна, на забезпечення виконання її чоловіком ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором від 20.07.2007. Відтак вважає, що вона усвідомлювала ризики невиконання відповідачем зобов`язань, зокрема можливої примусової реалізації даного майна. Крім того, вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на тривале невиконання боржником рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17.08.2012. Зазначає, що зупинення продажу арештованого майна порушує права АТ «Укрсиббанк» як стягувача у виконавчому провадженні.

Зважаючи на вказане, апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

У поданому відзиві представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечив, оскаржену ухвалу вважає законною та обґрунтованою. Вважає, що суд застосував той захід забезпечення позову, який імперативно визначено законодавцем в п.5 ч.1 ст. 150 ЦПК України, та врахував вимоги співмірності.

ОСОБА_3 та приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області в засідання апеляційного суду не з`явились, хоча про розгляд справи їм у встановленому законом порядку завчасно направлялись судові повідомлення. Отже, є правові підстави для розгляду справи за їх відсутності.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 31 грудня 2022 року розгляд справи визначено здійснювати в режимі відеоконференції з Франківським районним судом м. Львова за участі представника АТ «Укрсиббанк». Однак, розгляд справи в режимі відеоконференції не відбувся через технічні причини.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги заперечив з огляду на законність ухвали суду першої інстанції. Додатково зазначив, що чинним на момент укладення кредитного та іпотечного договорів законодавством передбачалася обов`язкова згода другого з подружжя на укладення вказаних договорів. А тому передача в іпотеку банку зазначеного вище придбаного в шлюбі майна без отриманої у встановленому законом порядку згоди ОСОБА_1 , як співвласника, була не можлива.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що постановою приватного виконавця накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_3 , який є відповідачем у даній справі. Визнання права власності на вказане майно та зняття з нього арешту є предметом даного спору. Позивачка вважає, що їй належить 1/2 житлового будинку та земельних ділянок, оскільки це майно набуте під час шлюбу. Згідно наданої інформації відбудеться проведення аукціону з продажу майна, що є предметом спору. Тому суд вважав, що існує реальна загроза утруднення виконання або неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Колегія суддів не погоджується з цим висновком місцевого суду, зважаючи на таке.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 09 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , АТ «Укрсиббанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицький В.В. про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту.

З`ясовано, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького В.В. знаходиться виконавче провадження ВП №64012651 з виконання виконавчого листа №607/16567/13-ц, виданого 20.05.2014 Тернопільським міськрайонним судом на виконання його рішення від 15.04.2015 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості в сумі 564749,08 доларів США.

Постановами приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області від 05.01.2021 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3 та проведено опис і арешт майна (коштів) боржника (а.с. 12, 13-14).

На веб-порталі електронних торгів «СЕТАМ» опубліковано оголошення про проведення прилюдних торгів з продажу будинку загальною площею 652,3 кв.м та земельних ділянок, які є предметом вищевказаного позову (лот № 497559). Тобто на час подачі позивачем позову триває процедура примусового продажу арештованого майна.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У пунктах 1 і 5 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Схожий за змістом правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

У постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Колегія суддів зауважує, що накладаючи арешт та зупиняючи реалізацію (продаж) арештованого майна, суд першої інстанції не пересвідчився, чи дійсно між сторонами виник спір та чи існує реальна загроза невиконання (утруднення виконання) можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки спірне нерухоме майно є власністю відповідача.

Крім того, вжиті заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позивачем вимогами. Так позивачем заявлено вимогу про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту. Разом з тим, спірне нерухоме майно є предметом іпотеки.

У частині першій статті 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Апеляційним судом встановлено, що будинок загальною площею 652,3 кв.м, житловою площею 181,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,0510 га, кадастровий номер :22:022:0467, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: с. Поляниця Яремчанської міської ради та земельна ділянка площею 0510 га, кадастровий номер :22:022:0466, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд за адресою: с. Поляниця Яремчанської міської ради передані в іпотеку АТ «Укрсиббанк» на підставі відповідних іпотечних договорів від 20.07.2007 та договору про внесення змін та доповнень до іпотечного договору від 14.04.2009, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Крім того, позивач ОСОБА_1 надала згоду на забезпечення виконання її чоловіком ОСОБА_3 зобов`язань по кредитному договору від 20.07.2007.

Колегія суддів також звертає увагу, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказано на недопустимість забезпечення позову шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

В подальшому в чинне законодавство України було внесено відповідні зміни. Так, згідно частини 11 статті 150 ЦПК України (цією частиною названа стаття доповнена Законом України № 460-IX від 15.01.2020) не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу). Територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_1 щодо забезпечення позову, місцевий суд порушив вимоги названої правової норми.

Також суд першої інстанції не звернув увагу на тривале невиконання боржником рішення Тернопільського міськрайонного суду від 15 квітня 2014 року.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 124 Конституції України, статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», статті 18 ЦПК України, статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» рішення суду підлягає обов`язковому виконанню та посадова особа, уповноважена на виконання судового рішення зобов`язана здійснити всі необхідні дії для цього у розумний строк.

Колегія суддів зауважує, що зупинення продажу арештованого нерухомого майна порушує права АТ «Укрсиббанк» як стягувача у виконавчому провадженні, відтак обраний позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає його меті і завданням цивільного судочинства та є неспівмірним із заявленими позивачем вимогами.

Вказане узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, зробленим у його постанові від 24 червня 2021 року у справі №310/9167/20.

З огляду на викладене, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду про забезпечення позову не може залишатися в силі, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Укрсиббанк» задовольнити.

Ухвалу Яремчанського міського суду від 17 листопада 2021 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Суддя-доповідач В.А. Девляшевський

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин

Повний текст постанови складено 16 лютого 2022 року.