КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/140/2022
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2022 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" в особі директора Вишневської О.І. на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 липня 2021 року, постановлене суддею Бабич Н.Д. у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", третя особа: ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними та скасування запису про право власності,

У С Т А Н О В И Л А :

У липні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М., ТОВ "Кей-Колект", третя особа: ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними та скасування запису про право власності, обґрунтовуючи тим, що 26.02.2007 року між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, у відповідності до положень якого банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 100 000, 00 доларів США та сплатити проценти, комісію в порядку і на умовах, визначених цим договором. З метою забезпечення виконання умов вказаного договору про надання споживчого кредиту від 26.02.2007 №0 між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки від 26.02.2007, зареєстрований в реєстрі за №з-617, згідно з яким предметом іпотеки виступає трикімнатна квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 69,20 кв.м. (жила площа - 41,90 кв.м.). Між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» укладено договір факторингу від 12.12.2011 №1, яким право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту від 26.02.2007 №0 та за договором іпотеки від 26.02.2007 відступлено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект». На підставі договору факторингу від 12.12.2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни як державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про державну реєстрацію права приватної власності на предмет іпотеки, за результатами розгляду якої відповідачем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 11.12.2015 за індексним №27013690, у відповідності до якого за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» зареєстровано право приватної власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , про що зроблено запис №12492809 від 11.12.2015 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивач вважає, що вказане рішення за індексним № 27013690 від 11.12.2015 та запис про реєстрацію права власності від 11.12.2015 №12492809 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» не були надані нотаріусу усі документи для вчинення звернення стягнення на предмет іпотеки, реєстрація права власності на предмет іпотеки за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було вчинено під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна не мала права проводити реєстраційні дії з предметом іпотеки. Також позивач посилався на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.05.2016 року по справі № 826/5044/16 за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса КМНО Кобелєвої А.М., треті особи: ТОВ «Кей-колект», ПАТ «Укрсиббанк», ОСОБА_1 , якою були встановлені фактичні обставини справи. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати неправомірними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до номеру запису про право власності №12492809 від 11.12.2015 та визнати протиправними дії товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" щодо проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00) за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" () та скасувати запис про право власності №12492809 від 11.12.2015 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який був внесений на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни від 11.12.2015 року № 27013690 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00) за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" ().

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06 липня 2021 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до номеру запису про право власності №12492809 від 11.12.2015 щодо проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей- Колект".

Скасовано запис про право власності №12492809 від 11.12.2015 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, який був внесений на підставі рішення приватного нотаріуса КМНО Кобелєвою Аллою Михайлівною від 11.12.2015р. за №270113690 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект".

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Не погодившись з рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" в особі директора Вишневської О.І. подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення винесено із грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема вказує, що судом невірно визначено суб`єктний склад сторін, рішення в частині вимог до державного реєстратора підлягає скасуванню, оскільки належним відповідачем у справі є лише ТОВ "Кей-Колект". Крім того, ТОВ "Кей-Колект" виконало норми ст. ст. 33, 35, 37 Закону України «Про іпотеку», надіславши боржнику та його майновому поручителю вимоги про усунення порушень основного зобов`язання, і такі вимоги були ними отримані (а.с. 8-11 т. 2). Той факт, що державним реєстратором не було долучено копії цих документів до матеріалів реєстраційної справи не може бути підставою для скасування запису про право власності. Апелянт погоджується, що якщо нотаріусом вчинялась нотаріальна дія з нерухомим майном, в його обов`язок входить провести державну реєстрацію прав. Це не суперечить формальній логіці та законодавству. У той же час ані даний пункт постанови, ані будь-який інший жодним чином не обмежує іпотекодержателя у виборі нотаріуса для проведення звернення стягнення на предмет іпотеки.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причину неявки суду не повідомили.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з`явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність в реєстраційній справі документу, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем цієї вимоги, свідчить, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М. не мала права проводити реєстраційні дії з предметом іпотеки.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 (позичальник) та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (банк) укладено договір про надання споживчого кредиту від 26.02.2007 №0, у відповідності до положень якого банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 100 000, 00 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором.

З метою забезпечення виконання умов вказаного договору про надання споживчого кредиту від 26.02.2007 №0 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (банк), ОСОБА_2 (іпотекодавець-1) та ОСОБА_1 (іпотекодавець-2) укладено договір іпотеки від 26.02.2007, зареєстрований в реєстрі за №з-617, згідно з яким предметом іпотеки виступає трикімнатна квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із загальною площею 69,20 кв.м. (жила площа - 41,90 кв.м.) (а.с.24-28 том №1).

Приписами пунктів 4.4 та 4.6 вказаного договору передбачено, що у разі невиконання іпотекодавцями та позивачальником вимог, зазначених у повідомленні, іпотекодержатель здійснює звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення по застереженню про задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється відповідно до розділу 5 цього договору іпотеки та відповідно до статті 36 Закону України «Про іпотеку».

Згідно з пунктами 5.1 та 5.3 договору іпотеки від 26.02.2007, у разі настання обставин, зазначених у пункті 4.1 цього договору, іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом іпотекодавцям та позичальнику повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі застосування передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателя як способу задоволення вимог іпотекодержателя право власності переходить до іпотекодержателя з моменту отримання повідомлення, про яке йдеться в пункті 5.1 цього договору іпотеки.

Між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» укладено договір факторингу від 12.12.2011 №1, яким право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту від 26.02.2007 №0 та за договором іпотеки від 26.02.2007 відступлено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект».

Через неналежне виконання ОСОБА_2 обов`язків за кредитним договором від 26.02.2007 №0 виникла заборгованість у розмірі 122 280,94 доларів США.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, як державного реєстратора прав на нерухоме майно, із заявою про державну реєстрацію права приватної власності на предмет іпотеки, за результатами розгляду якої відповідачем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 11.12.2015 за індексним №27013690, у відповідності до якого за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» зареєстровано право приватної власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , про що зроблено запис №12492809 від 11.12.2015 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підтвердження чого у матеріалах справи міститься інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 10.07.2018 (а.с.16-17 том №1).

Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки був погоджений сторонами в Договорі іпотеки від 26.02.2007 року.

Так, відповідно до п. 4.6 Договору іпотеки, звернення стягнення по застереженню про задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється відповідно до розділу 5 цього договору іпотеки та відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України).

За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому Законом.

Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно з ч.1 ст.36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Стаття 37 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Розділ 5 Іпотечного договору регламентує застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Згідно п. 5.1 у разі настання обставин, зазначених в п. 4.1 цього договору іпотеки, Іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом Іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя.

В повідомленні, про яке йдеться в п. 5.1, Іпотекодержатель зазначає який із способів задоволення вимог Іпотекодержателя, що передбачені ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», застосовується Іпотекодержателем для задоволення своїх вимог (п. 5.2).

В пункті п.5.3 зазначено, що у разі застосування передачі Предмету іпотеки у власність Іпотекодержателя як способу задоволення вимог Іапотекодержателя (абз. 2 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку») право власності переходить до Іпотекодержателя з моменту отримання повідомлення, про яке йдеться в п. 5.1 цього договору іпотеки.

У разі застосування права Іпотекодержателя від свого імені продати Предмет іпотеки як способу задоволення вимог Іпотекодержателя (абз. 3 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку») Іпотекодержатель реалізує норми ст. 38 Закону України «Про іпотеку» і повідомлення, про яке йдеться в п. 5.1, вважається повідомленням Іпотекодавцю про намір укласти договір купівлі-продажу Предмету іпотеки (п. 5.4).

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»).

Ухвалою суду від 11.05.2021 року витребовувались з Департаменту з питань реєстрації Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (, місцезнаходження: вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01044) належним чином завірені копії документів з реєстраційної справи, що зберігаються в електронній формі, передані Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною (свідоцтво № 7377, реєстраційне посвідчення № 983) щодо державної реєстрації права власності (виникнення) на об`єкт нерухомого майна квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта в ДРРП 00.

01.06.2021 року на виконання вимог ухвали суду від 11.05.2021 року Департаментом з питань реєстрації Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надано належним чином засвідчену копію документів реєстраційної справи 00 (а.с.67-82 том №2).

Реєстрація права власності, в тому числі Іпотекодержателя, здійснюється у відповідності до порядку «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції, що діяла на момент прийняття рішення.

В пункті 46 Порядку державної реєстрації передбачено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимоги іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця. письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Суд першої інстанції виходив з того, що оскільки в матеріалах реєстраційної справи відсутні докази надіслання позивачу письмової вимоги про усунення порушення, то такий строк для їх усунення іпотекодавцю надано не було.

Однак, відповідачем ТОВ «Кей-Колект» були надані копії вимоги про усунення порушень основного зобов`язання та копії доказів надіслання позивачу ОСОБА_2 та третій особі ОСОБА_1 , і такі вимоги були ними отримані (а.с.8-11 том №2).

Колегія суддів вважає, що той факт, що державним реєстратором не було долучено копії цих документів до матеріалів реєстраційної справи не може бути підставою для скасування запису про право власності. Судом встановлено сам факт направлення відповідачем ТОВ «Кей-Колект» вимоги на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 із зазначенням суми заборгованості та попередженням, що у разі невиконання зобов`язання буде звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачами при вирішенні питання про звернення стягнення на предмет іпотеки було дотримано вимог Закону України «Про іпотеку».

Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

При цьому, згідно з частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Державним реєстратором може бути громадянин України, який має вищу освіту та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством юстиції України. У випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (частина перша статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Аналогічні положення містяться у пункті 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868, у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Порядок №868), у силу якого нотаріус, яким вчинено нотаріальну дію з нерухомим майном, проводить державну реєстрацію прав, набутих виключно у результаті вчинення такої дії, крім випадків, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Крім того, приписами пункту 5-5 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію.

Наведене вище також узгоджується з положеннями статті 46-1 Закону України «Про нотаріат» у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин, у відповідності до якої, нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і який має печатку такого реєстратора.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що законодавство не обмежує певними умовами іпотекодержателя у виборі нотаріуса для проведення звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" в особі директора Вишневської О.І. задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 06 липня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", третя особа: ОСОБА_2 , про визнання дій протиправними та скасування запису про право власності залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 4 липня 2022 року.

Суддя - доповідач:

Судді: