Справа № 202/5288/21
Провадження № 2/202/476/2022
27 червня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,
за участю секретаря -Пеки Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання права на упорядкування житлової площі в гуртожитку комунальної власності територіальної громади м.Дніпро, -
30 серпня 2021 року на адресу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання права на упорядкування житлової площі в гуртожитку комунальної власності територіальної громади м.Дніпро, відповідно до якої просила визнати за нею та її малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на упорядкування ізольованої житлової кімнати № 247 в гуртожитку комунальної власності територіальної громади м. Дніпро за адресою: АДРЕСА_1 , розташованої на 2 поверсі дев`яти поверхового будинку. В обґрунтування позову послалася на те, що позивач разом з малолітнім сином ОСОБА_3 мешкає в гуртожитку в кімнаті АДРЕСА_2 , що перебуває у комунальній власності Дніпропетровської міської ради, а обслуговування будівлі здійснює Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради. З часу її заселення в кімнату та реєстрації місця проживання відкрито особистий рахунок за яким вона сплачую комунальні послуги. Борг відсутній. Сама будівля гуртожитку де мешкає позивач, зареєстрована за Територіальною громадою м. Дніпро (Дніпропетровськ) в особі Дніпровської (Дніпропетровської) міської ради на підставі свідоцтва про право власності від 21.05.2012 року, виданого виконавчим комітетом міської ради згідно рішення міської ради від 3 1.08.2011 року за № 1186
Факт первинного заселення та набуття права користування зазначеною житловою кімнатою № НОМЕР_1 в гуртожитку за весь час її проживання з дитиною та її використання будь-яким органом державної або комунальної власності не оспорювався і не оспорюється на сьогоднішній день.
На день звернення з позовом до суду позивач має пакет документів на право постійного проживання у вищезазначеній кімнаті і це підтверджується реєстрацією у паспорті, довідкою № 1303 від 13.07.2021року про реєстрацію її проживання та малолітнього сина ОСОБА_3 в даній кімнаті та її використання із зазначенням, що ця кімната АДРЕСА_2 (гуртожитку) загальною площею 22,8 м.кв., житловою 17,5 м.кв. є ізольованою та інші документи, що свідчить про постійне місце проживання та реєстрацію на момент набрання чинності Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».
У відсутності власного приватного житла та маючи на меті в подальшому приватизувати зазначену кімнату у гуртожитку позивачем були підготовлені, та передані відповідачу всі необхідні документи щодо упорядкування документів на житлову кімнату, але із-за відсутності довідок з попереднього місця проживання та реєстрації за період з 16.05.1995 року по 13.10.2004 року по АДРЕСА_3 та з 13.10.2004 року по 21.02.2012 року по АДРЕСА_4 житлового господарства Дніпровської міськради позивачу було відмовлено в прийнятті заяви з додатком документів щодо оформлення документів на житлову кімнату.
Вказала, що із-за не оформлення відповідачем документів на житлове приміщення в гуртожитку позивач та малолітній син позбавлені можливості реалізувати своє право на упорядкування житла в гуртожитку та подальшу приватизацію житлової кімнати, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 серпня 2021 року, головуючим суддею у розгляді справи визначено суддю Слюсар Л.П.
Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 06 вересня 2021 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26 січня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Позивач в судове засідання не з`явилася. Відповідно до поданої заяви просила суд розглядати справу за її відсутності та задовольнити заяву з наведених в позові підстав.
Представник відповідача Департаменту житлового господарства Дніпровської міської радиу судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Відзив від відповідача до суду не надійшов.Заяв та клопотань до суду не надійшло у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засідання встановлено, що будівля гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , Рішенням VI сесії Дніпропетровської міської ради №53/28 від 14 листопада 2012 року передана на баланс Комунального підприємства «Жилсервіс - 5».
Відповідно до Довідки КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 06.07.2021 року №8424, гуртожиток літ. А-9 по АДРЕСА_1 , в який увійшло житлове приміщення АДРЕСА_5 , зареєстрований (знаходиться на балансі) за Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 30.05.2012 року №35/24 та від 14.11.2012 року за №53/28 про що зроблено запис в обліковій книзі №50ЖЮ за реєстровим №5111-21.
Станом на 31.12.2012 року, право власності на будівлю гуртожитку літ. А-9 державного підприємства «Дніпропетровський домобудівний комбінат», в яку увійшло житлове приміщення № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за Державою в особі Верховної Ради України, на підставі свідоцтва про право власності від 29.07.2002 року, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, згідно рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №1453 від 18.07.2002 року, записано в реєстрову книгу 34ЖЮ за реєстровим №2170-83.
Згідно з Постановою Верховної Ради України від 19.05.2016 року №1375-VII місто Дніпропетровськ перейменовано на місто Дніпро.
Згідно з довідкою №1303 від 13.07.2021 року, виданою КП «Жилсервіс-5» ДМР, в кімнаті АДРЕСА_2 ) зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 05.02.2016 року.
Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 22.04.2019 року за №02.3-12/8245, виданої Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, за відомостями Відділу, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 05.02.2016 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_6 .
Відповідно до довідки КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради від 07.07.2021 р., ордер або інший документ на заняття житлової площі у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_6 в Комунальному підприємстві «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради відсутній.
Згідно з узагальненої довідки від 07.07.2021 року, виданою КП «Жилсервіс-5» ДМР, на ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_6 дійсно відкрито особистий рахунок: квартплата, електроенергія, теплопостачання, водопостачання та водовідведення, вивіз та захоронення сміття, газопостачання. Заборгованість на 01.07.2021 року відсутня.
ОСОБА_1 (до одруження ОСОБА_4 ) з 12 жовтня 1990 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 . Шлюб розірвано 04 листопада 1997 року.
ОСОБА_1 з 10 грудня 1999 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , та змінила прізвище на ОСОБА_7 . Шлюб розірвано 22 травня 2001 року прізвище після розірвання шлюбу ОСОБА_8 .
Відповідно до копії Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є: батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_1 .
Згідно з довідкою КП ДМБТІ Дніпровської міської ради від 06.07.2021 року за №8424 наданої на запит ОСОБА_1 , повідомлено, що станом на 31.12.2012 року в інвентарних справах відомості щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за адресами: АДРЕСА_7 ; АДРЕСА_6 , АДРЕСА_3 за: гр. ОСОБА_9 , гр. ОСОБА_2 , відсутні.
В інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_3 , містяться відомості про право власності на 1/3 частину квартири, яке було зареєстровано за гр. ОСОБА_10 (ПІБ надано згідно правовстановлюючого документу) на підставі свідоцтва про право власності від 13.10.2004 року виданого Акціонерним товариством Дніпропетровська будівельна компанія «Містобудівник», згідно з розпорядженням №193-е (ел.р. №8009003). На підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Іщенко Н.Д. за реєстровим №7077, право власності на вищевказане нерухоме майно перейшло до іншої особи.
В інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_8 містяться відомості про право власності в цілому за гр. ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15.09.2010 р., посвідченого Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, за реєстровим №2-1327, зареєстроване КП «ДМБТІ» ДОР в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №10787437. Відомості щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за вищезазначеною адресою за гр. ОСОБА_2 , згідно з матеріалами інвентаризаційної справи відсутні.
Згідно з довідкою Відділу обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 07 липня 2021 року за №10/5-1163, за наявними даними картотеки з питань реєстрації фізичних осіб, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_11 з 15.03.1983 (внесена до Ф-А матері), реєстрація по паспорту з 25.06.1990 по 15.05.1995.
Відповідно до довідки Відділу обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 07 липня 2021 року за №10/5-1164, зазначено, що Головою правління ОСББ «Башта Лівобережна», актом прийому -передачі картотеки за адресою: АДРЕСА_12 від 04.04.2018, повідомлено Департамент про відсутність в її розпорядженні архівної картотеки з питань реєстрації фізичних осіб за вказаною адресою. Архівна картотека з питань реєстрації фізичних осіб за адресою: АДРЕСА_3 в розпорядженні Департаменту станом на 07.07.2021 року відсутня.
Згідно з довідкою Відділу обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 07 липня 2021 року за №10/5-1166, картотека з питань реєстрації осіб за адресою: АДРЕСА_4 в розпорядженні Департаменту станом на 07.07.2021 року відсутня.
Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Відповідно до ч.1,2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст.16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів.
Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі і визнання права.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.
Щодо заявлених позовних вимог позивача про визнання права на упорядкування житлової площі в гуртожитку комунальної власності територіальної громади м.Дніпро, то суд виходить з наступного.
Рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 15.03.2016 року за №108 від 15.03.2016 року «Про внесення змін та доповнень до рішення виконкому міської ради від 23.04.2013 №179 «Про врегулювання питань щодо надання житлової площі та проживання в гуртожитках комунальної власності територіальної громади м.Дніпропетровська», затверджено: Порядок надання житлової площі в гуртожитках комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська, Порядок упорядкування проживання в гуртожитках комунальної власності територіальної громади м.Дніпропетровська, Правила проживання в гуртожитках комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська, Положення про комісію з питань надання житлової площі в гуртожитках комунальної власності територіальної громади м.Дніпропетровська, Заяву про надання житлової площі (упорядкування проживання) в гуртожитку комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська.

В судовому засіданні встановлено, що позивач зверталася до Управління житлового господарства Дніпровської міської ради з заявою стосовно надання житлової площі у гуртожитку комунальної власності територіальної громади м. Дніпра за адресою: АДРЕСА_6 , та за її заявою зазначена заява була повернена.

Так, до згідно з листом Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 13.08.2021 року за №3/16-3743 за заявою ОСОБА_1 їй повернені документи додані нею до заяви від 16.07.2021 року вх.32/683.

Крім того, в листі Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 13.08.2021 року за №3/16-3744, зазначено, що розглянувши заяву ОСОБА_1 стосовно надання житлової площі у гуртожитку комунальної власності територіальної громади м. Дніпра за адресою: АДРЕСА_6 , в межах повноважень на звернення ОСОБА_1 від 05.08.2021 вх.32/683 додатки до заяви на 22 аркушах поверненні їй особисто.

Як зазначає в своїй позовній заяві позивач, предметом поданого нею позову визначено саме визнання за нею та її малолітнім сином права на упорядкування житлової площі в гуртожитку комунальної власності територіальної громади м. Дніпро, а не відмову у передачі у приватну власність житлового приміщення гуртожитку в порядку приватизації протиправною.

Однак позовна заява є не обґрунтованою та не відповідає критеріям ефективного судового захисту, оскільки позивачем не визначено, які ж права (інтереси) позивача порушені, не визнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернулася до суду.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року в справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року в справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року в справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 04 червня 2019 року в справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

Як вбачається із наданих позивачем доказів заявлені позовні вимоги позивача є неналежним способом захисту, не відновлюють порушені права позивача та не встановлюють між сторонами правову визначеність, яка полягає в тому, що так у зв`язку з відсутністю ордера на вселення в кімнату відповідно в підтвердженні права на вселення та проживання в кімнаті гуртожитку, а із-за відсутності довідок з попереднього місця проживання та реєстрації встановлення фактів проживання за зазначеними адресами. Також суд приймає до уваги той факт, що заява стосовно надання житлової площі у гуртожитку з якою зверталася позивач до Управління житлового господарства Дніпровської міської ради була їй повернена за її заявою.

Згідно з принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

З урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, який зводиться до права осіб цивільних правовідносин вільно розпоряджатися своїми матеріальними правами та процесуальними засобами їх здійснення, суд розглядає спір в межах заявлених позовних вимог.

Статтею 81 ЦПК України на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, а тому не вбачає законних підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись: ст.ст. 15,16 ЦКУкраїни, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 141, 259, 263-265,280-280 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_13 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради (49000, м.Дніпро, вул.Воскресеньска, буд.16) про визнання права на упорядкування житлової площі в гуртожитку комунальної власності територіальної громади м.Дніпро - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Л.П. Слюсар