КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/1423/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 754/18296/19

04 липня 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Рубан С.М.

- Заришняк Г.М.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 липня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Бабко В.В., у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року ПрАТ «АК «Київводоканал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, в якому, з урахуванням уточнень, просило стягнути з відповідача заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 3 276,24 грн., 3% річних у розмірі 645,80 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 374,48 грн.

Позов мотивований тим, що 05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) щодо надання виконавцем ПАТ «АК «Київводоканал», на даний час перейменоване у ПрАТ «АК «Київводоканал», послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Вказаним повідомленням визначено, що фізична особа власник або квартиронаймач жилого приміщення у багатоквартирному будинку, що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов цього Договору, а відмова споживача від отримання цих послуг має бути оформлена письмово та направлена до АК «Київводоканал» для оформлення припинення їх надання.

ОСОБА_1 у період з 01 серпня 2014 року по 15 травня 2018 року був споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору, оскільки після розміщення повідомлення та договору не надав жодних повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору.

16 травня 2018 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до умов якого позивач зобов`язався надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньо будинкових систем), а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Однак, відповідач в порушення умов договору та ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.08.2014 року по 31.10.2019 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконав належним чином, внаслідок чого у останнього виникла заборгованості у розмірі 3 276,24 грн.

У зв`язку з простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, відповідач зобов`язаний сплатити на користь позивача 3% річних у розмірі 645,80 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3 374,48 грн.

Посилаючись на вищезазначене, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 28 липня 2021 року у задоволенні позову ПрАТ «АК «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ПрАТ «АК «Київводоканал» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 липня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовувало тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Позивач зазначав, що відповідач зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; позивач надавав відповідачу за вказаною адресою послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної і гарячої води; квартира відповідача по травень 2018 року не була обладнана квартирним засобом обліку, тому відповідач має оплачувати послуги відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630; з травня 2018 року нарахування за надані послуги повинні були проводитися за показаннями встановлених приладів обліку води, однак відповідач жодного разу не подав показання квартирних лічильників, тому позивач був змушений формувати повідомлення про сплату з розрахунку середніх показників та додаткових об`ємів.

Вказував на те, що у позивача відсутні будь-які відомості та документи щодо відключення квартири АДРЕСА_1 від мереж водопостачання та водовідведення. Відповідач не звертався до позивача з заявами чи повідомленнями про відключення від мереж водопостачання та водовідведення в квартирі, оскільки саме ПрАТ «Київводоканал» є надавачем таких послуг.

Посилався на те, що відповідачем не спростовано розрахунок заборгованості, а судом не здійснено належної оцінки всім наявним у справі доказам.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником та зареєстрований у кв. АДРЕСА_1 .

05.08.2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. У разі відмови споживача від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг.

16 травня 2018 року між ПАТ «АК «Київводоканал», що перейменовано у ПрАТ «АК «Київводоканал» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до пункту 1.1 Договору ПрАТ «АК «Київводоканал» взяло на себе зобов`язання з надання відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньо-будинкових систем) житлового будинку АДРЕСА_1 , а відповідач - своєчасно сплачувати зазначені послуги в строки та на умовах, передбачених Договором.

Згідно із пункту 3.1. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

У відповідача відсутня заборгованість, оскільки згідно акту, який складений позивачем ПрАТ АК «Київводоканал» 28 лютого 2020 року, за участі відповідача, показник лічильника холодного водопостачання та водовідведення становив практично нульову позначку - 00001м.куб.

Крім того відповідно до Актів розрахункового департаменту ПАТ «АК «Київводоканал» від 15.05.2018 (установлений лічильник), від 23.08.2019 та 28.02.2020 показник лічильника холодного водопостачання та водовідведення становив практично нульову позначку - 00001 м.куб.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, вони в такому вигляді не ґрунтуються на встановлених нормах цивільного законодавства України, оскільки представником позивача не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача, як це передбачено статтями 77-80 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

05 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», що перейменоване на ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

У повідомленні зазначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Також, зазначено, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг.

16 травня 2018 року між ПрАТ «АК «Київводоканал» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) за адресою: АДРЕСА_1

Згідно розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з серпня 2014 року по жовтень 2019 року заборгованість відповідача становить 3 392,09 грн., 3% річних - 645,80 грн., інфляційні втрати - 3 374,48 грн.

Згідно довідки ПрАТ «АК «Київводоканал» від 25.11.2019 року у ОСОБА_1 станом на 31.10.2019 року обліковується заборгованість за надані послуги з централізованого постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) по О/Р НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 у сумі 3 392,09 грн.

До травня 2018 року квартира відповідача не була обладнана квартирним засобом обліку холодної води.

У травні 2018 року в квартирі АДРЕСА_1 був встановлений лічильник обліку постачання холодної води.

Згідно частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном.

Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон).

Відповідно до статті 13 Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Частиною першою статті 19 Закону було передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частина 2 вказаної норми визначала, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

У платіжному документі мають бути передбачені графи для зазначення поточних та попередніх показань засобів обліку споживання комунальних послуг, різниці цих показань або затверджених норм, ціни/тарифу на даний вид комунальних послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу (ч. 5 ст. 32 Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року були затверджені Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі Правила).

Згідно пункту 9 Правил квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік.

Відповідно до пункту 10 Правил оплата послуг за показаннями квартирних засобів обліку провадиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок.

Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.

Пунктом 11 Правил встановлено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води (пункт 17 Правил).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до травня 2018 року у квартирі АДРЕСА_1 відповідач не мав засобів обліку холодної води, а з травня 2018 року по 31 жовтня 2019 року за наявності вже у квартирі засобу обліку холодної води не передававпоказники квартирних засобів обліку щодо споживання холодної води.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що у позивача було наявне право нараховувати плату за такі послуги згідно з положеннями наведених вище Правил.

Враховуючи вказазані обставини та норми права, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами, колегія суддів вважає, що позивачем доведено наявність у відповідача заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з серпня 2014 року по жовтень 2019 року у розмірі 3 392,09 грн., а відповідачем не доведено її відсутність, зокрема не надано доказів оплати послуг, що надавалися позивачем.

При цьому, колегія суддів вважає, що наданий відповідачем акт від 22.09.2017 року, складаний комісією у складі інженера ОСОБА_2 , майстра рем. дільниці ОСОБА_3 , слюсаря ОСОБА_4 , в присутності мешканця кв. АДРЕСА_1 , про те, що на момент передачі 1 березня 2016 року житлового будинку АДРЕСА_1 в зазначеній квартирі було відключено холодне та гаряче водопостачання, не є належним доказом у справі, оскільки він складений за відсутності представника позивача, з акту не можливо встановити ким і на підставі чого було відключено водопостачання та з якої дати, докази того, що відповідач звертався із заявою до позивача про відключення водопостачання в квартирі АДРЕСА_1 , відсутні.

Звертаючись до суду з позовом, ПрАТ «АК «Київводоканал» у зв`язку з простроченням оплати спожитих житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 , просило стягнути на його користь також 3 % річних у розмірі 645,80 грн, інфляційні втрати у розмірі 3 374,48 грн.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК України.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 3% річних в розмірі 645,80 грн. та інфляційних втрат в розмірі 3 374,48 грн. за несвоєчасну та не в повному обсязі оплату послуг з водовідведення та водопостачання, нарахованих на суму боргу в розмірі 3 392,09 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 3 392,09 грн., 3 % річних у розмірі 645,80 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 374,48 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи положення ст.. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 4 802,50 грн. (1921 грн. (судовий збір, сплачений за позов) + 2 881,50 грн. (судовий збір, сплачений за апеляційну скаргу).

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 28 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послугизадовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 3 276,24 грн., 3% річних у розмірі 645,80 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 374,48 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги у розмірі 4 802,50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: