Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2022 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Шелудько В.А.

за участі

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам, стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів та інфляційний втрат,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувсь до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам, стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів та інфляційний втрат. Свої вимоги мотивував тим, що 22 травня 2007 року Дніпровським районним судом м. Києва позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 лютого 2007 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно листа Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 25 лютого 2021 року розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів станом на 19 січня 2013 року становить у розмірі 52 427,00 грн. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по аліментам станом на 19 січня 2013 року у розмірі 52 427,00 грн., неустойку (пеню) за прострочення виплати аліментів за період з 01 червня 2016 року по 28 лютого 2021 року у розмірі 909 084,18 грн. та інфляційні втрати за період з 01 червня 2016 року по 28 лютого 2021 року у розмірі 23 031 грн. 18 коп.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Представництво інтересів здійснював ОСОБА_2 .

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

З 25 листопада 1989 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 квітня 2007 року було розірвано (а.с. 7).

22 травня 2007 року Дніпровським районним судом м. Києва позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 лютого 2007 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 9-10).

Згідно листа Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 25 лютого 2021 року розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 19 січня 2013 року становить у розмірі 52 427,00 грн. (а.с. 3).

Позивач просить про стягнення заборгованості по аліментам станом на 19 січня 2013 року у розмірі 52 427,00 грн.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

За положеннями ст. 194 Сімейного кодексу України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час.

Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу за заявою платника, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 8 цієї статті спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

При відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Право державного виконавця обчислювати розмір заборгованості з аліментів встановлено ч.4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику.

Отже, діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості із сплати аліментів не шляхом ухвалення судового рішення, а в межах виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Тому при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості, оскільки заборгованість може бути стягнута за рішенням суду тільки у випадку, якщо аліменти відраховуються із заробітної плати на підставі заяви платника аліментів, а не за виконавчим листом.

З урахуванням викладеного, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів, слід відмовити.

Позивач просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення виплати аліментів за період з 01 червня 2016 року по 28 лютого 2021 року у розмірі 909 084,18 грн.

Підставою для задоволення позовних вимог позивач зазначив про несвоєчасну сплату відповідачем аліментів на утримання неповнолітніх дітей та наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частинами першою, другою статті 196 СК України уразі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

При обчисленні розміру пені суд бере за основу такий розрахунок: сума заборгованості по аліментам х1%) х кількість днів прострочення.

Отже, загальна сума неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання малолітніх дітей за період з 01 червня 2016 року по 28 лютого 2021 року становить у розмірі 909 084,18 грн. (52 427,00 грн. х1%)х1734 дні).

З урахуванням суми заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 52 427,00 грн. та вимог ст. 196 Сімейного кодексу України про стягнення пені не більше 100 відсотків заборгованості, суд приходить висновку що розмір пені за період з 01 червня 2016 року по 28 лютого 2021 року підлягає стягненню у розмірі 52 427,00 грн.

За встановлених обставин позовні вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки (пеню) за прострочення виплати аліментів за період з 01 червня 2016 року по 28 лютого 2021 року підлягають задоволенню частково у розмірі 52 427,00 грн. В решті вимог слід відмовити.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 01 червня 2016 року по 28 лютого 2021 року у розмірі 23 031 грн. 18 коп.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр».

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Тому за прострочення виконання зобов`язання щодо сплати аліментів за період з 01 червня 2016 року по 28 лютого 2021 року з урахуванням суми заборгованості у розмірі 52 427,00 грн. та загального індексу інфляції у розмірі 1,4903 сума інфляційних втрат становить у розмірі 25 704,96 грн. (52 427,00 грн. х 1,4903)-52 427,00 грн.)

Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи з наведеного, суд приходить висновку, що інфляційні втрати за несвоєчасну сплату аліментів підлягає стягненню за період з 01 червня 2016 року по 28 лютого 2021 року у розмірі 23 031,18 грн., що є в межах позовних вимог.

За встановлених обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам, стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів та інфляційний втрат підлягають задоволенню частково: стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неустойку (пеню) за прострочку виплати аліментів за період з 01 червня 2016 року по 28 лютого 2021 року у розмірі 52 427 (п`ятдесят дві тисячі чотириста двадцять сім) грн. 00 коп., інфляційні втрати за період з 01 червня 2016 року по 28 лютого 2021 року у розмірі 23 031 (двадцять три тисячі тридцять одна) грн. 18 коп. В решті вимог відмовити.

На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 908 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст.ст. 20, 180, 196 Сімейного кодексу України, ст. 625 ЦК України, Законом України "Про виконавче провадження", п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 133, 137, 141, 142, 247, 259, 263, 264-265, 273, 353 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по аліментам, стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів та інфляційний втрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неустойку (пеню) за прострочку виплати аліментів за період з 01 червня 2016 року по 28 лютого 2021 року у розмірі 52 427 (п`ятдесят дві тисячі чотириста двадцять сім) грн. 00 коп., інфляційні втрати за період з 01 червня 2016 року по 28 лютого 2021 року у розмірі 23 031 (двадцять три тисячі тридцять одна) грн. 18 коп.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11 липня 2022 року.

Суддя Н.Є.Арапіна